Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„17”
червня 2008 року
Справа №54/08-08

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду у
складі:

головуючого судді Олійника В.Ф., судді Гончар Т.В., судді Кравець
Т.В.

при секретарі: Бухановій Т.А.

за участю представників
сторін:

позивача: Іванова
Б.В. (директор), Парфьонова М.В.,

відповідачів:

1. ФОП
ОСОБА_1 -представник ОСОБА_2, дов. б/н від 07.02.2008 року;

2. ДАК
«Національна мережа аукціонних центрів»в особі філії Харківський аукціонний
центр, м. Харків -не з'явився.

третіх
осіб:

1. Міністерство
оборони України в особі Управління експлуатації фондів розквартирування військ
та капітального будівництва сил повітряної оборони в особі воїнської частини А
0215 -  Дяченко В.П.

2. ДАК
«Національна мережа аукціонних центрів»в особі філії Харківський аукціонний
центр, м. Харків -не з'явився,

3. ФОП ОСОБА_3
-не з'явився.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу Виробничо-комерційної фірми ТОВ
«УкрІнвестСтрой», м.Харків  (вх.№1080
Х/2-5)

на
рішення господарського суду Харківської області від
21.04.2008 року по справі № 54/08-08

за
позовом
Виробничо-комерційної фірми ТОВ «УкрІнвестСтрой», м. Харків,

3-я
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -Міністерство
оборони України в особі Управління експлуатації фондів розквартирування військ
та капітального будівництва сил повітряної оборони в особі воїнської частини А
0215

3-я особа,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -ТОВ «ЛіК -Харківське Будівельне Управління»,

до

1. Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1, м. Харків;

2. ДАК «Національна мережа аукціонних центрів»в
особі філії Харківський аукціонний центр, м. Харків

3-я
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідача -ФОП ОСОБА_3, м. Харків,

про визнання аукціону та протоколу аукціону
недійсним і повернення майна,

встановила:

Виробничо-комерційна
фірма ВКФ ТОВ «УкрІнвестСтрой», м.Харків (далі ВКФ ТОВ «УкрІнвестСтрой»)
вернулась до суду з позовом про визнання недійсним аукціону від 29.11.2005 року
з реалізації ліквідатором позивача майна позивача, який відбувся у Харківському
аукціонному центрі філії ДАК «Національна мережа аукціонних центрів»та про
повернення відповідного майно, а саме: 20 квартир загальною площею 1609,18
кв.м. (квартири №№ 1, 2, 3, 21 першого поверху, квартири №№ 5, 6, 7, 8, 23, 26,
другого поверху, квартири №№ 9, 12 третього поверху, квартири №№ 13, 15, 16
четвертого поверху, квартири №№ 17, 19, 20, 38 п'ятого поверху) в житловому
будинку по вул. Перемоги, 162 у с. Безлюдівка, Харківського району Харківської
області посилаючись на те, що у ліквідатора позивача повноважень на проведення
вказаного аукціону не було та належності спірних квартир на праві власності
державі.

31.03.2008 року
позивач подав заяву про уточнення та доповнення позовних вимог в якій просив ще
й визнати недійсним протокол аукціону по лоту № 1 від 29.11.2005 року, який
відбувся у Харківському аукціонному центрі філії ДАК «Національна мережа
аукціонних центрів»з реалізації спірних квартир.

Ухвалою суду
першої інстанції від 11.04.2008 року до участі у справі залучено як
співвідповідача Харківський аукціонний центр філії ДАК «Національна мережа
аукціонних центрів», а також фізичну особу -підприємця (арбітражного
керуючого)  ОСОБА_3 як третю особу, яка
не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Третя особа
-ТОВ «ЛіК -Харківське Будівельне Управління»в поясненнях по суті заявленого
позову вказало, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на те, що
спірні квартири не введено до експлуатації, а тому вони не могли бути
відчужені. Згодом представники третьої особи -ТОВ «ЛіК - Харківське Будівельне
Управління»свою позицію по справі суттєво уточнив і в додаткових поясненнях
пов'язали можливість задоволення позову чи відмови у ньому з результатами
розгляду кримінальної справи № 210401124 щодо керівника позивача Іванова Б.В. в
Київському районному суді м. Харкова. На цій підставі представники третьої
особи - ТОВ «ЛіК -Харківське Будівельне Управління»двічі заявляли клопотання
про зупинення провадження по справі до розгляду Київським районним судом м.
Харкова вказаної кримінальної справи.

Ухвалою суду
першої інстанції від 11.04.2008 року у задоволенні зазначених клопотань
відмовлено.

Відповідач -ФОП
ОСОБА_1 у відзиві на позов проти позову заперечив у повному обсязі з огляду на
його безпідставність. У судових засіданнях господарського суду першої інстанції
представник відповідача підтримав позицію, викладену у відзиві на позов, та її
мотиви.

Відповідач -ДАК
«Національна мережа аукціонних центрів»в особі філії Харківський аукціонний
центр 21.04.2008 року подав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечив
у повному обсязі з огляду на їх безпідставність, а також просив справу
розглядати за його відсутності.

Третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача -ФОП
ОСОБА_3 21.04.2008 року подав письмові пояснення, в яких проти позовних вимог
заперечив у повному обсязі з огляду на їх безпідставність, а також просив
справу розглядати за його відсутності.

Рішенням
господарського суду Харківської області від 21.04.2008 року (суддя Хотенець
П.В.) у задоволенні позову відмовлено та вирішено питання про судові витрати.

Позивач -ВКФ
ТОВ «УкрІнвестСтрой»-з рішенням господарського суду Харківської області від
21.04.2008 року не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначене
рішення скасувати й прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції
норм матеріального права.

Відповідач -ФОП
ОСОБА_1 -надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає оскаржуване рішення
суду першої інстанції законним і обґрунтованим, а тому просив залишити рішення
суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. До відзиву були додані:
копія оголошення про проведення спірного аукціону у газеті «Моя Батьківщина»;
копія резюме по звіту про незалежну оцінку спірного майна станом на 20.09.2005
року; копія сертифікату суб'єкта оціночної діяльності, який проводив зазначену
незалежну оцінку.

Судова колегія
прийняла вказані документи, оскільки вони подані суто на обґрунтування відзиву
на апеляційну скаргу і стосуються доводів апеляційної скарги, які не
викладалися у позовній заяві, а відповідно до п. 9 роз'яснення Вищого
господарського суду України від 28.03.2002 року № 04-5/366 «Про деякі питання
практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу
України»додаткові докази, подані стороною в обґрунтування її відзиву на
апеляційну скаргу, приймаються і розглядаються апеляційним судом без обмежень,
встановлених статтею 101 ГПК України.

Перевіривши
повноту встановлених судом обставин справи та наданих сторонами в підтвердження
обставин справи доказів, перевіривши надану в рішенні суду їх юридичну оцінку
та правильність застосуванням господарським судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи
апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів
приходить до висновку залишення без задоволення апеляційної скарги та залишення
рішення суду першої інстанції без змін виходячи з наступного.

Як видно із
матеріалів справи судом першої інстанції було визнано  встановленим, що 29.11.2005 року відповідач
-ФОП ОСОБА_1 взяв участь у торгах (аукціоні) з продажу майна
Виробничо-комерційної фірми Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрІнвестСтрой»,
яке було визнано банкрутом. Аукціон відбувся в Харківському аукціонному центрі
філії ДАК «Національна мережа аукціонних центрів». За результатами торгів
відповідач по справі -ФОП ОСОБА_1 став переможцем аукціону по лоту №1 і набув
право на укладення договору купівлі-продажу 20 квартир загальною площею 1609,18
кв.м. (квартири №№ 1, 2, 3, 4, 21 першого поверху, квартири №№ 5, 6, 7, 8, 23,
26, другого поверху, квартири №№ 9, 12 третього поверху, квартири №№ 13, 15, 16
четвертого поверху, квартири №№ 17, 19, 20, 38 п'ятого поверху) в житловому
будинку по вул. Перемоги, 162 у смт. Безлюдівка, Харківського району
Харківської області за загальною ціною 615000 гривень. За участь у торгах був
внесений гарантійний внесок у сумі 61500 гривень, що підтверджується платіжним
дорученням №10 від 28.11.2005 року. Відповідно до умов аукціону сума внесеного
гарантійного внеску зараховується у рахунок сплати загальної ціни вартості
проданого на аукціоні майна.

30 листопада
2005 року на підставі протоколу аукціону по лоту №1 від 29.11.2005 року між
фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1 та Виробничо-комерційною фірмою
Товариством з обмеженою відповідальністю «УкрІнвестСтрой»в особі ліквідатора
було у простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу за №19, за яким
позивач продав фізичний особі -підприємцю ОСОБА_1, як переможцю аукціону, за
615000 гривень 20 квартир загальною площею 1609,18 кв.м. (квартири №№ 1, 2, 3,
4, 21 першого поверху, квартири №№ 5, 6, 7, 8, 23, 26, другого поверху,
квартири №№ 9, 12 третього поверху, квартири №№ 13, 15, 16 четвертого поверху,
квартири №№ 17, 19, 20, 38 п'ятого поверху) в житловому будинку по вул.
Перемоги, 162 у смт. Безлюдівка, Харківського району Харківської області.
Відповідно до п. 3.1 вказаного договору №19 від 30.11.2005 року позивач повинен
був передати відповідачу квартири за актом приймання-передачі протягом трьох
днів з дня підписання договору, тобто до 04.12.2005 року, а відповідач повинен
був протягом трьох днів з моменту передачі сплатити вартість квартир. Оскільки
позивач по розглядуваній справі не виконав покладеного на нього п. 3.1
вищевказаного договору обов'язку по переданню квартир і за будь-яких умов
договір купівлі-продажу нерухомості підлягав нотаріальному посвідченню,
відповідач 06.12.2005 року письмово звернувся до ВКФ ТОВ «УкрІнвестСтрой»з вимогою
про нотаріальне посвідчення укладеного сторонами договору купівлі-продажу
квартир від 30.11.2005 року №19. Але позивач залишив звернення ФОП ОСОБА_1 без
відповіді і в подальшому ухилявся від нотаріального посвідчення вказаного
договору купівлі-продажу, хоча сторонами у встановленому порядку (хоч і без
додержання визначеної законом форми) була досягнута згода щодо усіх істотних
умов договору купівлі-продажу відповідного нерухомого майна.

Усі зазначені
фактичні обставини були встановлені рішенням господарського суду Харківської
області від 10.01.2006 року по справі № 40/15-06, яке було прийняте по справі
за участю тих самих сторін, що й по даній справі.

За таких умов
відповідно до ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України ці
факти не доводяться знову при вирішенні даної справи.

Посилання ВКФ
ТОВ «УкрІнвестСтрой»на те, що рішення господарського суду Харківської області
від 10.01.2006 року по справі № 40/15-06 не має преюдиційного значення для
даної справи колегія суддів відхиляє, оскільки інших умов преюдиційності
рішення суду, крім його постановлення при вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони, процесуальним законом не встановлено.

З урахуванням
викладеного, судом першої інстанції під час розгляду даної справи правильно
встановлено, що рішенням господарського суду Харківської області від 10.01.2006
року по справі № 40/15-06:

1.) було
відповідно до ст. 220 Цивільного кодексу України визнано дійсним укладений між
позивачем та відповідачем -ФОП ОСОБА_1 договір купівлі-продажу квартир,
відповідно до якого позивач продав відповідачу -ФОП ОСОБА_1 20 квартир
загальною площею 1609,18 кв.м. (квартири №№ 1, 2, 3, 4, 21 першого поверху,
квартири №№ 5, 6, 7, 8, 23, 26, другого поверху, квартири №№ 9, 12 третього
поверху, квартири №№ 13, 15, 16 четвертого поверху, квартири №№ 17, 19, 20, 38
п'ятого поверху) в житловому будинку по вул. Перемоги, 162 у смт. Безлюдівка,
Харківського району Харківської області;

2.) було
зобов'язано позивача нотаріально засвідчити вищевказаний договір купівлі-продажу
квартир від 30.11.2005 року відповідно до вимог ст. 657 Цивільного кодексу
України;

3.) було
визнано за фізичною особою підприємцем ОСОБА_1(код НОМЕР_1) право власності на
20 квартир загальною площею 1609,18 кв.м. (квартири №№ 1, 2, 3, 4, 21 першого
поверху, квартири №№ 5, 6, 7, 8, 23, 26, другого поверху, квартири №№ 9, 12
третього поверху, квартири №№ 13, 15, 16 четвертого поверху, квартири №№ 17,
19, 20, 38 п'ятого поверху) в житловому будинку по вул. Перемоги, 162 у смт.
Безлюдівка, Харківського району Харківської області.

Зазначене
рішення господарського суду Харківської області від 10.01.2006 року по справі №
40/15-06 не оскаржувалося, у встановленому порядку набрало законної сили і
відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України є обов'язковим до виконання на
всій території України.

Судом першої
інстанції також було вимзнано встановленим, що вказане рішення господарського
суду Харківської області було сторонами виконано: 22 березня 2006 року ВКФ ТОВ
«УкрІнвестСтрой»та ФОП ОСОБА_1 звернулися до приватного нотаріуса Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4, яким і було нотаріально посвідчено
договір купівлі-продажу №19 від 30.11.2005 року, відповідно до умов якого ВКФ
ТОВ «УкрІнвестСтрой»продало фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1 20 квартир
загальною площею 1609,18 кв.м. (квартири №№ 1, 2, 3, 4, 21 першого поверху,
квартири №№ 5, 6, 7, 8, 23, 26, другого поверху, квартири №№ 9, 12 третього
поверху, квартири №№ 13, 15, 16 четвертого поверху, квартири №№ 17, 19, 20, 38
п'ятого поверху в житловому будинку по вул. Перемоги, 162 у смт. Безлюдівка,
Харківського району Харківської області). Також 17.03.2006 року на підставі
рішення господарського суду Харківської області від 10.01.2006 року по справі
№40/15-06 право власності фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 на 20 не
завершених будівництвом квартир загальною площею 1609,18 кв.м. (квартири №№ 1,
2, 3, 4, 21 першого поверху, квартири №№ 5, 6, 7, 8, 23, 26, другого поверху,
квартири №№ 9, 12 третього поверху, квартири №№ 13, 15, 16 четвертого поверху,
квартири №№ 17, 19, 20, 38 п'ятого поверху) в житловому будинку по вул.
Перемоги, 162 у смт. Безлюдівка, Харківського району Харківської області було
зареєстроване у встановленому порядку, що підтверджується витягом про
реєстрацію права власності №10128252 від 17.03.2006 року.

Також судом
першої інстанції було визнаним встановленим, що спірні квартири (20 квартир
загальною площею 1609,18 кв.м., а саме: квартири №№ 1, 2, 3, 4, 21 першого
поверху, квартири №№ 5, 6, 7, 8, 23, 26, другого поверху, квартири №№ 9, 12
третього поверху, квартири №№ 13, 15, 16 четвертого поверху, квартири №№ 17,
19, 20, 38 п'ятого поверху в житловому будинку по вул. Перемоги, 162 у смт.
Безлюдівка, Харківського району Харківської області) були отримані ВКФ ТОВ
«УкрІнвестСтрой» на підставі договору дольової участі №11 від 31.03.2003 року
відповідно до акту приймання-передачі від 25.04.2003 року, за яким ТОВ «Лік
-Харківське Будівельне Управління»передало, а ВКФ ТОВ «УкрІнвестСтрой» прийняло
вищевказані квартири в рахунок раніше вкладених ВКФ ТОВ «УкрІнвестСтрой»коштів
у сумі 1257000,00 гривень. За змістом вказаних договору дольової участі №11 від
31.03.2003 року (п. 1.2, 1.3) та акту приймання-передачі від 25.04.2003 року
сторони цих угод дійшли згоди зарахувати зазначену суму (1257000,00 гривень) в
рахунок дольового вкладу за договором дольової участі № 11 від 31.03.2003 року.
Відповідно ж до абз. 2 п. 3.1 договору дольової участі № 11 від 31.03.2003 року
на підставі дольового вкладу квартири передаються забудовником (ТОВ «Лік
-Харківське Будівельне Управління») дольщику (ВКФ ТОВ «УкрІнвестСтрой») у
власність. Таким чином, спірні квартири (20 квартир загальною площею 1609,18
кв.м., а саме: квартири №№ 1, 2, 3, 4, 21 першого поверху, квартири №№ 5, 6, 7,
8, 23, 26, другого поверху, квартири №№ 9, 12 третього поверху, квартири №№ 13,
15, 16 четвертого поверху, квартири №№ 17, 19, 20, 38 п'ятого поверху в
житловому будинку по вул. Перемоги, 162 у смт. Безлюдівка, Харківського району
Харківської області) були отримані ВКФ ТОВ «УкрІнвестСтрой»на підставі договору
дольової участі № 11 від 31.03.2003 року відповідно до акту приймання-передачі
від 25.04.2003 року саме у власність.

Дослідивши
подану позивачем копію договору №9/1-3-1д про сумісну діяльність від 15.05.2003
р., укладеного між ТОВ «Лік -Харківське Будівельне Управління», позивачем та
Міністерством оборони України в особі заступника головнокомандувача Військ
протиповітряної оборони Збройних сил України з розквартирування військ та
капітального будівництва (командира військової частини А 1206), суд першої
інстанції правильно встановив, що позивач (як виконавець за договором)
зобов'язався передати Міністерству оборони України (як пайовику за договором)
після введення будинку до експлуатації 2 893,54 кв.м. загальної площі житла у житловому
будинку по вул. Перемоги, 162 у смт. Безлюдівка Харківського району Харківської
області. На момент визнання позивача банкрутом і проведення спірного
аукціону від 29.11.2005 року зазначений обов'язок за договором № 9/1-3-1д про
сумісну діяльність від 15.05.2003 р. позивачем виконаний не був і квартири
Міністерству оборони передані не були. Відповідно до ч. 1 ст. 334 Цивільного
кодексу України 2003 р. (так само як і відповідно до ч. 1 ст.128 Цивільного
кодексу УРСР 1963 р., чинного на момент укладення договору № 9/1-3-1д про
сумісну діяльність від 15.05.2003 р.) право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором
або законом. Посилання позивача на адресний перелік (додаток № 1 до договору №
9/1-3-1д про сумісну діяльність від 15.05.2003р.) як на підставу виникнення
права власності держави в особі Міністерства оборони України на спірні квартири
також обгрунтовано не прийнято судом першої інстанції до уваги, оскільки
вказаний адресний перелік лише конкретизує такі, що підлягали виконанню в
майбутньому (тобто після складення переліку), зобов'язання сторін за договором
№9/1-3-1д про сумісну діяльність від 15.05.2003 р.

Судова колегія
погоджується з висновком суду першої інстанції про відхилення посилання
позивача як на доказ відсутності права власності позивача на спірні квартири на
ту обставину, що вказані квартири обліковувалися на позабалансовому рахунку
позивача як збудовані за рахунок державних коштів. Питання обліку того чи
іншого майна на балансових чи позабалансових рахунках у системі бухгалтерського
обліку юридичної особи лише опосередковано пов'язане з правами юридичної особи
на відповідні активи (майно). Тому сам по собі факт обліку відповідного майна
на балансових чи позабалансових рахунках позивача не може бути достатньою
підставою для того, щоб робити висновки про належність чи неналежність цього
майна на праві власності позивачу як юридичній особі. На зазначений характер
юридичного зв'язку прав на майно та системи обліку активів юридичної особи
вказує й президія Вищого господарського суду України в п. 7 роз'яснення  від 02.04.1994 р. № 02-5/225 «Про деякі
питання практики вирішення спорів, пов'язаних з судовим захистом права
державної власності»(з наступними змінами), зазначаючи, що при вирішенні
спорів, пов'язаних з визнанням права власності, слід виходити з того, що
знаходження майна на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною
ознакою його права власності. Баланс підприємства (організації) є формою
бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових
зобов'язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у
власності (володінні) підприємства. Таким чином, облік майна на балансовому чи
позабалансовому рахунку сам по собі не має значення для вирішення питання про
право власності (інше речове право) юридичної особи на відповідне майно.
Водночас виникнення права власності позивача на спірні квартири на підставі ч.
1 ст. 128 Цивільного кодексу УРСР 1963 року повністю доводиться встановленим
фактом передачі їх у власність позивача відповідно до акту приймання-передачі
від 25.04.2003 року на підставі договору дольової участі №11 від 31.03.2003
року. Таким чином, спірні недобудовані квартири відповідно до ч. 1 ст. 26
Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом»підлягали включенню до складу ліквідаційної маси ВКФ ТОВ
«УкрІнвестСтрой», визнаного банкрутом постановою господарського суду
Харківської області від 22.12.2004 р. по справі № Б-24/115-04, як майно, яке
належало ВКФ ТОВ «УкрІнвестСтрой»на праві власності.

Посилання
позивача в обгрунтування його доводів про відсутність у нього права власності
на спірні квартири на момент проведення спірного аукціону від 29.11.2005 року
на аудиторський висновок від 29.02.2008 року (Т. 1, а.с. 107-112) також
правильно визнано судом першої інстанції як таке, що не може бути прийнято до
уваги, оскільки зазначеним аудиторським висновком право власності позивача на
спірні квартири на дату проведення спірного аукціону від 29.11.2005 року
заперечується без достатніх правових підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про аудиторську діяльність»аудиторський висновок -це документ, що
складений відповідно до стандартів аудиту та передбачає надання впевненості користувачам
щодо відповідності фінансової звітності або іншої інформації концептуальним
основам, які використовувалися при її складанні. Концептуальними основами
можуть бути закони та інші нормативно-правові акти України, положення
(стандарти) бухгалтерського обліку, внутрішні вимоги та положення суб'єктів
господарювання, інші джерела. При цьому згідно із ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про аудиторську діяльність»аудит -це перевірка даних бухгалтерського обліку і
показників фінансової звітності суб'єкта господарювання з метою висловлення
незалежної думки аудитора про її достовірність в усіх суттєвих аспектах та
відповідність вимогам законів України, положень (стандартів) бухгалтерського
обліку або інших правил (внутрішніх положень суб'єктів господарювання) згідно із
вимогами користувачів. Таким чином, аудиторський висновок за своєю природою
може містити лише думку аудитора і його оцінювання як доказу по справі
здійснюється на загальних підставах, визначених ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України: господарський суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись
законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої
сили. Таким чином, суд першої інстанції, оцінивши вищевказаний аудиторський
висновок від 29.02.2008 року у сукупності з іншими доказами по справі, зробив
правильний висновок про те, що викладені у ньому твердження про належність
спірних квартир на дату проведення спірного аукціону від 29.11.2005 року на
праві власності державі зроблені без врахування усіх обставин укладення та
виконання сторонами відповідних правочинів щодо спірного майна, без врахування
відповідних норм чинного цивільного та господарського законодавства України. За
таких умов судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що
вказані висновки аудитора в частині, яка стосується розглядуваної справи (тобто
в частині питання про право власності на спірні квартири), є такими, що не
відповідають чинному законодавству та фактичним обставинам справи і повністю
спростовуються фактом отримання спірних квартир у позивачем у власність від ТОВ
«Лік -Харківське Будівельне Управління»відповідно до акту приймання-передачі від
25.04.2003 року на підставі договору дольової участі № 11 від 31.03.2003 року.

Відповідно до
абз. 6 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом»ліквідатор юридичної особи -банкрута виконує
повноваження керівника (органів управління) банкрута. Таким чином, посилання
позивача у заяві про уточнення та доповнення позовних вимог від 31.03.2008 року
на те, що продаж майна банкрута його ліквідатором є передбаченим ст. 658
Цивільного кодексу України випадком примусового продажу майна особою, яка не є
його власником, є необґрунтованими, адже відповідно до ч.1 ст. 92 Цивільного
кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх через свої органи.

Колегія суддів
погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що для вирішення
спору сторін про право по даній справі уповноваженість ліквідатора на
проведення спірного аукціону від 29.11.2005 року взагалі не має юридичного
значення. Зазначений висновок випливає з того, що сам по собі спірний аукціон
від 29.11.2005 року не є правочином, за яким право власності на спірні квартири
перейшло до відповідача -ФОП ОСОБА_1; зазначений аукціон (як випливає з розділу
VII оспорюваного протоколу аукціону по лоту № 1 від 29.11.2005 року та встановлено
рішенням господарського суду Харківської області від 10.01.2006 року по справі
№ 40/15-06) лише надав відповідачу -ФОП ОСОБА_1 право на укладення договору
купівлі-продажу спірних квартир. Зазначене право було реалізоване ФОП ОСОБА_1
шляхом укладення з позивачем договору купівлі-продажу №19 від 30.11.2005 року,
на підставі якого ФОП ОСОБА_1 і набув право власності на спірні квартири.
Вказаний договір купівлі-продажу був у встановленому порядку відповідно до
закону визнаний дійсним рішенням господарського суду Харківської області від
10.01.2006 року по справі № 40/15-06, яким також визнано право власності
відповідача -ФОП ОСОБА_1 на спірні квартири. Суттєвою для вищезазначеного
висновку є також та обставина, що нотаріальне посвідчення вказаного договору
купівлі-продажу № 19 від 30.11.2005 року відбулося на виконання рішення
господарського суду Харківської області від 10.01.2006 року по справі №40/15-06
вже 22 березня 2006 року. Тобто зазначений договір купівлі-продажу був під час
нотаріального посвідчення підписаний від імені ВКФ ТОВ «УкрІнвестСтрой»його
ліквідатором -арбітражним керуючим ОСОБА_3 в той період, за який його
повноваження як ліквідатора ВКФ ТОВ «УкрІнвестСтрой»не оспорюються й самим
позивачем, адже на дату нотаріального посвідчення вказаного договору
купівлі-продажу набрала законної сили і зберігала її постанова Харківського
апеляційного господарського суду від 06.02.2006 року по справі № Б-24/115-04,
якою було скасовано ухвалу господарського суду Харківської області по цій же
справі від 10.11.2005 року, що усувала арбітражного керуючого ОСОБА_3 від
виконання обов'язків ліквідатора ВКФ ТОВ «УкрІнвестСтрой».

Крім того,
судом першої інстанції правильно встановлено, що сторонами повністю виконано
договір купівлі-продажу № 19 від 30.11.2005 року, за яким позивач продав
відповідачу -ФОП ОСОБА_1 спірні квартири. За вказані квартири відповідач -ФОП
ОСОБА_1 повністю розрахувався, що доводиться платіжними дорученнями № 10 від
28.11.2005 року на суму 61 500,00 гривень, № 1 від 23.03.2006 року на суму 100
000,00 гривень, № 2 від 14.06.2006 року на суму 120 000,00 гривень, № 3 від
16.05.2007 року на суму 333 500,00 гривень (всього на суму 615 000,00 гривень).
Зазначені платежі без заперечень приймалися й використовувалися позивачем в
особі його повноважних керівних органів, якими у відповідні періоди були
ліквідатори ОСОБА_3 і ОСОБА_5 Більше того, як правильно встановлено судом
першої інстанції, арбітражний керуючий ОСОБА_5, який виконував обов'язки
ліквідатора позивача з 11.07.2006 року (тобто з дати набрання законної сили
постановою Вищого господарського суду України по справі № Б-24/115-04, якою
постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.02.2006 року по
цій же справі було скасовано), направляв відповідачу письмові вказівки про те,
на який саме рахунок слід перераховувати відповідні грошові кошти -лист
ліквідатора ОСОБА_5 № б/н від 14.05.2007 року (Т. 1, а.с. 138), факт
направлення якого ОСОБА_5 додатково підтвердив листом № б/н від 27.03.2008 року
(Т. 2, а.с. 9). Сумніви, щодо дійсності вказаних листів, висловлені ВКФ ТОВ
«УкрІнвестСтрой»в апеляційній скарзі, усуваються фактом прийняття і
використання позивачем в особі ліквідатора ОСОБА_5 коштів, сплачених
відповідачем -ФОП ОСОБА_1 -за договором купівлі-продажу спірного майна. Натомість
будь-яких доказів того, що відповідні листи підписані не арбітражним керуючим
ОСОБА_5 позивач суду не надав. Колегія суддів
також враховує ту обставину, що позивачем -ВКФ ТОВ
«УкрІнвестСтрой»взагалі не заявлено позовних вимог про визнання недійсним договору
купівлі-продажу №19 від 30.11.2005 року, за яким позивач продав відповідачу
-ФОП ОСОБА_1 спірні квартири.

Крім того
колегія суддів оцінивши додатково подані відповідачем докази щодо опублікування
об'яви про проведення спірного аукціону у газеті «Моя Батьківщина»за 01.11.2005
року №31 (152) стор. 4, зазначає, що вказаний засіб масової інформації
розмістив відповідну об'яву під рубрикою «Оголошення від 28.10.2005 року».
Зазначене доводить ту обставину, що рішення про проведення спірного аукціону
було прийнято ліквідатором позивача ОСОБА_3 і проведення спірного аукціону було
ним доручено Харківському аукціонному центру філії ДАК «Національна мережа
аукціонних центрів»з направленням відповідного оголошення для розміщення у
засобах масової інформації у всякому випадку до винесення господарським судом
Харківської області ухвали від 10.11.2005 року по справі № Б-24/115-04 про
усунення арбітражного керуючого ОСОБА_3 від виконання повноважень ліквідатора
позивача. Позивач не надав суду жодних доказів того, що після винесення
господарським судом Харківської області ухвали від 10.11.2005 року по справі №
Б-24/115-04 і до проведення 29.11.2005 року спірного аукціону позивач звертався
до Харківського аукціонного центру філії ДАК «Національна мережа аукціонних
центрів»з вимогою про відміну проведення відповідного аукціону, який був
призначений повноважним органом управління (ліквідатором) позивача й мав бути
проведений ліцитатором відповідно до наданого йому і не скасованого завдання
позивача. Тому посилання позивача в апеляційній скарзі на відсутність у
ліквідатора ОСОБА_3 повноважень на організацію проведення спірного аукціону є
безпідставними.

Посилання
позивача в апеляційній скарзі на нездійснення незалежної оцінки спірного майна
до проведення спірного аукціону колегія суддів відхиляє як такі, що
спростовуються наданим суду відповідачем -ФОП ОСОБА_1 -резюме по звіту про
незалежну оцінку вартості квартир першого та другого під'їздів незавершеного
будівництвом об'єкта -багатоквартирного жилого будинку, розташованого за адресою:
Харківська область, смт. Безлюдівка, вул. Перемоги, 162, що відповідно до
законодавства України про оціночну діяльність визначає вартість спірного майна
станом на 20.09.2005 року у сумі 613000,00 гривень.

За таких умов
відповідач -ФОП ОСОБА_1, який є власником спірних квартир, набутих ним у
власність на законних підставах, не може бути позбавлений свого права
власності, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст.
321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права
власності; право власності є непорушним. Тому суд першої інстанції зробив
правильний висновок, що позовні вимоги в частині визнання недійсним аукціону
від 29.11.2005 року та повернення позивачу спірних квартир задоволенню не
підлягають.

Щодо позовних
вимог про визнання недійсним протоколу аукціону по лоту №1 від 29.11.2005 року,
колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України
правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних
прав та обов'язків. В цьому сенсі правочином може вважатися лише сам аукціон, а
не протокол, який його оформлює. При цьому зі спірного протоколу аукціону по
лоту №1 від 29.11.2005 року прямо випливає, що сам по собі він не може
вважатися підставою для виникнення прав продавця та покупця без укладення
договору купівлі-продажу об'єкта, на який прямо посилається розділ VII
оспорюваного протоколу аукціону по лоту № 1 від 29.11.2005 року. Тому в цій
частині колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позову.

Також суд
першої інстанції правильно встановив, що позивачем у позовній заяві заявлено
дві позовні вимоги: про визнання недійсним аукціону та про повернення майна.
Перша з цих вимог є немайновою і підлягає оплаті державним митом за ставкою 5
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (пп. «б»п. 2 ст. 3 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про державне мито»), що відповідно до п. 22.5 ст.
22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»становить 85,00 гривень.
Друга із вказаних позовних вимог є майновою і підлягає оплаті державним митом
за ставкою 1 відсоток ціни позову,                                           але
не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше                                          1500 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян (пп. «а»п. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про
державне мито»). При цьому з доданих до позовної заяви документів видно, що
державне мито сплачено позивачем у сумі 102,00 гривні. Відповідно до ч. 3 ст.
55 Господарського процесуального кодексу України ціну позову вказує позивач; у
випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.
Оскільки в позовних вимогах в їх майновій частині йдеться про повернення майна,
проданого позивачем відповідачу -ФОП ОСОБА_1 за ціною 615 000,00 гривень, то
саме ця сума має визначатися як ціна позову в частині майнових позовних вимог.
Відтак, позивачем при поданні позовної заяви не доплачено державне мито у сумі
6 133,00 гривні (сплачено 102,00 грн., з яких 85,00 -фактично за позовну вимогу
немайнового характеру, а 17,00 -залишається на позовну вимогу майнового
характеру). Крім того, заява позивача від 31.03.2008 року про уточнення та
доповнення позовних вимог доповнює раніше заявлені у позовній заяві вимоги. При
цьому до вищевказаної заяви від 31.03.2008 року про уточнення та доповнення
позовних вимог позивачем не додано доказів сплати державного мита за подання
заяви, що містить нові позовні вимоги. Відповідна позовна вимога є немайновою і
повинна була бути оплачена державним митом у сумі 85,00 гривень.

Відповідно до
ст.45 Господарського процесуального кодексу України позовні заяви, заяви про
вжиття запобіжних заходів і заяви про оскарження рішень, ухвал, постанов
господарського суду оплачуються державним митом, крім випадків, встановлених
законодавством. Згідно із ч. 1 ст. 46 Господарського процесуального кодексу
України державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету
України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України. За змістом
ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у позові
державне мито підлягає покладенню на позивача. При цьому суд не позбавлений
права стягнути недоплачені позивачем суми державного мита.

Наведене дає
підстави колегії суддів прийти до висновку, що рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим та законним, а тому не вбачає підстав для його скасування та
задоволення апеляційної скарги.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.
99, 101, ч.1 ст.103, 105, 110 Господарського процесуального кодексу України
колегія суддів суду апеляційної інстанції одностайно

постановила:

Апеляційну
скаргу Виробничо-комерційної фірми ТОВ «УкрІнвестСтрой», м. Харків  залишити без задоволення.

Рішення
господарського суду Харківської області від 21 квітня 2008 року по справі
№54/08-08 залишити без змін.

Роз'яснити
сторонам, що вони мають право на дану постанову подати касаційну скаргу до
Вищого господарського суду України протягом місяця через Харківський
апеляційний господарський суд.

Головуючий
суддя
Олійник В.Ф.

Судді
Гончар Т.В.

Кравець Т.В.

Постанову підписано 18.06.2008 р.