ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" липня 2008 р.

Справа № 8-14/21-08-438

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Прексім Д"

до відповідача: Приватної виробничо-комерційної фірми "ЛУВР"

про стягнення 32566,08 грн.

Суддя Атанова Т.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Шишкін Є.В., за довіреністю від 05.05.2008 р.;

від відповідача: Семененко А.О., за довіреністю від 15.05.2008 р.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 25.06.2008 р. до 02.07.2008 р.

згідно ст. 77 ГПК України.

Суть спору: ТОВ "Прексім Д" звернулось до господарського суду Одеської області із позовною заявою до Приватної виробничо-комерційної фірми "ЛУВР" про стягнення заборгованості у сумі 32566,08 грн. за договором купівлі-продажу товару від 20.07.2006 р. за №0992 та Додатком №1 до нього.

26.05.2008 р. до господарського суду Одеської області від представника позивача надійшли уточнення позовної заяви.

19.06.2008 р. до господарського суду Одеської області від представника позивача надійшли уточнення позовної заяви про збільшення позовних вимог, в яких він просить стягнути з Приватної виробничо-комерційної фірми "ЛУВР" заборгованість у сумі 70210,08 грн., а саме: основний борг у розмірі 24118,26 грн., пеню у сумі 43680,00 грн., штраф у розмірі 2411,82 грн. та судові витрати.

26.06.2008 р. до господарського суду Одеської області від представника позивача надійшли уточнення позовних вимог, в яких він просить стягнути з Приватної виробничо-комерційної фірми "ЛУВР" заборгованість у сумі 28473,12 грн., а саме: основний борг у розмірі 24118,26 грн., пеню у сумі 1943,04 грн., штраф у розмірі 2411,82 грн. та судові витрати.

Представник відповідача у судове засідання з`явився, відзив на позов надав, позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представників сторін,

суд встановив:

20.07.2006 р. між ТОВ "Прексім Д" та Філією приватної виробничо-комерційної фірми "ЛУВР" (на підставі довіреності від 21.11.2005 р.) був укладений договір купівлі-продажу товару за №0992 та Додаток №1 до нього.

Відповідно до умов вищезазначеного договору ТОВ "Прексім Д" зобов’язалось передати у власність відповідача товар, а Філія приватної виробничо-комерційної фірми "ЛУВР" зобов’язалась прийняти товар та оплатити його вартість у строк та порядок, передбачений договором від 20.07.2006 р. та Додатком №1 до нього.

Позивач, посилаючись на договір від 20.07.2006 р. вважає, що ТОВ "Прексім Д" за видатковою накладною від 26.05.2007 р. за № РН Пп-04229 поставило відповідачу товар –продукти харчування на загальну суму 24118,26 грн., а Приватна виробничо-комерційна фірма "ЛУВР" за отриманий товар розрахувалась частково, в наслідок чого за нею залишилась заборгованість по оплаті за отриманий товар в розмірі 17461,65 грн.

19.06.2008 р. до господарського суду Одеської області від представника позивача надійшли уточнення позовної заяви, в яких він уточнив суму основного боргу, який складає 24118,26 грн., так як борг частково відповідачем не сплачувався

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "Прексім Д" задоволенню не підлягають з наступних підстав:

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст.ст.525,526 Цивільного Кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Договір це узгоджена воля сторін, який згідно ст. 629 ЦК України є обов’язковим для виконання сторонами.

Під виконанням зобов’язань проведених належним чином слід вважати виконання його сторонами з додержанням визначених у договорі певних умов.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Пунктом 2.1. договору від 20.07.2006 р. передбачено, що товар поставляється позивачем партіями в кількості, асортименті та в строки зазначені в замовленні (заявці) наданою Приватною виробничо-комерційною фірмою "ЛУВР", однак ТОВ "Прексім Д" на вимогу суду не надано заявки відповідача на поставку товару.

На думку суду, ствердження представника позивача, що Приватна виробничо-комерційна фірма "ЛУВР" отримала товар на умовах договору купівлі-продажу товару від 20.07.2006 р. та на підставі видаткової накладної від 26.05.2007 р. за № РН Пп-04229 є необґрунтованими.

Так, з видаткової накладної від 26.05.2007 р. вбачається, що підставою поставки товару за видатковою накладною від 26.05.2007 р. за № РН Пп-04229 є договір на відповідальне зберігання, а не договір купівлі-продажу товару від 20.07.2006 р. на який посилається позивач у позовній заяві.

Крім того, Додатком №1 до договору від 20.07.2006 р. за №0992 сторони узгодили, що отримання товару здійснюється відповідно до пункту 13 Інструкції “Про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей” затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 р. за №99, а саме без довіреностей, на підставі печаток і штампів Приватної виробничо-комерційної фірми "ЛУВР".

У видаткової накладної від 26.05.2007 р. за № РН Пп-04229, на яку посилається позивач, відсутні печатка чи штамп Приватної виробничо-комерційної фірми "ЛУВР".

У судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що товар за накладною від 26.05.2007 р. знаходиться на відповідальному зберіганні.

Таким чином, суд доходить до висновку, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві та підстави стягнення, не підтверджені ним певними засобами доказування та є непереконливими.

Позовні вимоги ТОВ "Прексім Д" про стягнення пені у сумі 1943,04 грн. та штрафу в розмірі 2411,82 грн. згідно п. 5.2 договору від 20.07.2006 р. суд не задовольняє, так як

позивачем не доведено наявність основного боргу у сумі 24118,26 грн. за договором від 20.07.2006 р. Крім того, господарським законодавством не передбачено застосування відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що уточнені позовні вимоги ТОВ "Прексім Д" з підстав, зазначених позивачем, задоволенню не підлягають, так як не ґрунтуються на матеріалах справи, діючому законодавству, є суперечливими та не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Згідно зі ст. ст. 44, 49 ГПК України на позивача покладаються судові витрати по сплаті державного мита та на ІТЗ судового процесу.

Керуючись ст. ст. 44, 49 ст. ст. 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Суддя                       Т.О. Атанова