ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.06.2008

Справа №2-10/6289-2008А

За позовом Кримського республіканського відділення Фонду України соціального захисту інвалідів, м. Сімферополь, (АР Крим, 95017 м. Сімферополь, пр. Кірова, 51-52/10а)

До відповідача Відкритого акціонерного товариства Сімферопольське ремонтне підприємство «Кримагротехсервіс», м. Сімферополь, (АР Крим, 95017, м. Сімферополь, вул. Рубцова, 44)

Про стягнення 1161,00 грн.

Суддя С.Я.Тітков

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – не з’явився

Від відповідача – Кайданова Ш.С. – представник, довіреність № 4 від 24.01.2008 р. у справі

Суть справи: Розглядається позов Кримського республіканського відділення Фонду України соціального захисту інвалідів, м. Сімферополь, про стягнення з Відкритого акціонерного товариства Сімферопольське ремонтне підприємство «Кримагротехсервіс», м. Сімферополь, 1161,00 грн. штрафних санкцій.

Позивач явку представника у судове засідання не забезпечив. Вимоги суду не виконав. 13.06.2008 р. від нього надійшла заява (вх. № 16838) якою він відмовляється від позову, посилаючись на ст. 136 КАС України.

Відповідач у відзиві проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що штрафна санкція в сумі 1161,00 грн. ним сплачена.

Представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши додатково представлені документи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд –

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” (далі - Закон) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця.

Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 25 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Згідно даних звіту за формою № 10-П1 “Звіт про зайняість та працевлаштування інвалідів за 2007 рік”, затвердженої наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 10.02.2007 р. № 42, відповідач повинен був забеспечити у 2007 році працевлаштування інвалідів на одне рабоче місце, фактично у 2007 році працювало 0 інвалідів. Відповідач повинен був самостійно сплатити штрафні санкції у розмірі 1161,00 грн. за одне робоче місце призначене для працевлаштування інвалідів і не зайняте інвалідами.

Згідно статті 20 Закону України від 21.03.1991 р. № 875 “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”(далі-Закон) та пунктів 3, 4, 10, 11 ”Порядку сплати підприємствами (об’єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів”, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 р. № 1767, штрафні санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу.

Як вбачається з матеріалів справи та додатково представлених документів, відповідачем борг в сумі 1161,00 грн. добровільно сплачений 21.01.2008 р., що підтверджується платіжним дорученням № 17.

Позивач звернувся з позовом до Госопдодарського суду АР Крим 26.05.2008 р. При таких обставинах слід визнати, що позов пред’явлений необгрунтовано і в позові слід відмовити.

Суд не приймає відмови позивача від адміністративного позову, оскільки ці дії позивача порушують інтереси відповідача. Відмова від позову пов’язана не з урегулюванням спору між сторонами, а у зв’язку з необгрунтованістю позову.

Керуючись п. 4 ст. 51, частиною 1 статті 71, ст. ст. 94, 161-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

В п о з о в і в і д м о в и т и .

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Тітков С.Я