КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2008                                                                                           № 33/152

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Студенця В.І.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Чабан К.І.

від відповідача - Демченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Райське джерело"

на рішення Господарського суду м.Києва від 27.05.2008

у справі № 33/152

за позовом                               ВАТ Національної акціонерної страхової компанії "Оранта"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Райське джерело"

про                                                  стягнення 3423,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство Національної акціонерної страхової компанії “Оранта” (далі – ВАТ НАСК “Оранта”) звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Райське джерело” (далі – ТОВ “Райське джерело”) про стягнення 3423,75 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 27.05.2008 повністю задоволено позов ВАТ НАСК “Оранта” до ТОВ “Райське джерело”. Суд стягнув з ТОВ “Райське джерело” на користь ВАТ НАСК “Оранта” суму боргу у розмірі 3423,75 грн.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду м. Києва від 27.05.2008, ТОВ “Райське джерело” подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та прийняти нове рішення, залучивши до справи належного відповідача – Закрите акціонерне товариство Народну фінансово – страхову компанію “Добробут”.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи, та неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права.

ВАТ НАСК “Оранта” проти доводів наведених в апеляційній скарзі заперечували та просили рішення господарського суду м. Києва від 27.05.2008 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ “Райське джерело” – без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між ВАТ НАСК “Оранта”, Заїкою Михайлом Степановичем та АКБ соціального розвитку „Укрсоцбанк” 17.02.2005 укладено договір № В039-009/05/СТ страхування заставлених засобів наземного транспорту.

Відповідно до п.1.1 договору страхування предметом цього договору є страхування страховиком, відповідно до Правил страхування транспортних засобів № 100, зареєстрованих Департаментом фінансових установ та ринків Міністерства фінансів України 03.02.2003, транспортних засобів, визначених Заявою страхувальника, що є невід’ємною складовою договору.

Вигодонабувачем за цим договором є особа, зазначена в додатку (додатках) до цього договору, який є його невід’ємною частиною (п.1.3 договору).

Страховим випадком за цим договором визнається подія, що виникла внаслідок настання страхових ризиків, в результаті якої нанесено прямі збитки майновим інтересам страхувальника, що пов’язані з володінням, користуванням або розпорядженням застрахованими транспортними засобами, і у зв’язку з якою виникає зобов”язання страховика здійснити виплату страхового відшкодування (п. 3.1 договору страхування).

Згідно п. 3.2.1 договору страхування страховими випадками є пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу (далі – ЗТЗ) внаслідок зіткнення ЗТЗ під час руху з рухомими та/чи нерухомими предметами, зіткнення рухомих транспортних засобів з нерухомим застрахованим транспортним засобом, перевертання застрахованого транспортного засобу (ризик „ДТП”).

Відповідно до п.6.1 договору страхування за договором встановлена безумовна франшиза – частина збитків страхувальника, яка не підлягає відшкодуванню страховиком за кожним страховим випадком. Франшиза встановлюється у відсотках від страхової суми.

Згідно з додатком до договору страхування № В039-009/05/СТ від 17.02.2005 страхувальником є Заїка М.С., об’єктом страхування є транспортний засіб марки “Nissan X-Trail”, 2004 року випуску, який належить Заїці М.С.

Також додатком до договору сторонами визначена франшиза у розмірі 1 %.

В м. Києві 18.01.2007 відбулась дорожньо – транспортна пригода за участю транспортного засобу „ГАЗ – 33021”, під керуванням водія Марценюка О.О., державний реєстраційний номер № 14877 КА, що належить відповідачу та транспортного засобу “Nissan X-Trail”, реєстраційний номер 46252 КН, що належить Заїці М.С.

Відповідно до довідки Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в м. Києві та постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.02.2007 у справі № 3-1845/07 дорожньо – транспортна пригода сталася внаслідок порушення Марценюком О.О. п.2.3 – б, п. 10.9 Правил дорожнього руху та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Відповідно до звіту № 0222 від 26.10.2007 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля “Nissan X-Trail”, д.н. АА 6053 ВО внаслідок пошкодження при ДТП, склала5173, 75 грн.

Відповідно до звіту № 0222 від 26.01.2007, на підставі страхового акта № СТ-07-0321/1 від 02.03.2007 та розрахунку страхового відшкодування від 02.03.2007 ВАТ НАСК „Оранта” здійснило виплату страхового відшкодування на користь Центрального банку АКБ „Укрсоцбанк”, який є вигодонабувачем за договором страхування заставлених транспортних засобів В039-009/05/СТ від 17.02.2005 в розмірі 3423, 75 грн. (сума матеріального збитку 5173, 75 грн. - франшиза 1750, 00 грн.), що підтверджується платіжним дорученням № 000913 від 03.03.2007 року.

Згідно ст. 27 Закону України „Про страхування”, ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Внаслідок виплати страхового відшкодування до ВАТ НАСК „Оранта” перейшло право вимоги в межах суми 3423, 75 грн. до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Оскільки відповідальність за заподіяний збиток несе відповідач, то суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з нього на користь позивача суму боргу у розмірі 3423,00 грн.

Посилання відповідача на те, що між ним та ЗАТ Народною фінасово – страховою компанією „Добробут” на момент скоєння ДТП існував поліс і тому належним відповідачем у справі має бути ЗАТ НФСК „Добробут” колегія суддів вважає необґрунтованим з таких підстав.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України).

Отже, у випадку настання страхового випадку, страхова компанія страхувальнику або іншій особі здійснює лише виплату страхового відшкодування, і не несе відповідності за заподіяний збиток.

Відповідальність за заподіяний збиток несе особа, яка його завдала. Внаслідок виплати страхового відшкодування до страхової компанії переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 27.05.2008.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.99, 101 – 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва від 27.05.2008 у справі № 33/152 залишити без зміни, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Райське джерело” - без задоволення.

2. Матеріали справи № 33/152 повернути господарському суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам та третім особам.

Головуючий суддя

Судді

22.09.08 (відправлено)