ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.08 Справа № 20/441/08

Суддя Гандюкова Л.П.

М.Запоріжжя

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Регіонолеум”, м.Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю “ВІННЕР”, м. Запоріжжя

про стягнення суми 5 342,05 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача – Черних О.С. (директор, протокол №1 від 22.01.2007р.);

Від відповідача – Рященко В.В.(довіреність б/н від 24.09.2008р.)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача суми 3878,83грн. основного боргу, суми 575,01грн. пені, суми 888,21грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду від 10.09.2008р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 20/441/08, судове засідання призначено на 06.10.2008р.

За згодою сторін у судовому засіданні 06.10.2008р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, просить на підставі ст.ст.509,526,610,625, 712 ЦК України стягнути з відповідача суму 3878,83 грн.основного боргу, суму 575,01 грн. пені, суму 888,21грн. інфляційних втрат. Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. Між сторонами укладено договір поставки №ДН-1-12/07 від 25.12.2007р., згідно з яким позивач передав у власність відповідача оливу моторну за ціною 3878,83грн. (з ПДВ), що підтверджується довіреністю серії ЯОМ №204036 від 25.12.2007р. та видатковою накладною №РН-0000456 від 25.12.2007р. У порушення п.5.1,5.2,5.3 договору відповідач не виконав зобов’язання оплатити поставлений товар протягом 14 робочих днів з моменту отримання, тобто з 25.12.2007р. по 17.01.2008р. Претензія (вих.№72/08 від 23.07.2008р.) залишилась без відповіді. На підставі п.п.8.3,7.4 договору позивач нарахував пеню у сумі 575,01грн. за період 07.01.2008р. по 08.09.2008р. та втрати від інфляції за період січень-вересень 2008р. у сумі 888,21грн.

Позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти відповідача, у задоволенні якого відмовлено ухвалою суду від 30.09.2008р.

Відповідач позов не визнав на таких підставах. Позивачем не надані докази, що поставка здійснена за договором №ДН-1-12/07 від 25.12.2007р. У видатковій накладній не зазначено, що товар було відвантажено за вказаним договором, але вказано, що товар відпускається згідно рахунка №СФ-0000459 від 25.12.2007р. У рахунку також не міститься посилання на вказаний договір. Проте в рахунку зазначено, що він дійсний до 25.12.2007р. Крім того, не надано доказів укладення договору до виставлення рахунку та видаткової накладної. Отже, між договором та накладною відсутній юридичний зв’язок. Крім того, договір був укладений з визначеним строком дії –протягом 2007р. з поновленням у разі закінчення на той самий строк. Отже, договір припинив свою дію 31.12.2007р. Згідно з ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов’язки відповідно до договору. Оскільки 2007р. закінчився, посилання позивача на цей договір є безпідставним. Зважаючи на те, що строк виконання зобов’язання сторонами не було визначено, до поставки мають бути застосовані норми ч.2 ст.530 ЦК України. Вимогу щодо оплати позивач не висував, відповідно вимоги щодо оплати товару та стягнення штрафних санкцій та інфляційних втрат є безпідставними.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

25.12.2007р. між ТОВ “Регіонолеум” (постачальник, позивач) та ТОВ “ВІННЕР”, (покупець, відповідач) укладено договір поставки №ДН-1-12/07, відповідно до якого постачальник зобов’язався поставити, а покупець-прийняти і оплатити на умовах, визначених договором, паливно-мастильні та інші матеріали у кількості, асортименті та у тарі згідно з накладних (п.1.1).

Згідно з п.2.1 ціни на товар визначаються сторонами додатково і зазначаються у рахунках, відвантажувальних накладних і податкових накладних.

Відповідно до п.п.5.1,5.2,5.3,5.4 договору розрахунки за поставлений товар здійснюються покупцем шляхом оплати його ціни у грошовій формі банківським переказом на поточний рахунок постачальника протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару покупцем. Днем приймання-передачі товару вважається дата оформлення накладних на відпуск-приймання товару. Покупець зобов’язався зазначати у платіжних документах на переказ грошей, за якими здійснюється оплата товару, номер та дату рахунка щодо якого здійснюється оплата.

Згідно з п.п.6.1-6.4 договору він набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє протягом 2007р. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку, договір вважається продовженим на той же строк і на таких самих умовах. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до п.8.3 у випадку порушення терміну оплати в установлені чинним договором строки за товар, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки, яка діяла на момент прострочки.

Згідно з п.7.3 нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання припиняється через три роки від дня, коли це зобов’язання мало бути виконане.

На виконання договору 25.12.2007р. ТОВ “Регіонолеум” виставлений рахунок-фактура №СФ-0000459 від 25.12.2007р. на суму 3878,83грн., та поставлено ТОВ “ВІННЕР” товар (олива моторна) на суму 3878,83грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000456 від 25.12.2007р., податковою накладною, довіреністю серії ЯОМ №204036 від 25.12.2007р.

Із матеріалів справи слідує, що у порушення умов договору відповідач не сплатив вартість отриманого товару. У зв’язку з цим на адресу відповідача був направлений лист вих.№72/08 від 23.07.2008р., яким ТОВ “Регіонолеум” вимагало сплатити борг до 08.08.2008р.

Відповідач відповіді не надав, суму боргу 3878,83грн. не сплатив.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково на наступних підставах.

Відповідно до ст.ст.11,509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач не надав суду доказів виконання зобов’язання і перерахування позивачу суми 3878,83грн. основного боргу.

Таким чином, вимоги про стягнення з ТОВ “ВІННЕР” на користь ТОВ “Регіонолеум” суми 3878,83грн. основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 575,01грн. за період 07.01.2008р. по 08.09.2008р. та втрати від інфляції за період січень-вересень 2008р.у сумі 888,21грн.

Відповідно до ст.ст.610,611 ЦК України правовим наслідком порушення зобов’язання є, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п.8.3 у випадку порушення терміну оплати в установлені чинним договором строки за товар, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки, яка діяла на момент прострочки.

Факт порушення зобов’язання відповідачем щодо оплати суд вважає доказаним, однак вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково, оскільки як вбачається із мотивувальної частини позовної заяви, претензії позивача №72/08 від 23.07.2008р., він вважає, що оплата повинна була здійснюватися протягом 14 робочих днів з моменту отримання товару, тобто не пізніше 17.01.2008р., тому підлягає стягненню пеня у розмірі 554грн.06 коп..

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що позивач неправильно застосував при розрахунку індекс інфляції 102,7 у липні 2008р., 102,7 у серпні 2008р., 102,9 у вересні 2008р., оскільки у вказані місяці індекс становив відповідно 99,5, 99,9, 101,1. Тому підлягають стягненню втрати від інфляції за період січень-вересень 2008р.(116,05) у сумі 622,66грн.

На підставі викладеного, позов в цілому задовольняється частково.

У зв’язку з викладеним, суд не бере до уваги заперечення відповідача. У судовому засіданні встановлено, що сторони фактично виконували договір поставки №ДН-1-12/07 від 25.12.2007р., позивач передав відповідачу товар, визначений у видатковій накладній №РН-00000456 від 25.12.2007р., асортимент, кількість і ціна якого визначена у рахунку - фактурі №СФ-0000459 від 25.12.2007р. Інших договорів між сторонами не укладалось, що підтверджено сторонами у судовому засіданні. Сукупність наданих доказів свідчить про те, що сторони виконували умови договору №ДН-1-12/07 від 25.12.2007р. щодо поставки товару. У даному випадку відсутність посилань на договір в рахунку –фактурі та видатковій накладній саме по собі не свідчить про те, що між сторонами відбувалися позадоговірні відносини. Ствердження відповідача, що договір припинив свою дію 31.12.2007р. є необґрунтованим, оскільки відповідачем не надано доказів його звернення із заявою про припинення договору після закінчення його строку, а тому згідно з п. 6.3 договору він вважається продовженим на той же строк і на таких самих умовах. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (п.6.3).

Згідно з ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ВІННЕР” (69083, м. Запоріжжя, вул.Жасмінна,5, , р/р 2063 в ЗАТ “Перший Український міжнародний банк ”, МФО 313623) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ”Регіонолеум” (69006, м.Запоріжжя, вул.В.Лобановського,9, кв.29, , р/р 4701 в АБ “Металург”, МФО 313582) суму 3 878 грн. 83 коп. основного боргу, суму 554грн. 06 коп. пені, суму 622грн. 66 коп. інфляційних втрат, суму 96грн. 53 коп. витрат на сплату державного мита, суму 111 грн. 67 коп. витрат на сплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя                                                             Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення підписано у повному обсязі 13.10.2008 р.