СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
Справа № 13/313-АП-08
Господарський суд Херсонської
області у складі судді  Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій
О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні справу
за позовом Приватного  підприємця
до Державної  податкової
інспекції  в м.Нова Каховка
нечинними рішень про застосування фінансових санкцій від 08.04.2008 р. №
за участі представників сторін:
Позовні вимоги ґрунтуються на
незаконності проведеної відповідачем перевірки щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу, а виявлені
при її здійсненні порушення не відповідають об'єктивним фактичним обставинам.
Відповідачем зазначені вимоги не
визнаються з посиланням на законність прийнятого рішення  з тих підстав, що  до повноважень податкових органів відносяться
проведення перевірок по контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу відповідно до Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”.
Крім викладеного з матеріалів
справи слідує, що 3 квітня 2008 року працівниками податкового органу проведена
перевірка магазину „Сонечко”, що розташований в м. Нова Каховка по вул. Щорса,
16, з питань контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового
обігу та безготівкового обігу приватним підприємцем ОСОБА_1., за результатами
якої складено відповідний акт перевірки від
03.04.2008 р. Відповідно до акту перевірку здійснено головними
державними податковими інспекторами ДПА у Херсонській області Загорським
А.В.  та Кравченко П.Г. згідно до
направлень №№ 272, 273 від 03.04.2008 р.
Безпосередньо при перевірці була присутня продавець ОСОБА_3.
Під час проведення перевірки податковим
органом встановлено, що позивачем:
1) не забезпечено застосування
реєстратора розрахункових операцій при здійснені розрахункових операцій на суму
16,50 грн, що є порушенням пункту 1 статті 3 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”, за яким суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання
послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені
у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням
відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;
2) не забезпечено відповідність
суми готівкових коштів на місці
проведення розрахункових операцій сумі, яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій на суму 210,25 грн, що є порушення пункту 13
статті 3 того ж Закону, за яким суб'єкти господарювання зобов'язані
забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку
3) зберігання та реалізація
алкогольних напоїв без марки акцизного збору, що є порушенням статті 11 Закону
України „Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів”, згідно до якої
алкогольні напої, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в
Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному
4) не своєчасне оприбуткування
готівки в КОРО на суму 210,65 грн, що є порушенням пункту 2.6. Положення про
ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого
постановою Правління Націонельного банку України від 15 грудня 2004 року № 637,
за яким уся готівка, що надходить до каси, має своєчасно ( у день одержання
готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.
В подальшому на підставі
зазначеного акту відповідачем 8 квітня 2008 року прийняті рішення про
пункту 1 статті 17 та статті 22 3 Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, №
від 12.06.1995 р. № 436/95 „Про застосування штрафних санкцій за порушення норм
17  Закону України „Про державне
регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів”.
Основні засади функціонування та
діяльності державної податкової служби в Україні визначені Законом України „Про
державну податкову службу в Україні” (надалі Закон № 509-ХІІ).
Зокрема, статтею 1 названого Закону
встановлено, що до системи органів державної податкової служби належать:
Державна податкова адміністрація України, державні податкові адміністрації в
Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні
податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах
Відповідно до пункту 1 частини 1
статті 8 Закону № 509-ХІІ Державна податкова адміністрація України серед іншого
виконує безпосередньо, а також організовує роботу державних податкових
адміністрацій та державних податкових інспекцій, пов'язану із здійсненням
контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари
(послуги) у встановленому законом порядку.
Крім того, за пунктом 2 частини 1 статті 11 Закону здійснення такого
контролю віднесено до прав органів державної податкової  служби.
Безпосередньо правові засади
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг визначені Законом України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
(надалі Закон № 265/95-ВР).
Так, статтями 15 та 16 цього Закону
встановлено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності
порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог Закону
здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення
планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.
Контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові
або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону. Планові
або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових
операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються
у порядку, передбаченому законодавством України.
В свою чергу основні засади
державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і
роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та
тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я
громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом
алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом
України „Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим,
коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами” (надалі
Закон № 481/95-BP).
За змістом статті 16 цього Закону
контроль за дотриманням його норм здійснюють органи, які видають ліцензії, а
також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.
Таким чином, на підставі викладених
правових позицій слідує висновок про наявність у податкових органів права на
проведення перевірок, які можуть носити плановий або позаплановий характер,
щодо контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари (послуги), а також за дотриманням норм щодо
обігу алкогольних напоїв.
Судом також зазначається, що,
дійсно, статтями 11-1, 11-2 Закону № 509-ХІІ передбачено підстави та порядок
проведення планових та позапланових перевірок. Проте, як слідує з назви статті
11-1: „Підстави та порядок проведення органами державної податкової служби
планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів)”, а також з
визначення поняття планової, позапланової
перевірки, підстав їх проведення, що зазначені в тексті цієї статті, її
положення регулюють підстави та порядок проведення перевірок щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових
В той же час, згідно до частини 7
статті 11-1 перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених
Законом № 265/95-ВР вважаються позаплановими.
З цього приводу необхідно
зазначити, що системний аналіз статті 11-1 названого Закону надає можливість
стверджувати, що цією статтею законодавцем, при надані визначення як планових,
так і позапланових перевірок, передбачені конкретні підстави для їх проведення.
Зокрема, позаплановою виїзною
перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу
державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з таких
обставин: 1) за наслідками перевірок інших платників податків виявлено факти,
які свідчать про порушення платником податків законів України про
оподаткування, валютного законодавства, якщо платник податків не надасть
пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит
органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання
запиту; 2) платником податків не подано в установлений строк податкову
декларацію або розрахунки, якщо їх подання передбачено законом; 3) виявлено
недостовірність даних, що містяться у податковій декларації, поданій платником
податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової
служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту; 4) платник податків
подав у встановленому порядку скаргу про порушення законодавства посадовими
особами органу державної податкової служби під час проведення планової чи
позапланової виїзної перевірки, в якій вимагає повного або часткового
скасування результатів відповідної перевірки; 5) у разі виникнення потреби у
перевірці відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з
платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної
податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту; 6)
проводиться реорганізація (ліквідація) підприємства; 7) стосовно платника
податків (посадової особи платника податків) у порядку, встановленому законом,
податковою міліцією заведено оперативно-розшукову справу, у зв'язку з чим є
потреба у проведенні позапланової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності
такого платника податків; 8) у разі, коли вищестоящий орган державної
податкової служби в порядку контролю за достовірністю висновків нижчестоящого
органу державної податкової служби здійснив перевірку документів обов'язкової
звітності платника податків або висновків акта перевірки, складеного
нижчестоящим контролюючим органом, та виявив їх невідповідність вимогам
законів, що призвело до ненадходження до бюджетів сум податків та зборів
(обов'язкових платежів). Позапланова виїзна перевірка в цьому випадку може
ініціюватися вищестоящим органом державної податкової служби лише у тому разі,
коли стосовно посадових або службових осіб нижчестоящого органу державної
податкової служби, які проводили планову або позапланову виїзну перевірку
зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або порушено
кримінальну справу; 9) платником подано декларацію з від'ємним значенням з
податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
У зв'язку з цим слідує висновок про
урегульованість підстав проведення позапланових перевірок, які спрямовані на
контроль своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів), саме частиною 6 статті 11-1 Закону.
При цьому, віднесення до
позапланових -перевірок, які здійснюються в межах повноважень податкових
органів, визначених Законом № 265/95-ВР та Законом № 481/95-BP, не
означає, необхідність застосування названих вище підстав, викладених в частині
6 статті 11-1 Закону № 509-ХІІ, оскільки за текстом цієї статті, як зазначено
вище, підстави проведення позапланових перевірок направлених на контроль
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів
(обов'язкових платежів) стосуються лише позапланових перевірок, спрямованих на
контроль сплати податків, зборів (обов'язкових платежів).
У зв'язку із зазначеним судом
констатується, що здійснення перевірок податковими органами, визначених Законом
265/95-ВР та Законом № 481/95-BP із дотриманням порядку та підстав,
визначених в статтях 11-1 та 11-2 Закону № 509-ХІІ, в тому числі і щодо
обов'язкового пред'явлення направлення на перевірку, не потребується.
Приписами пункту 1 статті 3 Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” визначено, що суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в
безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків,
жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції
на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів,
що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку
розрахункових книжок.
За змістом  пункту 13 статті 3 того ж Закону суб'єкти
господарювання зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової
книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.
В свою чергу, згідно до статті 11
Закону України „Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів” алкогольні
напої, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну,
позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.
Крім того, відповідно до пункту
2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління Націонельного банку України від 15 грудня
2004 року № 637, уся готівка, що надходить до каси, має своєчасно (у день
одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.
В даному випадку при перевірці
податковим органом позивача саме й були виявлені порушення цих правових норм.
Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
За таких обставин спірні рішення
відповідають діючому законодавству, оскільки прийняті без порушенням вказаних
вище норм, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Приймаючи до уваги той факт, що в
задоволенні позовних вимог відмовлено, сплачений позивачем судовий збір в
розмірі 10,20 грн державного мита підлягає
віднесенню на нього.
На підставі  зазначених правових норм і керуючись статтями
158-163, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України,
п о с т а н о в и в :
1.В задоволенні позовних вимог
2.Роз'яснити сторонам, що дана
постанова набирає законної сили  після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але скарга не
подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі  подання апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного
розгляду справи. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається
протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у
повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження. Скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо вона подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата підпису постанови -11 липня 2008 року

Суддя
М.К. Закурін