донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

28.05.2008 р.                                                              справа №20/34

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Мирошниченка С.В.

суддів

Колядко Т.М. , Скакуна О.А.

за участю представників сторін:

від позивача:

Дроган О.В.-за довір.,

від відповідача:

Боєнко О.В.-за довір.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державного комітету України з державного матеріального резерву м.Київ

на рішення господарського суду

Донецької області

від

31.03.2008 року

по справі

№20/34 (Донець О.Є.)

за позовом

Державного комітету України з державного матеріального резерву м.Київ

до

Відкритого акціонерного товариства "Донбасенерго" м.Горлівка Донецькаобласть

про

стягнення 54692802,22 грн.

Державний комітет України з державного матеріального резерву м.Київ подав апеляційну скаргу на рішення господарського суду Донецької області від 31.03.2008р. по справі №20/34.

Цим рішенням господарський суд Донецької області (суддя Донець О.Є.) у задоволенні позовних вимог Державного комітету України з державного матеріального резерву м.Київ до Відкритого акціонерного товариства "Донбасенерго" м.Горлівка про стягнення 72634622,48грн. відмовив повністю.

Позивач наполягає на скасуванні рішення в зв"язку з тим, що воно суперечить вимогам закону.

Розглянувши апеляційну скаргу, апеляційний суд встановив:

Державний комітет України з державного матеріального резерву м.Київ звернувся до господарського суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Донбасенерго" м.Горлівка про стягнення 54692802,22 грн., в тому числі: 53941337,20 грн. –сума відсотків за користування тимчасовими позичками, 616630,51 грн. –сума інфляційних витрат та 134834,51 грн. –сума 3% річних.

В Уточненнях до позовної заяви від 05.03.2008р. позивач збільшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача 72634 622,48 грн., в тому числі: 53941337,20 грн. –суму відсотків за користування тимчасовими позичками, 16047696,52 грн. –суму інфляційних витрат та 2654588,76 грн. –суму 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на несвоєчасне та неповне виконання відповідачем зобов"язань за договорами про відпуск з державного резерву енергетичних ресурсів (природний газ та вугілля) із додатковими угодами та за договорами про встановлення порядку погашення заборгованості, що укладалися сторонами, на надані суду документи, що наявні в матеріалах справи, та на приписи Конституції України, Законів України “Про державний матеріальний резерв”, “Про оподаткування прибутку підприємств”, Цивільного кодексу УРСР, Цивільного кодексу України, постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Відповідач проти позову заперечив та надав суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх необґрунтованість.

Протягом 1997-1999 років на виконання відповідних постанов Кабінету Міністрів України сторонами укладалися договори на тимчасове позичання з державного матеріального резерву енергетичних ресурсів на засадах зворотності, платності, терміновості. За змістом договорів, дія яких у часі обмежена певним строком, відповідач користується тимчасово наданими йому позивачем з державного матеріального резерву енергоносіями, які має повернути до держрезерву у натурально-речовій формі або сплатити їх вартість, за плату у вигляді відсотків за користування позичкою.

1. 02.02.1998 р. сторонами на виконання Постанови Кабінету Міністрів України № 73-2 від 23.01.98 р. укладено договір № 6 на відпуск позивачем з державного матеріального резерву в порядку тимчасового позичання відповідачеві вугілля у кількості 2243346,678 тон. Строк дії договору до 01.10.1998 р.

Відповідно до п.2.2 зазначеного договору, відповідач зобов"язався повернути до 01.10.1998 року в державний резерв вугілля у кількості 2243346,678 тон або здійснити оплату його вартості.

Пунктом 2.3. договору № 6 від 02.02.1998 р. передбачено, що відповідач за користування позичкою сплачує позивачеві щомісячно відсотки у розмірі 0,1% від вартості поставленого вугілля.

Відповідно до п. 3 договору, вартість продукції, що підлягає відпуску з державного резерву, становить 146035692,15 грн., 0,1% вартості за користування тимчасовою позичкою –1168285,52 грн. Загальна вартість договору складає 147203977,67 грн.

21.01.2006р. господарським судом Донецької області по справі №6/289 за позовом Державного комітету України з державного матеріального резерву м.Київ до Відкритого акціонерного товариства "Донбасенерго" м.Горлівка про стягнення 273266,76грн. за договором №6 від 02.02.1998р., укладеним між сторонами, було винесено рішення, яке вступило в законну силу. В цьому рішенні судом було встановлено той факт, що з урахуванням приписів п.п.2.4., 3, 9, договору №6 від 02.02.1998р. передбачено нарахування відсотків за користування товарним кредитом лише в межах строку дії договору, тобто в період з 02.02.1998р. по 01.10.1998р., тобто за межами строку дії договору №6 від 02.02.1998р. нарахування відсотків є неправомірним, оскільки суперечить умовам зазначеного договору.

Отже, до 2023р. між позивачем та відповідачем проводяться розрахунки за договором №юр-2/197-2003 від 06.02.2003р., заборгованість за яким має бути погашена до 01.01.2023р. Відрахування грошових коштів за договором №юр-2/200-2003 від 06.02.2003р. на користь позивача не проводилися і не повинні проводитися до 01.01.2023р.

Відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Постановою Кабінету Міністрів України № 2045 від 28.12.2002р. строк повернення органічного палива, відпущеного з державного резерву у порядку тимчасового позичання підприємствам електроенергетики згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 73-2 від 23.01.1998 р., продовжено до 01.01.2023 року.

Пунктом 4 вказаної постанови передбачено, що підприємства зобов"язані укласти (переукласти) у місячний строк угоди з Державним комітетом про реструктуризацію заборгованості за відпущене відповідно до п. 1 цієї постанови паливо, які мають бути погоджені з Міністерством палива та енергетики України.

На виконання даної Постанови Кабінету Міністрів України № 2045 від 28.12.2002 р. Державним комітетом України з державного матеріального резерву та ВАТ "Донбасенерго" був укладений договір № юр-2/200-2003 від 06.02.2003 р. про встановлення порядку погашення заборгованості, який було погоджено Міністерством палива та енергетики України. Предметом укладеного договору є порядок погашення заборгованості перед Держкомрезервом, яка виникла на підставі та у зв"язку з невиконанням відповідачем зобов"язань за договором № 6 від 02.02.1998 р.

Пунктом 1.2 зазначеного договору встановлено, що станом на 01.01.2003 р. відповідач не повернув отримане в порядку тимчасового позичання вугілля в кількості 342500,0 тон вартістю 15181482,16 грн. та не сплатив нараховані відсотки за користування вугіллям в сумі 120945, 81 грн.

Відповідно до п.2.1 договору № юр-2/200-2003 від 06.02.2003 р., відповідач зобов"язаний повернути до 01.01.2023 р. вугілля в кількості 342500,0 тон або сплатити його вартість, а також сплатити відсотки за користування вугіллям до повного його повернення (оплати) в строк до 01.01.2023 р. шляхом перерахування грошових коштів на реєстраційний рахунок комітету відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постанови.

Разом з тим, пункт 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 2045 від 28.12.2002 р. не містить абзацу 4.

Таким чином, договором № юр-2/200-2003 від 06.02.2003 р. про порядок погашення заборгованості встановлено обов"язок відповідача щодо сплати заборгованості станом на 01.01.2003 р. у розмірі 15181482,16 грн. за отримане вугілля та 120945, 81 грн. (суми відсотків за користування вугіллям) до 01.01.2023 року.

Згідно із ст. 220 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на час укладання вищезазначеного договору, зобов"язання припиняється угодою сторін, зокрема угодою про заміну одного зобов"язання іншим між тими ж особами.

За даних обставин, суд дійшов висновку про те, що сторони пунктом 2.1 договору №юр-2/200-2003 від 06.02.2003 р. визначили порядок (механізм) виконання цієї угоди, зокрема, шляхом погашення відсотків у сумі 120945,81 грн. за користування матеріальними цінностями до 2023 р.

Відповідно до пункту 5 статті 12 Закону України "Про державний матеріальний резерв" і пунктів 13,16 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.1997 р. "Про затвердження Порядку формування, розміщення і проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву", розмір оплати за користування матеріальними цінностями встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що ані договором № юр-2/200-2003 від 06.02.2003 року, укладеним між позивачем та відповідачем, ані постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2002 р. №2045 не передбачений обов"язок відповідача сплачувати щомісячно 0,1% від вартості неповернутого вугілля за період з 17.01.2005р. по 26.07.2007р., то відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо зобов"язання відповідача сплатити відсотки за користування вугіллям у період з 17.01.2005р. по 26.07.2007р., а також нарахованих позивачем сум інфляційних втрат та 3% річних.

2. 03.08.1998 р. сторонами на виконання Постанови Кабінету Міністрів України № 631-р від 03.08.1998 року був укладений договір № юр-7/91-98 на відпуск з державного матеріального резерву в порядку тимчасового позичання природного газу в об'ємі 111,38млн.м3. Строк дії договору до 01.12.1998 р.

Відповідно до п.2.2 укладеного договору, відповідач зобов"язався повернути до 01.12.1998 р. в державний резерв природний газ у кількості 111,38 млн.м3 або здійснити оплату його вартості.

Пунктом 2.3. договору № юр-7/91-98 від 03.08.1998р. передбачено, що відповідач за користування позичкою сплачує позивачеві щомісячно відсотки у розмірі 0,1% від вартості поставленого природного газу.

Відповідно до п. 3 договору, вартість продукції, що підлягає відпуску з державного резерву становить 9110,884 тис. дол. США, 1,5% вартості за користування тимчасовою позичкою –546,653 тис. дол. США. Загальна вартість договору складає 9657,537 тис. дол. США.

12.01.2006р. господарським судом Донецької області по справі №6/292 за позовом Державного комітету України з державного матеріального резерву м.Київ до Відкритого акціонерного товариства "Донбасенерго" м.Горлівка про стягнення 4026682,06грн. за договором №юр-7/91-98 від 03.08.1998р., укладеним між сторонами, було винесено рішення, яке вступило в законну силу. В цьому рішенні судом було встановлено той факт, що з урахуванням приписів п.п.2.3., 3, 8, договору №юр-7/91-98 від 03.08.1998р. передбачено нарахування відсотків за користування товарним кредитом лише в межах строку дії договору, тобто в період з 03.08.1998р. по 01.12.1998р., тобто за межами строку дії договору №юр-7/91-98 від 03.08.1998р. нарахування відсотків є неправомірним, оскільки суперечить умовам зазначеного договору.

Отже, до 2023р. між позивачем та відповідачем проводяться розрахунки за договором №юр-2/197-2003 від 06.02.2003р., заборгованість за яким має бути погашена до 01.01.2023р. Відрахування грошових коштів за договором №юр-2/201-2003 від 06.02.2003р. на користь позивача не проводилися і не повинні проводитися до 01.01.2023р.

Відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України №2045 від 28.12.2002р. Державним комітетом України з державного матеріального резерву та ВАТ "Донбасенерго" був укладений договір № юр-2/201-2003 від 06.02.2003р. про встановлення порядку погашення заборгованості, який було погоджено Міністерством палива та енергетики України. Предметом укладеного договору є погашення заборгованості перед Держкомрезервом, яка виникла на підставі та у зв"язку з невиконанням відповідачем зобов"язань за договором № юр-7/91-98 від 03.08.1998 р.

Пунктом 1.2 вищезазначеного договору встановлено, що станом на 01.01.2003р. відповідач не повернув отриманий в порядку тимчасового позичання природний газ в об'ємі 85,399 млн. м3 вартістю 14913637,29 грн. та не сплатив нараховані відсотки за користування природним газом в сумі 794323,77 грн.

Відповідно до п.2.1 договору, відповідач повинен повернути до 01.01.2023 р. природний газ в об'ємі 85,399 млн.м3 або сплатити його вартість, а також сплатити відсотки за користування природним газом до повного його повернення (оплати) в строк до 01.01.2023 р. шляхом перерахування грошових коштів на реєстраційний рахунок комітету відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постанови.

Судом встановлено, що абзац 4 в пункті 4 Постанови Кабінету Міністрів України №2045 від 28.12.2002 р. відсутній.

Таким чином, предметом договору № юр-2/201-2003 від 06.02.2003р. про порядок погашення заборгованості є обов"язок відповідача щодо сплати заборгованості станом на 01.01.2003р. у розмірі 14913637,29 грн. за отриманий природний газ та 794323,77 грн. (сума відсотків за користування природним газом) до 01.01.2023 року.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що сторони пунктом 2.1 договору №юр-2/201-2003 від 06.02.2003 р. встановили порядок (механізм) виконання предмету цієї угоди, зокрема погашення відсотків у сумі 794323,77 грн. за користування матеріальними цінностями до 2023 року.

Враховуючи, що ані договором № юр-2/201-2003 від 06.02.2003 р., укладеним між позивачем та відповідачем, ані постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2002р. №2045 не передбачений обов"язок відповідача сплачувати щомісячно 1,5% від вартості неповернутого природного газу за період з 07.01.2005р. по 26.07.2007р., то відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо зобов"язання відповідача сплатити відсотки за користування природним газом у період з 07.01.2005р. по 26.07.2007р., а також нарахованих позивачем сум інфляційних витрат та 3% річних.

3. 09.10.1998 р. сторонами на виконання Постанови Кабінету Міністрів України № 812-р від 09.10.1997р. був укладений договір № юр-7/95-98 на відпуск з державного матеріального резерву в порядку тимчасового позичання природного газу в об'ємі 92,38 млн. м3. Строк дії договору до 01.04.1999 р.

Відповідно до п.2.2. укладеного договору, відповідач зобов"язався повернути до 01.04.1999р. в державний резерв природний газ у кількості 92,38 млн.м3 або провести оплату його вартості.

Пунктом 2.3. договору № юр-7/95-98 від 09.10.1998 р. передбачено, що відповідач за користування позичкою сплачує позивачеві щомісячно відсотки у розмірі 0,5% від вартості поставленого природного газу.

Відповідно до п. 3 договору, вартість продукції, що підлягає відпуску з державного резерву, становить 7556,684 тис. дол. США, 0,5% вартості за користування тимчасовою позичкою –842,5056 тис. дол. США. Загальна вартість договору складає 8598,7304 тис. дол. США.

12.01.2006р. господарським судом Донецької області по справі №6/291 за позовом Державного комітету України з державного матеріального резерву м.Київ до Відкритого акціонерного товариства "Донбасенерго" м.Горлівка про стягнення 3267173,73грн. за договором №юр-7/95-98 від 09.10.1998р., укладеним між сторонами, було винесено рішення, яке вступило в законну силу. В цьому рішенні судом було встановлено той факт, що з урахуванням приписів п.п.2.2., 3, 8, договору №юр-7/95-98 від 09.10.1998р. передбачено нарахування відсотків за користування товарним кредитом лише в межах строку дії договору, тобто в період з 09.10.1998р. по 01.04.1999р., тобто за межами строку дії договору №юр-7/95-98 від 09.10.1998р. нарахування відсотків є неправомірним, оскільки суперечить умовам зазначеного договору.

Отже, до 2023р. між позивачем та відповідачем проводяться розрахунки за договором №юр-2/197-2003 від 06.02.2003р., заборгованість за яким має бути погашена до 01.01.2023р. Відрахування грошових коштів за договором №юр-2/202-2003 від 06.02.2003р. на користь позивача не проводилися і не повинні проводитися до 01.01.2023р.

Відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України № 2045 від 28.12.2002р. Державним комітетом України з державного матеріального резерву та ВАТ "Донбасенерго" був укладений договір № юр-2/202-2003 від 06.02.2003р. про встановлення порядку погашення заборгованості, який було погоджено Міністерством палива та енергетики України. Предметом укладеного договору є погашення заборгованості перед Держкомрезервом, яка виникла на підставі та у зв"язку з невиконанням відповідачем зобов"язань за договором № юр-7/95-98 від 09.10.1998р.

Пунктом 1.2 вищезазначеного договору встановлено, що станом на 01.01.2003р. відповідач не повернув отриманий в порядку тимчасового позичання природний газ в об'ємі 32,365млн.м3 вартістю 9075482,60 грн. та не сплатив нараховані відсотки за користування природним газом в сумі 408396,72 грн.

Відповідно до п.2.1 договору, відповідач повинен повернути до 01.01.2023р. природний газ в об'ємі 32,365 млн.м3 або сплатити його вартість, а також сплатити відсотки за користування природним газом до повного його повернення (оплати) в строк до 01.01.2023 р. шляхом перерахування грошових коштів на реєстраційний рахунок комітету відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постанови, який у даному пункті відсутній.

Таким чином предметом договору № юр-2/202-2003 від 06.02.2003р. про порядок погашення заборгованості є обов"язок відповідача щодо сплати заборгованості станом на 01.01.2003 року у розмірі 9075482,60 грн. за отриманий природний газ та 408396,72 грн. (сума відсотків за користування природним газом) до 01.01.2023 р.

Отже, суд дійшов висновку про те, що сторони пунктом 2.1 договору № юр-2/202-2003 від 06.02.2003 р. встановили порядок (механізм) виконання предмету угоди, зокрема погашення відсотків у сумі 408396,72 грн. за користування матеріальними цінностями до 2023 року.

Враховуючи, що ані договором №юр-2/202-2003 від 06.02.2003р., укладеним позивачем та відповідачем, ні постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2002р. №2045 не передбачений обов"язок відповідача сплачувати щомісячно 0,5% від вартості не повернутого природного газу за період з 17.01.2005р. по 26.07.2007р., то відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо зобов"язання відповідача сплатити відсотки за користування природним газом у період з 17.01.2005р. по 26.07.2007р., а також нарахованих позивачем сум інфляційних витрат та 3% річних.

4. 30.03.1999 р. сторонами на виконання Постанови Кабінету Міністрів України № 209-рс від 22.03.1999р. був укладений договір № юр7/524-99 на відпуск з державного матеріального резерву в порядку тимчасового позичання вугілля у кількості 2278785,789 тон. Строк дії договору до 01.12.1999 р.

Відповідно до п.2.2 вищезазначеного договору, відповідач зобов"язався повернути до 01.12.1999 р. в державний резерв вугілля у кількості 2278785,789 тон або здійснити оплату його вартості.

Пунктом 2.3. договору № юр7/524-99 від 30.03.1999 р. передбачено, що відповідач за користування позичкою сплачує позивачеві щомісячно відсотки у розмірі 0,5% від вартості поставленого вугілля.

Відповідно до п. 3 договору, вартість продукції, що підлягає відпуску з державного резерву, становить 245449617,63 грн., 0,5% вартості за користування тимчасовою позичкою –9817984,71 грн. Загальна вартість договору складає 255267608,50 грн.

12.01.2006р. господарським судом Донецької області по справі №6/290 за позовом Державного комітету України з державного матеріального резерву м.Київ до Відкритого акціонерного товариства "Донбасенерго" м.Горлівка про стягнення 326717,37грн. за договором №юр-7/524-99 від 30.03.1999р., укладеним між сторонами, було винесено рішення, яке вступило в законну силу. В цьому рішенні судом було встановлено той факт, що з урахуванням приписів п.п.2.4., 3, 9, договору №юр-7/524-99 від 30.03.1999р. передбачено нарахування відсотків за користування товарним кредитом лише в межах строку дії договору, тобто в період з 30.03.1999р. по 01.12.1999р., тобто за межами строку дії договору №юр-7/524-99 від 30.03.1999р. нарахування відсотків є неправомірним, оскільки суперечить умовам зазначеного договору.

Отже, до 2023р. між позивачем та відповідачем проводяться розрахунки за договором №юр-2/197-2003 від 06.02.2003р., заборгованість за яким має бути погашена до 01.01.2023р. Відрахування грошових коштів за договором №юр-2/199-2003 від 06.02.2003р. на користь позивача не проводилися і не повинні проводитися до 01.01.2023р.

Відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України №2045 від 28.12.2002р. Державним комітетом України з державного матеріального резерву та ВАТ "Донбасенерго" був укладений договір №юр-2/199-2003 від 06.02.2003р. про встановлення порядку погашення заборгованості, який було погоджено Міністерством палива та енергетики України. Предметом укладеного договору є погашення заборгованості перед Держкомрезервом, яка виникла на підставі та у зв"язку з невиконанням відповідачем зобов"язань за договором № юр7/524-99 від 30.03.1999 р.

Пунктом 1.2 укладеного договору встановлено, що станом на 01.01.2003р. відповідач не повернув отримане в порядку тимчасового позичання вугілля в кількості 1185000,0 тонн вартістю 74506654,51 грн. та не сплатив нараховані відсотки за користування вугіллям в сумі 2880923,97 грн.

Відповідно до п.2.1 договору, відповідач повинен повернути до 01.01.2023 р. вугілля в кількості 1185000,0 тон або сплатити його вартість, а також сплатити відсотки за користування вугіллям до повного його повернення (оплати) в строк до 01.01.2023 р. шляхом перерахування грошових коштів на реєстраційний рахунок комітету відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постанови.

Абзац 4 в пункті 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 2045 від 28.12.2002 р. відсутній.

Таким чином, предметом договору № юр-2/199-2003 від 06.02.2003 р. про порядок погашення заборгованості є обов"язок відповідача щодо сплати заборгованості станом на 01.01.2003 р. у розмірі 74506654,51 грн. за отримане вугілля та 2880923,97 грн. (сума відсотків за користування вугіллям) до 01.01.2023 року.

Отже, вищенаведене надає суду підстави для висновку про те, що пунктом 2.1 договору № юр-2/199-2003 від 06.02.2003р. сторони встановили порядок (механізм) виконання предмету цієї угоди, зокрема погашення відсотків у сумі 2880923,97 грн. за користування матеріальними цінностями до 2023 року.

Враховуючи, те що ні договором № юр-2/199-2003 від 06.02.2003р., укладеним позивачем та відповідачем, ні постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2002р. №2045 не передбачений обов"язок відповідача сплачувати щомісячно 0,5% від вартості неповернутого вугілля за період з 17.01.2005р. по 26.07.2007р., то відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо сплати відповідачем відсотків за користування вугіллям у період з 17.01.2005р. по 26.07.2007р., а також нарахованих позивачем сум інфляційних втрат та 3% річних.

5. 18.12.1997 р. сторонами на виконання Постанови Кабінету Міністрів України №1138 від 16.10.1997р. був укладений договір № ДЭ-97-1/411 на відпуск з державного матеріального резерву в порядку тимчасового позичання природного газу в об'ємі 654 млн. м3. Строк дії договору до 01.06.1998р.

Відповідно до п.2.2 вищезазначеного договору, відповідач зобов"язався повернути до 01.06.1998 р. в державний резерв природний газ у кількості 654 млн.м3 або здійснити оплату його вартості.

Пунктом 2.3. договору № ДЭ-97-1/411 від 18.12.1997р. передбачено, що відповідач за користування позичкою сплачує позивачеві щомісячно відсотки у розмірі 1,3% від вартості поставленого природного газу.

Відповідно до п. 3 договору, вартість продукції, що підлягає відпуску з державного резерву становить 63961,2 тис. дол. США, 1,3% вартості за користування тимчасовою позичкою –5820,469 тис. дол. США. Загальна вартість договору складає 69781,669 тис. дол. США.

12.01.2006р. господарським судом Донецької області по справі №6/293 за позовом Державного комітету України з державного матеріального резерву м.Київ до Відкритого акціонерного товариства "Донбасенерго" м.Горлівка про стягнення 6705598,90грн. за договором ДЭ 97-1/411 від 18.12.1997р., укладеним між сторонами, було винесено рішення, яке вступило в законну силу. В цьому рішенні судом було встановлено той факт, що з урахуванням приписів п.п.2.4., 3, 9, договору ДЭ 97-1/411 від 18.12.1997р. передбачено нарахування відсотків за користування товарним кредитом лише в межах строку дії договору, тобто в період з 18.12.1997р. по 01.06.1998р., тобто за межами строку дії договору ДЭ 97-1/411 від 18.12.1997р. нарахування відсотків є неправомірним, оскільки суперечить умовам зазначеного договору.

Отже, до 2023р. між позивачем та відповідачем проводяться розрахунки за договором №юр-2/197-2003 від 06.02.2003р., заборгованість за яким має бути погашена до 01.01.2023р. Відрахування грошових коштів за договором №юр-2/198-2003 від 06.02.2003р. на користь позивача не проводилися і не повинні проводитися до 01.01.2023р.

Відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України №2045 від 28.12.2002р. Державним комітетом України з державного матеріального резерву та ВАТ "Донбасенерго" був укладений договір №юр-2/198-2003 від 06.02.2003р. про встановлення порядку погашення заборгованості, який було погоджено Міністерством палива та енергетики України. Предметом укладеного договору є погашення заборгованості перед Держкомрезервом, яка виникла на підставі та у зв"язку з невиконанням відповідачем зобов"язань за договором № ДЭ-97-1/411 від 18.12.1997р.

Пунктом 1.2 укладеного договору встановлено, що станом на 01.01.2003р. відповідач не повернув отриманий в порядку тимчасового позичання природний газ в об'ємі 530,357 млн. м3 вартістю 85532161,61 грн. та не сплатив нараховані відсотки за користування природним газом в сумі 6300166,51 грн.

Відповідно до п.2.1 договору, відповідач повинен повернути до 01.01.2023р. природний газ в об'ємі 530,357 млн.м3 або сплатити його вартість, а також сплатити відсотки за користування природним газом до повного його повернення (оплати) в строк до 01.01.2023 р. шляхом перерахування грошових коштів на реєстраційний рахунок комітету відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постанови.

Азац 4 в пункті 4 Постанови Кабінету Міністрів України №2045 від 28.12.2002р. відсутній.

Таким чином предметом договору № юр-2/198-2003 від 06.02.2003р. про порядок погашення заборгованості є обов"язок відповідача щодо сплати заборгованості станом на 01.01.2003р. у розмірі 85532161,61 грн. за отриманий природний газ та 6300166,51 грн. (сума відсотків за користування природним газом) до 01.01.2023р.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що пунктом 2.1 договору № юр-2/198-2003 від 06.02.2003р. сторони встановили порядок (механізм) виконання предмету цієї угоди, зокрема погашення відсотків у сумі 6300166,51 грн. за користування матеріальними цінностями до 2023р.

Враховуючи, те що ні договором №юр-2/198-2003 від 06.02.2003р., укладеним позивачем та відповідачем, ні постановою Міністрів України від 28.12.2002р. №2045 не передбачений обов"язок відповідача сплачувати щомісячно 1,3% від вартості не повернутого природного газу за період з 17.01.2005р. по 16.01.2007р., то відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо зобов"язання відповідача сплатити відсотки за користування природним газом у період з 17.01.2005р. по 16.01.2007р., а також нарахованих позивачем сум інфляційних витрат та 3% річних.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що господарський суд прийняв вірне рішення, яким відмовив в задоволенні позовних вимог, в зв"язку з їх необгрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 31.03.2008р. по справі №20/34 залишити без змін.

Головуючий          С.В. Мирошниченко

Судді:          Т.М. Колядко

О.А. Скакун

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1 у справу

1 ДАГС

1.госп.суду