ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 2-4005-06-48/20

16.04.08

За позовом

Гранцева Івана Володимировича

До

Треті особи:

Закритого акціонерного товариства «УПТК»

1) Відкритого акціонерного товариства Акціонерний банк «Синтез»;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнський реєстратор»;

3) Відкрите акціонерне товариство «Науково-виробниче підприємство «Сатурн»

Суддя Сулім В.В.

Представники:

Від позивача:

не з'явився

Від відповідача:

Від 3-іх осіб:

Чміль В.В. –пред. за довір.

1) не з'явився

2) не з'явився

3) Мостицька О.В. –пред. за довір

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2006 року Гранцев Іван Володимирович звернувся до Замостянського районного суду м. Вінниці з позовом до Гаспарянц П.В. про стягнення неустойки (штрафу) за невиконання зобов’язань за договором.

Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 27.09.06р. було порушено провадження у справі 2-4005-2006.

09.10.2006 року Гранцев І.В. надав до Замостянського районного суду м. Вінниці заяву про уточнення позовних вимог, у якій відповідачем зазначив Закрите акціонерне товариство «УПТК»(далі –ЗАТ «УПІК») та третіми особами: Відкрите акціонерне товариство «Акціонерний банк «Синтез»(далі –ВАТ «АБ «Синтез») та Товариство з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнський реєстратор».

Відповідно до вказаної заяви Гранцев І.В. просив стягнути з ЗАТ «УПТК»на його користь штраф, що становить 160000 грн., у натурі у вигляді належних ЗАТ «УПТК»5872 простих іменних акцій ВАТ «АБ «Синтез»номінальною вартістю 10 грн., на загальну суму 58720 грн., та у вигляді 401920 простих іменних акцій Відкритого акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Сатурн»(далі - ВАТ «НВП «Сатурн») номінальною вартістю 0,25 грн., на загальну суму 100482,25 грн., а також у вигляді грошових коштів у сумі 797,75 грн.; зобов’язати ВАТ «АБ «Синтез»внести зміни до системи реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «АБ «Синтез» шляхом списання з особового рахунку ЗАТ «УПТК»5872 простих іменних акцій ВАТ «АБ «Синтез»номінальною вартістю 10 грн., на загальну суму 58720 грн., та зарахувати їх на особовий рахунок Гранцева І.В.; зобов’язати ТОВ «Всеукраїнський реєстратор», що є реєстроутримувачем ВАТ «НВП «Сатурн», внести до системи реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «НВП «Сатурн»зміни шляхом списання з особового рахунку ЗАТ «УПТК»401920 простих іменних акцій ВАТ «НВП «Сатурн»номінальною вартістю 0,25 грн., на загальну суму 100482,25 грн., та зарахувати їх на особовий рахунок Гранцева І.В.; виключити ЗАТ «УПТК»з числа акціонерів ВАТ «АБ «Синтез» та ВАТ «НВП «Сатурн».

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.10.2006 року позов Гранцева І.В. задоволено повністю, згідно заяви про уточнення позовних вимог.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.12.2007 року у справі № 2-4005-06 рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.10.2006 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

В постанові Вищого господарського суду зазначено, що Замостянський районний суд м. Вінниці розглянув справу у відсутності відповідача та третьої особи, не повідомлених належним чином про час та місце засідання суду, позбавивши останніх можливості надати докази в захист своїх інтересів, що протирічить вимогам статей 5, 6, 27 ЦПК України, та допустив неповноту у дослідженні доказів у справі. Окрім того, місцевий районний суд прийняв рішення, що стосується прав і обов’язків ВАТ «НВП «Сатурн», яке не було залучено до участі у справі, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 111-10 ГПК України також є безумовною підставою для скасування рішення місцевого суду.

В постанові зазначено, що під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, більш повно і всебічно з’ясувати обставини справи, суть позовних вимог і заперечень, їх обґрунтованість, зібраним доказам дати правову оцінку та відповідно до вимог закону вирішити спір.

Відповідно до ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов’язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи. Постанова касаційної інстанції не може містити вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права має бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Оскільки 29.12.2006 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та корпоративних спорів»від 15.12.2006 року, який встановив підсудність корпоративних спорів господарським судам України, зазначений спір підлягає розгляду господарським судом. Відповідно до вимог ст. 16 ГПК України справи у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарського товариства, що пов’язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням господарського товариства згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців. Таким чином, справу було направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно резолюції Голови Господарського суду міста Києва розгляд справи доручено судді Сулім В.В.

Ухвалою суду від 29.12.2007 року справу прийнято до провадження суддею Сулім В.В. та присвоєно їй № 2-4005-06-48/20. Цією ж ухвалою до участі у розгляді справи було залучено у якості третьої особи 3, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Відкрите акціонерне товариство „Науково-виробниче підприємство „Сатурн”.

03.03.2008 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду було відмовлено гр. Гранцеву І.В. у прийнятті до розгляду апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду м. Києва від 29.12.2007року про порушення провадження у справі №2-4005-06-48/20.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.05.2006 року між Гранцевим І.В. та Гаспарянцем П.В. був укладений попередній договір № К-2006/16-05, за яким останній зобов’язався укласти з позивачем основний договір купівлі-продажу простих іменних акцій ВАТ «АБ «Синтез»додаткового тринадцятого випуску у кількості 16000 штук, номінальною вартістю 10 грн., загальною номінальною вартістю 160000 грн. Основний договір укладено не було, у зв’язку з чим у Гаспарянца П.В. виник обов’язок сплатити позивачу штраф у розмірі 100 % від суми, вказаної в п. 1.2 попереднього договору.

Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 09.10.2006 року позивач уточнив позовні вимоги та просить стягнути зазначений штраф, що становить 160000 грн., з ЗАТ «УПТК»в натурі у вигляді належних ЗАТ «УПТК»5872 простих іменних акцій ВАТ «АБ «Синтез»номінальною вартістю 10 грн., на загальну суму 58720 грн., та у вигляді 401920 простих іменних акцій ВАТ «НВП «Сатурн»номінальною вартістю 0,25 грн., на загальну суму 100482,25 грн., а також у вигляді грошових коштів у сумі 797,75 грн.; зобов’язати ВАТ «АБ «Синтез»внести зміни до системи реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «АБ «Синтез» шляхом списання з особового рахунку ЗАТ «УПТК»5872 простих іменних акцій ВАТ «АБ «Синтез»номінальною вартістю 10 грн., на загальну суму 58720 грн., та зарахувати їх на особовий рахунок Гранцева І.В.; зобов’язати ТОВ «Всеукраїнський реєстратор», що є реєстроутримувачем ВАТ «НВП «Сатурн», внести до системи реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «НВП «Сатурн»зміни шляхом списання з особового рахунку ЗАТ «УПТК»401920 простих іменних акцій ВАТ «НВП «Сатурн»номінальною вартістю 0,25 грн., на загальну суму 100482,25 грн., та зарахувати їх на особовий рахунок Гранцева І.В.; виключити ЗАТ «УПТК»з числа акціонерів ВАТ «АБ «Синтез»та ВАТ «НВП «Сатурн».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що причинами невиконання Гаспарянцем П.В. умов попереднього договору стали неправомірні дії ЗАТ «УПТК»як акціонера ВАТ «АБ «Синтез»під час проведення загальних зборів ВАТ «АБ «Синтез»25.05.2006 року, що спричинило неприйняття рішення про збільшення розміру статутного капіталу останнього, та які підтверджуються рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.10.2006 року. При цьому, на вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи, майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Оскільки попереднім договором передбачено, що позивач мав одержати від Гаспарянца П.В. прості іменні акції, які надають їх власнику право на участь в управлінні, одержання доходу тощо, Гранцев І.В. просить стягнути з ЗАТ «УПТК»штраф у натурі шляхом звернення стягнення на належні відповідачу на праві власності акції ВАТ «АБ «Синтез»та акції ВАТ «НВП «Сатурн»та виключити його з числа акціонерів зазначених товариств.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з мотивів, що наведені в письмовому відзиві, наданому до суду. Зокрема, відповідач зазначає про скасування рішення Фастівського районного суду Київської області від 09.10.2006 року, на яке посилається позивач та яким було встановлено факт, що невиконання Гаспарянцем П.В. зобов’язань за попереднім договором купівлі-продажу акцій АБ «Синтез»№ К-2006/16-05 від 16.05.2006 року відбулося з вини ЗАТ «УПТК»внаслідок здійснення ЗАТ «УПТК»неправомірних дій на загальних зборах акціонерів АБ «Синтез»від 25.05.2006 року.

Гранцев І.В. та Гаспарянц П.В., підписуючи зазначений договір, мали усвідомлювати, що умови цього попереднього договору щодо укладення основного договору в строк до 30.05.2006 року не будуть виконані і винна сторона буде нести передбачену цим договором відповідальність. Відповідач посилається на відсутність підстав для покладення на нього обов’язку відшкодувати позивачу шкоду, завдану невиконанням такого договору Гаспарянц П.В., оскільки ЗАТ «УПТК»не є стороною попереднього договору, а в силу норм ст. 511 ЦК України зобов’язання не створює обов’язку для третьої особи.

Відповідач зазначає, що володіє 5872 акцій ВАТ «АБ «Синтез», що складає 0,09 відсотків від загальної кількості голосів, і в даному випадку проголосувавши або не проголосувавши за прийняття рішення, він не зміг би вплинути на його прийняття або неприйняття загальними зборами акціонерів. Крім того, голосування на загальних зборах з порядку денного не може бути розцінено як неправомірні дії, оскільки є правом акціонера, передбаченим нормами законодавства.

Крім того, відповідач наголошує, що кількома підприємствами та фізичними особами, в тому числі, позивачем по справі, вичиняються дії, спрямовані на рейдерське захоплення ВАТ «НВП «Сатурн»з подальшим перепродажем активів та корпоративних прав.

Факти спроб рейдерського захоплення підтверджуються інформацією, що міститься у висновках додатку № 2 до п. 5 протоколу № 3 засідання Міжвідомчої комісії з питань протидії протиправному поглинанню та захопленню підприємств під головуванням першого віце-прем’єра України Азарова М.Я.

Третя особа 1 у судові засідання не з'явились вимог ухвал суду не виконав.

Представники третіх осіб 2 та 3 проти позову заперечували та просили у позові відмовити повністю.

Третя особа 3 надала відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечувала з огляду на обставини, викладені у відзиві.

Судом відповідно з вимогами ст.22 Господарського процесуального кодексу України роз’яснено сторонам по справі їхні права та обов’язки.

Судом роз’яснено сторонам по справі вимоги ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з вимогами ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Судові засідання відкладались неодноразово.

У судовому засіданні 16.04.2008 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши всі наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.05.2006 року між позивачем та Гаспарянцем П.В. було укладено попередній договір купівлі-продажу цінних паперів ВАТ «АБ «Синтез»№ К-2006/16-05, за яким Гаспарянц П.В. зобов’язався укласти з Гранцевим І.В. основний договір купівлі-продажу простих іменних акцій ВАТ «АБ «Синтез»додаткового тринадцятого випуску у кількості 16000 (шістнадцять тисяч) штук, номінальною вартістю 10 (десять) грн., загальною номінальною вартістю 160000 (сто шістдесят тисяч) грн.

Згідно ст. 635 ЦК України за попереднім договором сторони зобов’язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попереднім договором купівлі-продажу від 16.05.2006 року встановлено, що сторони зобов’язуються до 30.05.2006 року укласти основний договір купівлі-продажу акцій на умовах, встановлених даним договором.

Як було встановлено судом, на час розгляду справи зазначений основний договір між позивачем та Гаспарянцем П.В. укладено не було.

Відповідно до ст. 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Пунктом 6.1 попереднього договору встановлена відповідальність сторони, яка ухиляється від укладення договору купівлі-продажу акцій у терміни та на умовах, передбачених п.п. 1.1, 1.2 даного договору, у вигляді обов’язку винної сторони сплатити штраф у розмірі 100% від суми, вказаної в п. 1.3 попереднього договору. Згідно п. 1.3 попереднього договору сума договору складає 160000 (сто шістдесят тисяч) грн.

Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов’язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач вважає, що порушення зобов’язань за попереднім договором відбулося не з вини Гаспарянця П.В., а з вини ЗАТ «УПТК», а тому відповідальність за таке порушення має нести саме відповідач (ЗАТ «УПТК). Вина відповідача встановлена рішенням Фастівського районного суду Київської області від 09.10.2006 року та не потребує доказування у цій справі відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зазначені доводи позивача не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Рішенням Фастівського районного суду Київської області від 09.10.2006 року було встановлено факт правомірності стягнення збитків з осіб, неправомірні дії або бездіяльність яких призвели до порушення зобов’язань за попереднім договором купівлі-продажу акцій АБ «Синтез»№ К-2006/16-05 від 16.05.2006 року його учасниками; факт порушення ЗАТ «УПТК»обов’язків, передбачених п. 4.3 Статуту АБ «Синтез»; факт того, що невиконання Лойфенфельдом О.Я. зобов’язань за попереднім договором купівлі-продажу акцій АБ «Синтез»№ К-2006/16-05 від 16.05.2006 року відбулося з вини ЗАТ «УПТК»внаслідок здійснення ЗАТ «УПТК»неправомірних дій на загальних зборах акціонерів АБ «Синтез»від 25.05.2006 року; факт того, що невиконання Гаспарянцем П.В. зобов’язань за попереднім договором купівлі-продажу акцій АБ «Синтез»№ К-2006/16-05 від 16.05.2006 року відбулося з вини ЗАТ «УПТК»внаслідок здійснення ЗАТ «УПТК»неправомірних дій на загальних зборах акціонерів АБ «Синтез»від 25.05.2006 року.

Однак, ухвалою Фастівського районного суду Київської області від 08.10.2007 року зазначене рішення Фастівського районного суду Київської області від 09.10.2006 року за заявою Гаспарянц П.В., Лойфенфельда О.Я. про встановлення фактів, що мають юридичне значення, було скасовано за нововиявленими обставинами.

11.12.2007 року рішенням Фастівського районного суду Київської області Гаспарянцу П.В., Лойфенфельду О.Я. відмовлено в задоволені заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повністю. Копії зазначених вище судових рішень знаходяться в матеріалах справи, а їх оригінали були оглянуті судом під час судового засідання.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що посилання позивача на рішення Фастівського районного суду Київської області від 09.10.2006 року як на доказ, що підтверджує вину відповідача в порушення зобов’язань за попереднім договором купівлі-продажу акцій АБ «Синтез»№ К-2006/16-05 від 16.05.2006 року, є повністю безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов’язання є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що зобов’язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов’язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором. При визначені недержавних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Обов’язок відшкодування збитків є загальною формою цивільно-правової відповідності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов’язання.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 623 ЦК України.

Обов’язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв’язку між діями особи та збитками, які складають об’єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б встановлювали вину ЗАТ «УПТК»у невиконанні договору від 16.05.2006р.,протиправність дій та причинного зв’язку між діями та наслідком невиконання договору від 16.05.2006р.

Таким чином, позивач не довів наявність, зазначених складових для застосування відповідальності відповідно до ст. 623 ЦК України, зокрема наявності вини відповідача.

Крім того, в силу норм ст. 511 ЦК України зобов’язання не створює обов’язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов’язання може породжувати права щодо боржника та (або) кредитора.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для покладення на відповідача, який не є стороною попереднього договору, обов’язку відшкодувати позивачу шкоду, завдану невиконанням договору Гаспарянцем П.В.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України передбачає відповідальність за завдання майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також за шкоду завдану майну фізичній або юридичній особи. Відповідно до п. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Твердження позивача, що причиною невиконання Гаспарянцем П.В. умов попереднього договору купівлі-продажу акцій ВАТ «АБ «Синтез»від 16.05.2006 року є дії відповідача як акціонера ВАТ «АБ «Синтез»під час проведення Загальних зборів акціонерів ВАТ «АБ «Синтез»25.05.2006 року, які порушують п. 4.3 статуту АБ «Синтез», та спричинили неприйняття рішення про збільшення розміру статутного капіталу АБ «Синтез», також не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Закрите акціонерне товариство «УПТК»є мінорітарним акціонером ВАТ «АБ «Синтез»та має 5852 акцій останнього, що становить 0,09 відсотків.

25.05.2006 року відбулися збори акціонерів ВАТ «АБ «Синтез», на яких розглядалося питання про збільшення статутного фонду товариства.

На час проведення зазначених загальних зборів процедура збільшення статутного фонду товариства була врегульована Положенням про порядок збільшення (зменшення) розміру статутного фонду акціонерного товариства, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 16.10.2000 року № 158 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.10.2000 року за № 753/4974.

Відповідно до п. 11 зазначеного Положення підписка на акції відкритого акціонерного товариства здійснюється у два етапи: на першому етапі реалізується переважне право акціонерів на придбання акцій, що випускаються додатково, у кількості, пропорційній їх частці у статутному фонді на дату початку проведення першого етапу відкритої підписки на акції; на другому етапі реалізується право інших інвесторів на придбання акцій, що випускаються додатково, та існуючих акціонерів у кількості, що перевищує кількість акцій, на яку акціонер реалізував своє переважне право. При цьому, на другому етапі переважним правом на придбання акцій, що випускаються додатково, користуються акціонери товариства.

Пунктом 12 Положення передбачено, що до інформації про емісію акцій має включатися термін проведення першого і другого етапів підписки, у випадках, коли передбачена процедура реєстрації інформації про емісію акцій. Термін проведення першого етапу підписки не може бути менше 15 календарних днів. Другий етап підписки починається після закінчення першого етапу.

Таким чином, суд погоджується з висновком відповідача, що провести підписку на новий випуск акцій та видати їх акціонерам, щоб вони могли розпоряджатися ними в повній мірі, не можливо за п’ять днів, тільки здійснення підписки на акції нової емісії повинно тривати не менше ніж 15 календарних днів. Отже, сторони попереднього договору купівлі-продажу акцій ВАТ «АБ «Синтез»від 16.05.2006 року –Гранцев І.В. та Гаспарянц П.В., підписуючи зазначений договір, мали усвідомлювати, що умови цього попереднього договору щодо укладення основного договору в строк до 30.05.2006 року не будуть виконані і винна сторона буде нести передбачену цим договором відповідальність.

Зазначене підтверджується також рішенням Фастівського районного суду Київської області від 11.12.2007 року, яким Гаспарянцу П.В., Лойфенфельду О.Я. відмовлено в задоволені заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повністю, з якого вбачається, що Гаспарянц П.В., Лойфенфельд О.Я. та Гранцев І.В., підписуючи попередні договори купівлі-продажу акцій ВАТ «АБ «Синтез»№ КП-2006/15-05 від 15.05.2006 року та № К-2006/16-05 від 16.05.2006 року, заздалегідь знали про те, що умови цих договорів не будуть виконані і за таких обставин винна сторона буде нести відповідальність, передбачену цим договором.

З аналізу норм Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про господарські товариства»вбачається, що акціонер має право вільного вибору, яким чином голосувати на загальних зборах акціонерів та законодавством не передбачена відповідальність за реалізацію цього права у будь-якій формі. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач володіє 5872 акцій ВАТ «АБ «Синтез», що складає 0,09 відсотків від загальної кількості голосів, а тому, проголосувавши або не проголосувавши за прийняття рішення, не зміг би вплинути на його прийняття або неприйняття загальними зборами акціонерів. Отже, між діями відповідача та наслідками у вигляді неукладеного основного договору між позивачем та Гаспарянцем В.П. відсутній причинно-наслідковий зв'язок, що також вказує на безпідставність вимог Гранцева І. В.

Стосовно вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу, що становить 160 000 грн., у натурі у вигляді належних ЗАТ «УПТК»простих іменних акцій у ВАТ «АБ «Синтез» та ВАТ «НВП «Сатурн», слід зазначити, що дана вимога не відповідає чинному законодавству, тому не може бути задоволена судом з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання.

Згідно з ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Предметом неустойки за приписами ч.1 ст. 551 ЦК України може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Нормами ч.2 ст.551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п.6.1. попереднього договору № К-2006/16-05 від 16.05.2006 року, сторони домовились про встановлення відповідальності сторони, яка ухиляється від укладення договору купівлі-продажу акцій у терміни та на умовах, у вигляді обов’язку винної сторони сплатити штраф у розмірі 100 % від суми, вказаної у п.1.3 попереднього договору. Згідно п.1.3 попереднього договору сума договору становить 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень.

Таким чином, сторонами в попередньому договорі обрано предмет неустойки (штрафу) у грошовому виразі –у сумі 160 00 грн. Оскільки зміни до попереднього договору в установленому чинним законодавством порядку не вносились сторонами, то відступати від зазначених в ньому умов недопустимо.

Крім того, позивач належним чином не обґрунтував вимогу стосовно стягнення з відповідача штрафу у натурі за рахунок саме акцій, що належать відповідачу у ВАТ «НВП «Сатурн»та ВАТ «АБ «Синтез», а не за рахунок іншого майна. Стягнення штрафу у грошовій формі шляхом звернення стягнення на майно у натурі допускається тільки за умови відсутності грошових коштів у процедурі зміни способу та порядку виконання рішення відповідно до ст.121 ГПК України.

З огляду на відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача штрафу у натурі у вигляді належних відповідачу акцій АБ «Синтез»та ВАТ «Сатурн»вимоги щодо зобов’язанння АБ «Синтез»та ТОВ «Всеукраїнський реєстратор»внести зміни до системи реєстру власників іменних цінних паперів, пов’язаних із таким стягненням, також є такими, що задоволенню не підлягають.

Позивач подав до суду копію договору, укладеного між ВАТ «НВП «Сатурн», в особі Голови правління Гойхман О.М., та ТОВ «Всеукраїнський реєстратор»на ведення останнім реєстру акціонерів. Посилаючись на зазначений договір, позивач просить суд зобов’язати ТОВ «Всеукраїнський реєстратор», що є реєстроутримувачем ВАТ «НВП «Сатурн», внести до системи реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «НВП «Сатурн»зміни шляхом списання з особового рахунку ЗАТ «УПТК»401920 простих іменних акцій ВАТ «НВП «Сатурн»номінальною вартістю 0,25 грн., на загальну суму 100482,25 грн., та зарахувати їх на особовий рахунок Гранцева І.В.; виключити ЗАТ «УПТК»з числа акціонерів ВАТ «АБ «Синтез»та ВАТ «НВП «Сатурн». Зазначені вимоги позивача є безпідставними, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.12.2006 року №2-2602/06 визначено, що у Гойхман О.М. відсутнє право виконувати функції Голови правління ВАТ «НВП «Сатурн»та представлятися головою правління ВАТ «НВП «Сатурн»перед фізичними особами, в органах державної та судової влади, підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09.08.2006 року, що залишено без змін ухвалою Верховного Суду України від 23.08.2007 року, було визнано недійсним та таким, що суперечить законодавству України рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «НВП «Сатурн»15.04.2006 року, яким, в тому числі, було обрано Гойфмана О.М. Головою правління ВАТ «НВП «Сатурн»та призначено ТОВ «Всеукраїнський реєстратор»реєстроутримувачем ВАТ «НВП «Сатурн».

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.12.2006 року, залишеною без змін ухвалою Верховного Суду України від 06.12.2007 року, в порядку повороту виконання рішення визначено, що реєстратором ВАТ «НВП «Сатурн»є ЗАТ «ОКМА», якого зобов’язано не припиняти ведення реєстру ВАТ «НВП «Сатурн»; заборонено реєстратору ТОВ «Всеукраїнський реєстратор»ведення системи реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «НВП «Сатурн»; визнано систему реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «НВП «Сатурн», сформовану ТОВ «Всеукраїнський реєстратор»на підставі реєстру акціонерів власників іменних цінних паперів ВАТ «НВП «Сатурн», складеного на 15.04.2006 року, незаконною та недійсною; зобов’язано реєстроутримувача ТОВ «Всеукраїнський реєстратор»знищити сформовану систему реєстру власників на підставі реєстру іменних цінних паперів ВАТ «НВП «Сатурн», зокрема, сформовану на підставі реєстру акціонерів власників іменних цінних паперів ВАТ «НВП «Сатурн», складеного на 15.04.2006 року, з обов’язковим оформленням акта про знищення.

З огляду на зазначене, ТОВ «Всеукраїнський реєстратор»не є реєстроутримувачем ВАТ «НВП «Сатурн», реєстроутримувачем ВАТ «НВП «Сатурн»є ЗАТ «ОКМА» на підставі договору від 15.12.2004 року № 11-2004-РЕТ/1К51 УУ-04.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог та заперечень.

Позивач не довів обставини, на які посилається як на підстави порушення його прав та законних інтересів. Наведенні позивачем доводи є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.

На підставі ст.ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті державного мита, на інформаційно-технічне обслуговування судового процесу, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись, - ст.ст. 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                                     В.В. Сулім