ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 29/131

23.06.08

За позовом Дочірнього підприємства "Райське Джерело"

до Приватного підприємства "Ніцахон"

про стягнення 1125,00 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

Від позивача: Поліщук О.В. (довіреність № 2-22/08 від 22.05.2008р.);

Від відповідача: не з’явились

В судовому засіданні 23.06.2008р. на підставі ст. 85 ГПК України за згодою представника позивача оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство «Райське Джерело»(надалі ДП «Райське Джерело», позивач) звернулось до суду з позовом про стягнення з Приватного підприємства «Ніцахон»(надалі ПП «Ніцахон», відповідач) 1 125 грн. боргу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір на поставку питної води та оренду устаткування № 10736 від 02.12.2004р. на виконання якого позивачем передано відповідачу в оренду устаткування, платежі за яке відповідно до виставлених позивачем рахунків-фактур не сплачувались.

Станом на день вирішення справи судом заборгованість відповідача перед позивачем складає 1 125 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку з урахуванням вимог Цивільного кодексу.

Відповідач вимог суду, викладених в ухвалах суду у справі № 29/131 не виконав, поважних причин такого невиконання суду не навів, в судове засідання представник підприємства не з’являвся. Ухвали суду якими повідомлялось про розгляд справи судом, направлялись відповідачу за всіма відомими адресами, в тому числі на юридичну адресу підприємства (довідка про знаходження ПП «Ніцахон»в ЄДРПОУ станом на 21.04.2008р. наявна у матеріалах справи). Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, в судове засідання не з’явився, відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши подані документи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2004р. між ПП «Ніцахон»та ДП «Тівей Україна»(правонаступником якого є позивач) укладено договір № 10736 за умовами якого останнє зобов’язалось постачати і передавати у власність споживачеві (відповідач у справі) на умовах договору воду «Eden», а споживач зобов’язується приймати продукцію у власність та своєчасно здійснювати оплату на умовах договору. Відповідно до п. 1.2 Договору на замовлення споживача, постачальник (позивач у справі) надає йому в тимчасове користування кулер та/або підставку (устаткування). Тимчасове користування устаткуванням здійснюється згідно з інструкцією по експлуатації, яка надається разом з устаткуванням.

Додатком № 1 від 23.11.2004р. до Договору № 10736 визначено, що устаткування постачальника отримано споживачем за адресою вул. Генерала Наумова 15, кв. 225.

Відповідно до п. 5.1 договору ціна продукції та плата за тимчасове користування устаткуванням визначаються згідно прайс-листів постачальника, що є невід’ємними частинами Договору, або за домовленістю споживача з постачальником. Загальна ціна окремої партії продукції, що постачається, та/або розмір плати за тимчасове користування устаткуванням визначаються в рахунках-фактурах або накладних.

На виконання вказаних умов договору позивачем були виставлені наступні рахунки-фактури про сплату за оренду кулера: № 001572 _ 009104 від 01.02.2005р. на суму 225 грн., № 001081 _009104 від 01.05.2005р. на суму 225 грн., № 013576_009104 від 01.08.2005р. на суму 225 грн., № 001038_009104 від 01.11.2005р. на суму 225 грн., № 000858_009104 від 01.02.2006р. на суму 225 грн..

Відповідно до п.5.5 Договору сторони домовились, що внесення плати за тимчасове користування устаткуванням здійснюється не пізніше 3 (трьох) банківських днів з дати виставлення постачальником рахунку споживачеві за тимчасове користування устаткуванням.

Відповідач взяті на себе зобов'язання по оплаті рахунків за тимчасове користування устаткуванням не виконав, заборгованість, станом на дату подання позовної заяви до суду складала 1 125 грн., доказів зворотнього суду не представлено.

У зв’язку з наявною заборгованістю з причини несплати відповідачем рахунків-фактур щодо внесення плати за тимчасове користування устаткуванням, та з метою її погашення позивач звернувся до відповідача з претензією № 05-01 від 09.01.2007р. (докази направлення відповідачу за фактичною та юридичною адресою наявні у матеріалах справи) у якій вимагав негайного погашення заборгованості.

Вимоги позивача відповідач не виконав, у зв’язку з чим позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості.

В силу ч. 1 ст. 173 ГК України зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, є господарським зобов'язанням.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Положення ч. 1 ст. 174 ГК України, а також п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, якою закріплений принцип свободи договору, передбачають можливість існування змішаного типу договору, тобто такого договору, який опосередковує різнорідні відносини та поєднує умови, які є необхідними для формування певного виду зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір укладений між сторонами містить в собі елементи як договору поставки, так і договору найму. Оскільки спір виник саме з приводу невиконання зобов’язань щодо внесення плати за тимчасове користування устаткуванням застосуванню підлягають положення глави 58 Цивільного кодексу України, що регулюють загальні положення про найм (оренду).

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк ст. 759 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За умовами договору укладеного між сторонами, зокрема у додатку № 1 від 23.11.2004р. сторонами погоджено внесення плати за тимчасове користування устаткуванням позивача періодичністю оплати раз у три місяці.

Згідно з положеннями частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням положень п. 5.5 договору визначена у рахунках-фактурах сума плати за тимчасове користування устаткуванням мала бути оплачена не пізніше 3 (трьох) банківських днів з дати виставлення постачальником рахунку споживачеві за тимчасове користування устаткуванням.

Враховуючи відсутність доказів внесення плати за тимчасове користування устаткуванням позивача згідно виставлених рахунків-фактур № 001572 _ 009104 від 01.02.2005р., № 001081 _009104 від 01.05.2005р., № 013576_009104 від 01.08.2005р., № 001038_009104 від 01.11.2005р., № 000858_009104 від 01.02.2006р. станом на час вирішення спору, вимоги про стягнення суми основного боргу в розмірі 1 125 грн. визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В зв’язку з задоволенням позову, відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита в розмірі 102 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118, 00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства «Ніцахон»(юрид. адреса: 03164, м. Київ, вул. Булаховського 36, кв. 222; факт. адреса: 03164, м. Київ, вул. Наумова 15, оф. 225, , р/р в АБ «Діамант», МФО 320854, з рахунку виявленого під час виконання судового рішення) на користь Дочірнього підприємства «Райське Джерело»(юрид. адреса: 03050, м. Київ, вул. Предславинська 34-Б, , р/р 8855 в АКБ «Форум», МФО 322 948) 1 125 грн. (одну тисячу сто двадцять п’ять гривень) основного боргу.

Стягнути з Приватного підприємства «Ніцахон»(юрид. адреса: 03164, м. Київ, вул. Булаховського 36, кв. 222; факт. адреса: 03164, м. Київ, вул. Наумова 15, оф. 225, , р/р в АБ «Діамант», МФО 320854, з рахунку виявленого під час виконання судового рішення) на користь Дочірнього підприємства «Райське Джерело»(юрид. адреса: 03050, м. Київ, вул. Предславинська 34-Б, , р/р 8855 в АКБ «Форум», МФО 322 948) 102 грн. (сто дві гривні) державного мита та 118,00 грн. (сто вісімнадцять гривень) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя І.В. Усатенко

дата підписання рішення 01.07.2008р.