ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2008 р.

№
19/77-8/197

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

головуючого
судді:

Добролюбової
Т.В.

суддів

Гоголь
Т.Г., Швеця В.О.

розглянувши  матеріали касаційної скарги

Відкритого
акціонерного товариства “Полтаварибгосп”

на
постанову

Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 17.12.07

у
справі

№
19/77-8/197

за
позовом

Приватного
аудитора  ОСОБА_1

до

Відкритого
акціонерного товариства “Полтаварибгосп”

про

стягнення
16000,00 грн.

У судовому засіданні 24.04.08
оголошено перерву до 15.05.08.

В
судовому засіданні взяли участь представники:

від
позивача: ОСОБА_1
-паспорт;

від
відповідача: Трибрат
В.М. -за дов. від 27.02.07.

Приватним аудитором ОСОБА_1 у березні
2005 року заявлений позов про стягнення з Відкритого акціонерного товариства
“Полтаварибгосп” 16 000,00 грн заборгованості через невиконання останнім умов
договору від 27.02.03 №2 зі сплати
наданих позивачем аудиторських послуг.
Обґрунтовуючи вимоги позивач вказував на те, що з його боку  зобов'язання
за вказаним договором виконані в повному обсязі, що, на його думку,
підтверджується актом приймання -здачі аудиторських робіт від 25.04.03.

доповідач: Добролюбова
Т.В.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 20.06.06, ухваленим суддею Безрук Т.М., позовні вимоги
задоволено частково шляхом стягнення з відповідача 13 500,00 грн.  В частині стягнення 2500,00 грн судом
відмовлено через сплату відповідачем цієї суми.

Київський міжобласний апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів: Мамонтової О.М.- головуючого,  Мостової Г.І., Швеця В.О. постановою від
26.09.06 перевірене рішення господарського суду першої інстанції залишив без
змін з тих же підстав.

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів: Добролюбової Т.В. -головуючого, Волковицької Н.О., Рогач
Л.І., постановою від 22.03.07, рішення та постанову у справі скасував.
Матеріали справи скерував на новий розгляд до суду першої інстанції. Постанова
вмотивована тим, що суди встановивши відсутність повноважень ОСОБА_2 на
підписання договору, не дослідили наявності у нього права підписувати акт
прийому -здачі аудиторських послуг  за 8
місяців до кінця строку дії договору та залишили поза увагою довід відповідача
про відсутність аудиторського висновку.

Рішенням господарського суду Полтавської
області від 06.09.07, ухваленим суддею Плехановою Л.Б., у задоволенні позовних
вимог відмовлено. Суд дійшов висновку про ненадання позивачем доказів виконання
ним зобов'язань за договором №2 про надання аудиторських послуг. Рішення
обґрунтоване приписами статей 3, 4, 7, 19, 20, 21  Закону України «Про аудиторську діяльність».

Київський міжобласний апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів: Жук Г.А.- головуючого, Агрикової
О.В., Рудченка С.Г., постановою від 17.12.07, перевірене рішення у справі
скасував. Суд дійшов висновку про надання позивачем аудиторських послуг та
визнав акт приймання -здачі від 25.04.03, підписаний сторонами, достатньою
підставою для проведення відповідачем розрахунків. Постанова обґрунтована в цій
частині приписами статей 11, 525, 526, 628, 629, 632 Цивільного кодексу
України, статей 174, 193 Господарського кодексу України, статей 3, 7, 17 Закону
України "Про аудиторські послуги".
При цьому, суд припинив провадження у справі на підставі пункту 11 статті
80 Господарського процесуального кодексу України з огляду на відсутність
предмету спору у зв'язку зі сплатою відповідачем боргу.

Відкрите акціонерне товариство
“Полтаварибгосп” звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною
скаргою, в якій просить постанову у справі скасувати, а рішення залишити без
змін. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, товариство стверджує, що позивачем умови
договору не виконано. Заявник вказує на відсутність у справі документів, які за
приписами Закону України “Про аудиторську діяльність” складаються на
підтвердження виконання аудиторської роботи і передбачені договором. Відкрите
акціонерне товариство “Полтаварибгосп” зазначає про те, що акт прийому-передачі
робіт від 25.04.03, підписаний неуповноваженою особою, а саме, ОСОБА_2 на вісім
місяців раніше, ніж передбачений договором термін виконання робіт.  Водночас, скаржник наголошує на тому, що
умовами договору передбачено складання аудиторського висновку, а звіти підприємства
є тільки частиною предмету цього договору.

Від
Приватного аудитора ОСОБА_1 судом отримано відзив на касаційну скаргу, в якому
остання просить відмовити Відкритому акціонерному товариству
“Полтаварибгосп”  в задоволенні його
вимог, а постанову у справі залишити без змін.

Господарськими
судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що
27.02.03 між Приватним аудитором ОСОБА_1 - виконавцем та Відкритим акціонерним
товариством “Полтаварибгосп” -замовником,
укладений договір №2 на виконання аудиторських послуг. Пунктом 2.1
договору сторони узгодили вартість робіт у розмірі 16 000,00 грн. Згідно з
пунктом 4.1 договору після виконання аудиторських послуг виконавець
надає замовнику акт приймання -здачі виконаних робіт і відповідні
офіційні документи. Відповідно до підпункту 5.7.2 пункту 5.7 укладеного
договору замовник зобов'язався в триденний строк, після підписання акта здачі
-приймання робіт, сплатити виконавцеві
вартість  виконаних робіт.
Предметом позову у даній справі є матеріально -правова  вимога Приватного аудитора ОСОБА_1 про
стягнення з Відкритого акціонерного товариства “Полтаварибгосп” 16 000,00 грн
заборгованості зі сплати  наданих
позивачем аудиторських послуг за договором від 27.02.03 №2. Правові засади
здійснення аудиторської діяльності врегульовані Законом України “Про
аудиторську діяльність” від 22.04.1993 №3125-XII із наступними змінами і
доповненнями, внесеними Законами України, в редакції чинній на час розгляду
спору. Приписам статті 20 вказаного Закону унормовано, що аудит проводиться на
підставі договору між аудитором та замовником. Аудиторські послуги у вигляді
консультацій можуть надаватися на підставі договору, письмового або усного
звернення замовника до аудитора. В договорі на проведення аудиту та надання
інших аудиторських послуг передбачаються предмет і термін перевірки, обсяг
аудиторських послуг, розмір і умови оплати, відповідальність сторін. Положення
статті 21 Закону України “Про аудиторську діяльність” встановлюють, що
виконання аудитором договору визначається актом прийому-здачі аудиторського
висновку або іншого офіційного документа. Аудиторський висновок складається
з дотриманням відповідних норм та стандартів і повинен містити підтвердження
або аргументовану відмову від підтвердження достовірності, повноти та
відповідності законодавству бухгалтерської звітності замовника. Вимоги про
обов'язковість складання аудиторського висновку за підсумком аудиту встановлені
статтею 7 вказаного Закону. Апеляційний суд скасовуючи рішення у справі  виходив з того, що виконання позивачем робіт
за договором, підтверджується підписаним між сторонами 25.04.03 актом прийому -
здачі аудиторських послуг. Такий висновок визнається колегією суддів
помилковим. Місцевим судом установлено і це підтверджується матеріалами справи,
що акт прийому -здачі аудиторських послуг від 25.04.03, підписаний від імені
відповідача  ОСОБА_2, який  не мав повноважень на його підписання.
Водночас, судом установлено, що вказаний акт підписаний за 8 місяців до кінця
строку дії договору, що унеможливлює висновок про виконання позивачем умов
договору, зокрема, складання та відправлення щоквартальних звітів до грудня
2003 року. Судом першої інстанції також установлено, що акт від 25.04.03 не
містить висновку про достовірність звітності, повноти і відповідності чинному
законодавству та встановленим нормативам бухгалтерського обліку
фінансово-господарської діяльності замовника. Разом з цим, місцевий суд
установив,  що відповідно до підпункту
3.2.1 пункту 3.2 договору позивач зобов'язався надати аудиторський висновок за
результатами перевірки, однак, доказів надання такого висновку останнім не
надано. Відповідно до  приписів статті 43
Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному
і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.  Проте,
апеляційний суд, визнаючи акт від 25.04.03 доказом, підтверджуючим виконання
позивачем робіт за договором №2, установленого судом першої інстанції не
спростував. З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Водночас, припиняючи провадження у справі апеляційна інстанція не врахувала, що
припинення провадження у справі -це форма завершення справи, яке зумовлене
передбаченими законом обставинами, що повністю відкидають можливість
судочинства. Підстави припинення провадження у справі визначені приписами
статті 80 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до пункту  11 цієї статті господарський суд
припиняє  провадження у справі у зв'язку
з  відсутністю предмета спору, зокрема, у
таких випадках: припинення існування предмета спору, якщо між сторонами не
залишилось неврегульованих питань; спір врегульовано сторонами шляхом
перерахування боргу, після звернення кредитора з позовом за умови подання
доказів такого врегулювання. Суд апеляційної інстанції припиняючи провадження у
справі з огляду на сплату відповідачем аудиторських послуг за  договором від 27.02.03 №2 не врахував, що ці
грошові кошти перераховані на розрахунковий рахунок позивача Виконавчою службою
Глобинського району на підставі наказу виданого на виконання рішення від
20.06.06 та постанови від 26.09.06 у цій справі. Наведене свідчить про
відсутність підстав вважати спір таким, що врегульовано сторонами добровільно,
оскільки грошові кошти стягнуто з відповідача примусово. Крім того, вказані
судові рішення скасовані постановою Вищого господарського суду України від
22.03.07. Таким чином, суд апеляційної інстанції  не мав правових підстав для припинення
провадження у справі.

За
таких обставин, постанова апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення
господарського суду Полтавської області -залишенню без змін.

З  урахуванням
викладеного, керуючись статтями
1115, 1117,
1118,  1119,
11110, 11111 Господарського процесуального кодексу
України,  Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 17.12.07 у справі
№19/77-8/197 скасувати.

Рішення господарського
суду Полтавської області від 06.09.07 у цій справі залишити без змін.

Касаційну скаргу  Відкритого акціонерного товариства
“Полтаварибгосп”

задовольнити.

Головуючий  суддя
Т.Добролюбова

Судді
Т.Гоголь

В.Швець