ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

09.06.2008

Справа №2-9/5287-2008

За позовом ВАТ "Сімферопольский завод монтажних заготовлень", м. Сімферополь

До відповідача 1)Дочірнього підприємства "Ремонтно-будівельне управління Сімферопольського заводу монтажних заготівок", м.Сімферополь

До відповідача 2) МПП "Тепломонтаж", м.Красноперекопськ

Про визнання частково недійсним договору

Суддя ГС АР Крим Н.С.Пєтухова

Представники:

Позивач – Гаврюшина В.В. – пред-к, дов. пост. від 05.05.08р.

Відповідач №1 – Бородкіна Г.І. – директор

Відповідач №2 – Копейкін А.Г. – директор

Суть спору: Позивач - ВАТ "Сімферопольский завод монтажних заготовлень" звернувся до Господарського суду АР Крим із позовом до відповідачів 1) Дочірнього підприємства "Ремонтно-будівельне управління Сімферопольського заводу монтажних заготівок", м.Сімферополь, 2) МПП "Тепломонтаж", м.Красноперекопськ, про визнання договору субпідряду від 20.10.2006р. недійсним у частині договору, що перевищує суму 12500грн.

Відповідач №1 - Дочірне підприємство "Ремонтно-будівельне управління Сімферопольського заводу монтажних заготівок", проти позову не заперечує по мотивам, викладеним у відзиву на позов вих. №21/06-08 від 02.06.2008р.

Відповідач №2 - МПП "Тепломонтаж", проти позову заперечує по мотивам, викладеним у відзиву на позов від 30.05.2008р.

У судовому засіданні 02.06.2008 р. була оголошена перерва до 09.06.2008 р. до 12:30 годин.

09.06.2008 р. судове засідання відбулось у присутності представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, а також додатково надані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, суд –

В с т а н о в и в:

20.10.2006 року між МПП "Тепломонтаж" і Дочірнім підприємством "Ремонтно-будівельне управління Сімферопольського заводу монтажних заготівок" був укладений договір субпідряду.

Пунктом 2.1 Договору сторони передбачили, що попередня вартість робіт складає 50000грн.

Позивач - ВАТ "Сімферопольский завод монтажних заготовлень" звернувся до Господарського суду АР Крим із позовом про визнання договору субпідряду від 20.10.2006р., укладеному між МПП "Тепломонтаж" і Дочірнім підприємством "Ремонтно-будівельне управління Сімферопольського заводу монтажних заготівок", недійсним у частині договору, що перевищує суму 12500грн.

Свої вимоги позивач обгрунтовуває тим, що згідно Статуту ДП «Ремонтно-будівельне управління СЗМЗ» засновником та власником підприємства є ВАТ «Сімферопольський завод монтажних заготовлень».

Управління підприємством здійснює директор, до компетенції якого належить згідно статті 7.5.5. Статуту підприємства укладання договорів, угод на суму 12500,00 гривень; угоди, договори на суму, що перевищують 12500,00 гривень вступають в дію після узгодження їх з правлінням ВАТ «Сімферопольський завод монтажних заготовлень».

Однак ні до укладання угоди з контрагентом, ні після керівник заводу не звернувся з заявою про узгодження договору з засновником - ВАТ «Сімферопольський завод монтажних заготовлень».

Відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України орган чи особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно зі ст.203 ЦК України ч.2 встановлено, що особа, яка вчиняє проточин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Статутом підприємства цивільна дієздатність обмежена: самостійно укладати договори підприємство може лише у межах визначеної суми.

Однак, розглянувши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Позивач посилається на те, що статутом підприємства цивільна дієздатність обмежена: самостійно укладати договори підприємство може лише у межах визначеної суми.(п.7.5.5 статуту)

Пунктом 7.5.5 статуту Дочірнє підприємство "Ремонтно-будівельне управління Сімферопольського заводу монтажних заготівок" встановлене, що до компетенції директора підприємства відноситься без попереднього погодження прийняття рішення щодо укладання договорів, угод на суму 12500,00 гривень; угоди, договори на суму, що перевищують 12500,00 гривень вступають в дію після узгодження їх з правлінням ВАТ «Сімферопольський завод монтажних заготовлень»

Однак п.7.6 статуту передбачене, що директор підприємства укладає цивільно-правові договори(контракти) та відсилання до пункту 7.5.5 не оговорена, таким чином з п.7.6 статуту не передбачене, що директор підприємства може укласти договори у межах ухваленої суми.

Відповідно до ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Судом не встановлене, що при укладенні договору субпідряду від 20.10.2006р. директором Дочірнього підприємства "Ремонтно-будівельне управління Сімферопольського заводу монтажних заготівок" були перевищені повноваження.

Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При таких обставинах, суд не знаходить законних підстав для задоволення позивних вимог.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на позивача відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 09.06.2008 р. зі згодою сторін були оголошені тільки вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України і підписано 11.06.2008 р.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 33, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Петухова Н.С.