ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2008 р.                                                                      Справа №20/27

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Шепетівський цукровий комбінат", м.Шепетівка

до Агрофірми "Вересень", с.Погреби

про стягнення 75914.02 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від позивача не з”явились

від відповідача Мельник В.С., дов. № 388 від 01.11.07р.

Розглядається позовна заява про стягнення 75914.02 грн., у тому числі 52040 грн. - сума основного боргу за товар, поставлений за видатковою накладною № ВН-А9108 від 11.04.05р., 19571,09 грн. інфляційних нарахувань, 3% річних в сумі 4302,92 грн.

Від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно з якою він просить стягнути 52040 грн. основного боргу, 23637,37 грн. інфляційних нарахувань, 4568,11 грн. 3% річних.

Представник відповідача ознайомився з поданою заявою про збільшення позовних вимог

Відповідач у відзиві проти позову заперечує, посилаючись зокрема , на те, що сторонами не укладався письмовий договір, а була усна домовленість керівників підприємств щодо поставки засобів захисту рослин на 30 % менше, ніж зазначені в накладних. Представником відповідача надані письмові пояснення, які залучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд встановив:

Відповідно до видаткової накладної № ВН-А9108 від 11.04.2005р. відповідач придбав у позивача засоби захисту рослин марки "Тітус" та "Раксил" на загальну суму 148800 грн.

15.04.05р. відповідач здійснив часткову проплату в розмірі 96 760 грн.,

11.12.2007р. позивач направив відповідачу претензію № 1471 від 10.12.07 р. з вимогою в семиденний строк сплатити залишок заборгованості в сумі 52040 грн. Факт отримання претензії підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (копія в матеріалах справи).

Відповідно до ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічна норма щодо обов’язковості належного виконання зобов’язання міститься у ст. 526 ЦК України. Також згідно ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивачем надано до суду докази (видаткова накладна та довіреність), що свідчать про передачу позивачем відповідачеві товару. При цьому, у зазначеній накладній не визначено строк оплати вказаного товару. Тобто на правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем на підставі видаткової накладної, розповсюджується вимоги ст. 530 ЦК України, відповідно до якої якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В даному випадку порушення з боку відповідача зобов'язання по оплаті отриманого товару існують з 21.12.07р. - після закінчення семиденного строку з дня отримання відповідачем претензії з вимогою про оплату.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних від простроченої в оплаті суми основної заборгованості за період з 12.04.2005 року по 13.03.08 року, що становить 4568,11 грн., та 23637,37 грн. інфляційних нарахувань ( з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Вимоги про стягнення інфляційних нарахувань та 3 % річних підлягають задоволенню частково.

Так, зважаючи на те, що право на звернення до суду у позивача виникло лише 21.12.2007р., задоволенню підлягають вимоги про стягнення 3% річних у сумі 359,29 грн. та 87,53 грн. інфляційних витрат (за період з 21.12.2007р. по 13.03.2007р.).

Заперечення відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву не спростовують законність позовних вимог.

Таким чином, з відповідача стягується 52040 грн. основного боргу, 3% річних у сумі 359,29 грн. та 87,53 грн. інфляційних витрат .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44,49,82-84 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Агрофірми "Вересень" (с.Погреби Глобинського району Полтавської області, ) на користь відкритого акціонерного товариства "Шепетівський цукровий комбінат" (м.Шепетівка Старокостянтинівське шосе, 31, , п/р 5001 в АК "Брокбізнесбанк" м.Славута, МФО 315063) 52040 грн. основного боргу, 3% річних у сумі 359,29 грн., 87,53 грн. інфляційних витрат, 524,87 грн. витрат по сплаті державного мита та 77,18 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                             Киричук О.А.