СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"04" червня 2008 р.
Справа №  10/76

За позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю
«Асфальтобетонний завод»

с.Солонці Миргородського району Полтавської області

до відповідача:         СПД-фізичної особи ОСОБА_1 с.Козлин
Рівненського

району Рівненської області

про
стягнення       20 804 грн. 75
коп. збитків та втраченої вигоди

Суддя
Павлюк І.Ю.

Представники:

від
позивача-            Харченко В.М.,
представник (довіреність №28 від 19.05.2008р.);

від відповідача-    ОСОБА_2., представник (довіреність №1980
від 19.05.2008р.).

В судовому засіданні 20.05.2008р.
оголошувалась перерва до 04.06.2008р.

Представники сторін не заявили
клопотань про технічну фіксацію судового процесу. Суддею роз'яснено сторонам
статті 20, 22, 91, 107 ГПК України. Відводу судді не заявлено.

Суть спору:  Позивач звернувся до суду з заявою про
стягнення з відповідача 13 706 грн. 13 коп. матеріального збитку, нанесеного
автомобілю КАМАЗ, державний номер НОМЕР_1(який належить позивачу) внаслідок
зіткнення з автомобілем відповідача Рено, державний номер НОМЕР_2 по вині водія
останнього та 7 098 грн. 62 коп. втраченої вигоди в зв'язку з простоєм
автомобіля КАМАЗ, державний номер НОМЕР_1внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди.

Відповідач у відзиві на позов та
його представник безпосередньо у судовому засіданні позовні вимоги не визнає. З
підстав, викладених у відзиві (а.с.66-68), просить в позові відмовити.

В результаті розгляду матеріалів
справи господарський суд

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2007р. о 10 год. 00 хв.
На 179 км. автодороги Київ-Харків сталася дорожньо-транспортна пригода за
участю автомобіля Рено, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить СПД-фізичній
особі ОСОБА_1і яким керував водій останнього ОСОБА_3, та автомобіля КАМАЗ,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю
«Асфальтобетонний завод»і яким керував ОСОБА_4

В результаті зіткнення автомобіль
позивача КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1отримав значні механічні
пошкодження.

Згідно постанови Рівненського
районного суду Рівненської області від 16 жовтня 2007р. за №3-5354/07
дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3, який перебував за
кермом автомобіля Рено, реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті порушення
останнім п.14.2 б Правил дорожнього руху. Відповідно до ст.124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення ОСОБА_3. було піддано адміністративному
стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком
на три місяці. (а.с.8).

Згідно проведеної експертної оцінки
та звіту незалежного експерта станом на 23.10.2007р. (а.с.9-46) вартість
матеріального збитку, завданого власнику автомобіля КАМАЗ, реєстраційний номер
НОМЕР_1в результаті його пошкодження при ДТП складає 38 696 грн. 13 коп.

Рівненське відділення страхової
компанії «Інго-Україна», де був застрахований автомобіль Рено, реєстраційний
номер НОМЕР_2, відшкодувало 24 990 грн. 00 коп. завданого збитку, що
стверджується банківською випискою від 17.12.2007р. на суму 24 990 грн. 00 коп.
(а.с.47).

Вимога позивача про відшкодування
решти завданого збитку в сумі 13 706 грн. 13 коп. (38 696 грн. 13 коп. -24 990
грн. 00 коп.= 13 706 грн. 13 коп.) та 7098 грн. 62 коп. вартості втраченої
вигоди в зв'язку з простоєм автомобіля КАМАЗ, реєстраційний номер
НОМЕР_1внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка вбачається з листа №4 від
18.01.2008р., направленого на адресу відповідача разом з додатками (виписка
банку, незалежна оцінка визначення розміру матеріального збитку, розрахунок
вартості втраченої вигоди в зв'язку з простоєм автомобіля КАМАЗ, реєстраційний
номер НОМЕР_1в зв'язку з ДТП) 18.01.2008р. та врученого останньому 22.01.2008р.
(а.с.48-49), - залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

В добровільному порядку відповідач
пошкоджене авто не відновив, завданих збитків не відшкодував.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, встановивши обставини справи і давши їм оцінку,
господарський суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено,
що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є завдання
майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Збитками, згідно чч. 2, 3 ст.22 ЦК
України, - є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена
вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ст. 1187 ЦК України, -
джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних
та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських
порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність
здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або
утримання якого створює підвищену небезпеку.

Основні ознаки джерела підвищеної
небезпеки також містяться у визначенні, яке на рівні керівних роз'яснень
запропонував Пленум Верховного суду України в п.4 Постанові від 27 березня
1992р. ”Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди”: Джерелом підвищеної небезпеки слід вважати діяльність,
здійснення якої створює підвищену ймовірність завдання шкоди через неможливість
повного контролю за нею людиною, а також діяльність по використанню,
транспортуванню, збереженню предметів, речовин та інших об'єктів виробничого, господарського
або іншого призначення, які мають такі ж самі властивості.

Якщо шкоду заподіяно джерелом
підвищеної небезпеки, його володілець несе відповідальність перед потерпілим і
у тому разі, коли це є наслідком вини осіб, які перебувають з ним в трудових
відносинах або експлуатують таке джерело на підставах, передбачених законом.

Відповідно до ч.4,5 ст. 35 ГПК
України, - рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є
обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають
значення для вирішення спору. Факти, які відповідно до закону вважаються
встановленими, не доводяться при розгляді справи.

Під час вирішення даного спору,
господарський суд виходить з таких обставин: з вини водія відповідача
пошкоджено застрахований позивачем автомобіль; в добровільному порядку
відповідач завдані збитки - не відшкодував; в чинній постанові районного суду -
вину відповідача стверджено. При цьому, господарський суд позбавлений
необхідності досліджувати обставини, які є встановленими фактами відповідно
до закону, тобто обставини спричинення шкоди майну Страхувальника внаслідок
винних дій працівника відповідача, оскільки це вже встановлено районним судом
(Постанова  Рівненського районного суду
Рівненської області від 16 жовтня 2007р. за №3-5354/07.).

Відповідач у відзиві на позовну
заяву вимоги позивача заперечував, вважаючи їх необ'ктивними. Зокрема,
представник відповідача зазначив, що 23 жовтня 2007р. було проведено експертну
оцінку автомобіля КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, де було визначено розмір
матеріального збитку. Проте, про час та місце проведення даної експертизи
останній не був належним чином повідомлений і в зв'язку з цим був відсутній на
проведенні даної експертизи. В зв'язку з вищезазначеним, вважає, що експертиза
була проведена з порушенням норм чинного законодавства, а тому експертна оцінка
та звіт незалежного експерта щодо визначення розміру матеріального збитку
автомобіля КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, є недійсними.

Разом з тим необхідно зазначити, що
згідно з п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх
транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду
державного майна України від 24 листопада 2003р. №42/5/2092 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003р. за №1074/8395 виклик
зацікавлених осіб на технічний огляд із зазначенням дати, місця та часу
проведення огляду ДТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження)
здійснюється замовником дослідження врученням відповідного виклику під розписку
особи, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату
у разі потреби. У разі відсутності в установлений час на місці огляду
осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у
звіті (акті), висновку. Замовник повинен забезпечити належні безпечні умови
огляду (освітлення, вільний доступ, можливість огляду ДТЗ з різних сторін
тощо). Таким чином, твердження відповідача, що позивачем було порушено п.5.2
вищезазначеної Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх
транспортних засобів є необгрунтованим. Крім того, відповідач не спростував
документально доводів позивача в частині 13 706 грн. 13 коп. матеріального
збитку, нанесеного автомобілю КАМАЗ, державний номер НОМЕР_1(який належить
позивачу) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також не скористався своїм
правом призначення судової експертизи чи повторного автотоварознавчого
дослідження, оскільки, як встановлено судом під час розгляду справи,
пошкоджений в результаті зіткнення автомобіль позивача Камаз, реєстраційний
номер НОМЕР_1повністю відновлено, він вийшов на лінію.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу вимог і заперечень. Проте, доказів на
обґрунтування своєї позиції  та на
підтвердження своїх заперечень відповідач не надав.

Доказів добровільного відшкодування
завданих збитків або відновлення пошкодженого майна - відповідач суду не подав.

Вбачається, що вимоги позивача в
частині 13 706 грн. 13 коп. матеріального збитку, нанесеного автомобілю КАМАЗ,
державний номер НОМЕР_1внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася по
вині водія відповідача стверджуються Постановою Рівненського районного суду
Рівненської області від 16 жовтня 2007р. за №3-5354/07., звітом
експерта-автотоварознавця від 23.10.2007р., Полісом №ВВ/0715057 від
08.05.2007р., банківською випискою, листом-вимогою, розрахунком, іншими
матеріалами справи і підлягають задоволенню на підставі стст. 11, 16, 22, 1172,
1187, 1188 Цивільного кодексу України., стст.173, 193 Господарського кодексу
України.

Одночасно необхідно зазначити, що
позивачем не доведено втрачену вигоду у розмірі 7098 грн. 62 коп. внаслідок
простою автомобіля КАМАЗ, державний номер НОМЕР_1в результаті дорожньо-транспортної
пригоди, нараховану з моменту ДТП 17.09.2007р. до проведення експертної оцінки
23.10.2007р. Судом не приймається як доказ у справі розрахунок вартості
машино-годин роботи механізмів та транспорту Товариства з обмеженою
відповідальністю «Асфальтобетонний завод»на 2007р., оскільки зазначений
розрахунок не підтверджено жодним доказом (а.с.62).

За змістом ст.54 Господарського
процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин,
на яких грунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов;
обгрунтований розрахунок сум, що стягуються. Тобто доведення факту невиконання
або неналежного виконання зобов'язання контрагентом, наявність збитків, а також
причинного зв'язку між ними належить позивачу.

Натомість, доводи, якими позивач
обгрунтовував викладені в позовній заяві вимоги в частині 7 098 грн. 62 коп.
втраченої вимоги, є безпідставними і необгрунтованими.

З урахуванням вищезазначеного позов
підлягає частковому задоволенню в сумі 13 706 грн. 13 коп. В решті позову
відмовити. На відповідача покладаються витрати по сплаті держмита та судові
витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог на підставі частини
другої ст. 49 ГПК України, внаслідок його неправильних дій - доведення спору до
господарського суду.

Керуючись
стст. 33, 43, 46-49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

В
И  Р  І
Ш  И  В:

1.
Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, який проживає в АДРЕСА_1 на
користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Асфальтобетонний завод», яке
знаходиться в с.Солонці Миргородського району Полтавської області 13 706
грн. 13 коп. збитків, 137 грн. 06 коп. витрат по сплаті державного
мита та 77 грн. 74 коп. плати за послуги по інформаційно-технічному
забезпеченню судового процесу.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
І.Ю. Павлюк

Рішення  підписане
суддею  "04" червня 2008 р..