ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2008 р.

№ 13/4094

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кривди Д.С.,

суддів                       Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача: Коваленко А.І.

від відповідача: Миколаєнко В.М.

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “СЕВ АГРО”

на постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 30.01.2008р.

у справі № 13/4094 Господарського суду Черкаської області

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Чкалова

до Товариства з обмеженою відповідальністю “СЕВ АГРО”

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Відкрите акціонерне товариство “Тальнівське АТП 17137”

про стягнення 1221494,31 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне сільськогосподарське підприємство ім. Чкалова звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “СЕВ АГРО” про стягнення 1221494,31 грн. боргу.

Приватне сільськогосподарське підприємство ім. Чкалова уточнило позовні вимоги, та просить суд стягнути 1092674,11 грн. за 4757т. 757кг. коренеплодів цукрового буряка та 128820,20 грн. за перевезення цукрового буряка транспортом позивача.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 09.10.2007р. (суддя Г.М.Скиба), залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 30.01.2008р. (судді: Г.М.Андрейцева, Г.А.Жук, Л.М.Мазур), позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “СЕВ АГРО” на користь Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Чкалова 1221494,31 грн. заборгованості, 12214,94 грн. державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Не погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю “СЕВ АГРО” подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 09.10.2007р. та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 30.01.2008р. та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, мотивуючи свою вимогу тим, що господарським судом першої та апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “СЕВ АГРО” не підлягає задоволенню.

Господарським судом встановлено:

02.03.2006р. сторони уклали договір на поставку цукрових буряків з урожаю 2006 року (далі - договір). У відповідності з договором позивач зобов'язався виростити і поставити на завод відповідача коренеплоди цукрових буряків відповідно стандартів ДСТУ 4327:2004 в кількості 12000 тонн з посівних площ 600га, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити отриману продукцію, а також оплатити перевезення буряка з поля на цукрозавод (кагатне поле). Розрахунки мали бути проведені до 31.12.2006р. Перевезення сільгосппродукції з поля позивача (як перевізника) до відповідача (як замовника) охоплюється договором поставки №53 від 02.03.2006р.

Додатковою угодою від 12.09.2006 року сторони виклали пункт 3.1 договору у наступній редакції: “відповідач оплачує позивачу прийняті в рахунок договору кондиційні цукрові буряки у заліковій вазі по ціні однієї тонни буряка 230 грн. з врахуванням ПДВ без врахування цукристості коренеплодів буряка”. Додатковою угодою від 10.10.2006 року сторони перенесли кінцевий строк розрахунків до березня 2007 року. Додатковою угодою від 13.12.2006р. сторони доповнили абзацом 2 підпункт 3.1. договору: “з загальної кількості поставлених цукрових буряків 1234,1 тонни відповідач оплачує позивачу по ціні 195 грн. за 1 тонну без урахування цукристості“.

З акту звірки розрахунків між сторонами за період з 01.01.2006р. по 30.08.07р. по виконанню договору вбачається, що між сторонами в повному обсязі проведені розрахунки за поставку 11433 тонн цукрових буряків у заліковій вазі і перевезення частини цих буряків автотранспортом позивача, і спору між сторонам з цих питань немає.

Між керівниками обох сторін була досягнута домовленість про збільшення обсягу поставки цукрових буряків відповідачу, оскільки позивач виростив більше 12000 тонн буряка, а відповідач мав можливість і бажання їх переробити з метою отримання додаткових прибутків.

Отримання буряку в заліковій вазі більше 12000 тонн і відсутність заперечень відповідача в отриманні поставок відповідає їх попередній домовленості.

Наявність цієї домовленості підтверджується фактичними діями сторін та подальшим схваленням цих відносин з належним оформленням приймання-передачі буряків вагою 16750 тонн 757 кілограм, а не 12000 тонн, як передбачалось договором.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої та апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт перевезення цукрових буряків з поля позивача на цукрозавод відповідача автотранспортом АТП-17137 і власним автотранспортом, факт доставки і передачі цукрових буряків відповідачу.

Також господарським судом встановлено, що всі товарно-транспортні накладні мають відтиски печаток кагатного поля Тальнівського цукрозаводу, що свідчить про доставку і передачу перевізником вантажу позивача відповідачеві. Товарно-транспортні накладні при належному їх оформленні відповідачем є підставою для проведення розрахунків, як за поставлену відповідачу продукцію, так і її перевезення. Доказом отримання продукції по товарно-транспортних накладних є також акти з відповідними номерами і датами до приймальних накладних, складені лаборантами відповідача для відбору проб для визначення забрудненості і цукристості коренеплодів.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином, за договором поставки постачальник зобов’язується передати у власність покупця відповідний товар, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи, що позивачем відповідачу поставлено 16750 тонн 757 кілограм буряку, а останній розрахувався лише за 12000 тонн буряку, то колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком господарського суду першої та апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог щодо стягнення 1092674,11 грн. за 4757т. 757кг. коренеплодів цукрового буряка та 128820,20 грн. за перевезення цукрового буряка транспортом позивача.

Згідно ч. 1 ст. 111-10 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Оскільки апеляційним господарським судом норми матеріального та процесуального права порушено не було, то підстави для скасування даного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “СЕВ АГРО” залишити без задоволення, постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 30.01.2008р. у справі № 13/4094 –без змін.

Головуючий - суддя Кривда Д.С.

судді Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.