СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

18 серпня 2008 року

Справа № 2-29/464-2008А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гонтаря В.І.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Плута В.М.,

секретар судового засідання                                        Діомідова О.І.

за участю представників сторін:

представник позивача - не з'явився - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кронос";

представник відповідача - Чурочкін Андрій Борисович, довіреність № 2454/9/10-014 від 03.12.07 - Державна податкова інспекція у місті Алушті Автономної Республіки Крим;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Башилашвілі О.І.) від 17.06.2008 у справі № 2-29/464-2008А

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Кронос" (вул. Леніна, 2,Алушта,98500)

до           Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим (вул. Леніна 22-а,Алушта,98500)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кронос" звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до відповідача - Державної податкової інспекції у місті Алушта про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 18.12.2007.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірне податкове повідомлення - рішення прийнято відповідачем з порушенням норм закону. Позивач посилається на те, що ним не порушувались вимоги Закону України "Про податок на додану вартість", а висновки відповідача на підставі яких винесене спірне податкове повідомлення - рішення не ґрунтуються на нормах закону.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що спірне податкове повідомлення - рішення цілком відповідає закону, оскільки позивач по декларації за червень 2006 року не підтвердив правомірність включення до податкового кредиту суму 33333,33грн.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Башилашвілі О.І.) від 17.06.2008 у справі № 2-29/464-2008А позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим №/0 від 18.12.2007.

Не погодившись з вказаною постановою господарського суду, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить постанову господарського суду скасувати, в позові відмовити, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального права та необґрунтованість висновків господарського суду.

Представник позивача в судове засідання призначене до слухання на 18 серпня 2008 року не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, суд встановив наступне.

10.12.2007, Державною податковою інспекцією міста Алушта проведена виїзна позапланова документальна перевірка фінансово-господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Кронос" з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість за червень 2006 року.

В ході перевірки відповідачем були спрямовані запити до інших Державних податкових інспекції, на проведення зустрічних перевірок основних постачальників позивача.

Державною податковою інспекцією міста Алушта направлено запит до Державної податкової інспекції у Печорському районі міста Києва по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю "Едітепе" на загальну суму ПДВ 25150,99грн., яка складається з податкової накладної від 04.05.2006 на суму 200000,00грн., у т.ч. ПДВ - 33333,33грн. та з коригування накладної від 17.01.2006 № 2 на суму ПДВ - 8182,34грн. На адресу Державної податкової інспекції у місті Алушта надійшла відповідь від 09.02.2007 №3160/7/23-1330, що підприємство не є виконавцем послуг, субпідрядником є Товариство з обмеженою відповідальністю "Причилок", яке виписало Товариство з обмеженою відповідальністю "Едітепе" податкову накладну №1743 від 15.05.2006 на загальну суму 200000,00грн., у т,ч. ПДВ - 33333,33грн.

Відповідач посилається на те, що відносно цього постачальника рішенням Печерського районного суду міста Києва № 2-1311/2006 від 16.05.2006 визнано недійсними з 24.03.2004 установчі документи товариства з обмеженою відповідальністю "Причилок", а саме: свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи від 24.03.2004; статут, зареєстрований 24.03.2004 Печерською районною державною адміністрацією у місті Києві за реєстраційним № 39844.

За результатами проведених зустрічних перевірок здійснена додаткова позапланова перевірка, складено акт № 1698/23/31395365 від 17.12.2007, винесено податкове повідомлення-рішення № /0 від 08.12.2007.

Державна податкова інспекція в місті Алушта посилається на те, що згідно пункту 1.8 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість", бюджетне відшкодування - сума, яка належить поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку. Тобто, законодавством чітко передбачено, що однією з обов'язкових підстав включення сум ПДВ до складу податкового кредиту з податку на додану вартість є сплата цих сум до Державного бюджету України.

Відповідач вказує на те, що згідно отриманих відповідей від Державної податкової інспекції постачальників, не підтверджено, що сума ПДВ була сплачена до бюджету і належить поверненню Товариству з обмеженою відповідальністю "Кронос", у зв'язку з чим, на думку відповідача, згідно пункту 1.8 статті 1, підпункту 7.4.1, підпункту 7.4.2 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" по деклараціям за червень 2006 року, не підтверджено правомірність включення позивачем до податкового кредиту суму 33333,33грн.

Однак, судова колегія вважає позицію відповідача необґрунтованою, у зв'язку з наступним.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи, бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених статтею 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 7.4.1. пункту 7.4. статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", зокрема передбачено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою "оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження)".

Наведені норми Закону не містять залежності виникнення у платника податку права на податковий кредит від результатів "зустрічних перевірок".

Закони України "Про податок на додану вартість", "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" взагалі не містять визначення терміну "зустрічна перевірка".

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду наявність порушення Закону України "Про податок на додану вартість" з боку позивача, відповідно спірне податкове повідомлення-рішення - необґрунтовано.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що позов цілком обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі висловленого, апеляційна інстанція не вбачає підстав для скасування постанови господарського суду, оскільки вона прийнята при правильному застосуванні норм чинного законодавства.

Керуючись статтями 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.06.2008 у справі № 2-29/464-2008А залишити без змін.

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку і строки, передбачені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        В.І. Гонтар

Судді                                                                      К.В. Волков

В.М. Плут