ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.08 р.                     Справа № 41/283

м. Донецьк, вул. Артема, 157, к. 223

Суддя господарського суду Донецької області Гончаров С.А.

при секретарі судового засідання Говор О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Державної податкової інспекції в Ворошиловському районі м. Донецька

до відповідача: Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго”, м. Донецьк

про стягнення 11787039,22 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Державна податкова інспекція в Ворошиловському районі м. Донецька звернувся до суду з позовною заявою до Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго”, м. Донецьк про стягнення суми заборгованості у розмірі 11787039,22 грн., розгляд якої був розпочатий за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від "28" листопада 2005 року було відкрито провадження в адміністративній справі № 41/283 та призначено попереднє судове засідання.

Під час підготовчого провадження позивач, ДПІ в Ворошиловському районі м. Донецька, звернувся до суду із заявою про часткову відмову від адміністративного позову Державної податкової інспекції в Ворошиловському районі м. Донецька до ОКП “Донецьктеплокомуненерго” у зв’язку з частковим погашенням заявленої у позові суми боргу, а саме: 11762105,19 грн., та закриття провадження у справі щодо частини позовних вимог у сумі 11762105,19 грн.

Ухвалою суду від 27.08.2008 року було закрито провадження у справі № 41/283 в частині стягнення з Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго” суми заборгованості у розмірі 11762105,19 грн.

Таким чином, остаточними позовними вимогами Державної податкової інспекції в Ворошиловському районі м. Донецька є позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 24934,03 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на надання відповідачу розстрочки податкових зобов’язань згідно Договору від 02.03.2005 року № 13 та Договору від 30.06.2005 року № 29 на суми 2550180,00 грн. та 1398663,00 грн. відповідно; наявність у відповідача заборгованості з несплачених процентів у сумі 24934,03 грн., зарахування в рахунок яких не відбувалось у зв’язку з відсутністю на платіжних документах підприємства коду виду сплати при сплаті наступних платежів по особовому рахунку підприємства.

Відповідач у попередньому судовому засіданні визнав, що за ним рахується заборгованість перед Державним бюджетом в сумі 24934,03 грн. та звернувся до суду з письмовою заявою, якою в повному обсязі визнав позовні вимоги Державної податкової інспекції в Ворошиловському районі м. Донецька про стягнення суми боргу в розмірі 24934,07 грн.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

Відповідач є юридичною особою, зареєстрований виконавчим комітетом Донецької міської ради 23.02.2001 року, включений до ЄДРПОУ за кодом 03337119.

02.03.2005 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про розстрочення податкових зобов’язань № 13, згідно із яким позивачем надано відповідачу розстрочення сплати податкових зобов’язань на загальну суму 2550180,00 грн. під проценти терміном з 02 березня 2005 року по 15 грудня 2005 року.

30.06.2005 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про розстрочення податкових зобов’язань № 29, згідно із яким позивачем надано відповідачу розстрочення сплати податкових зобов’язань на загальну суму 1398663,00 грн. під проценти терміном з 30 червня 2005 року по 20 грудня 2005 року.

Пунктом 3.2. договорів про розстрочення податкових зобов’язань від 02.03.2005 року № 13 та від 30.06.2005 року № 29 передбачено, що платник зобов’язується розраховувати суму процентів на сплачене розстрочене податкове зобов’язання (його частку) та сплачувати її одночасно зі сплатою чергової частини розстроченої суми.

20.07.2005 року згідно Договору про розстрочення податкових зобов’язань № 29 від 30.06.2005 року відповідачу було нараховано щомісячний платіж у сумі 233111,00 грн. та проценти за користування розстрочкою у сумі 8277,02 грн.

Відповідачем було частково погашено заборгованість зі сплати процентів за користування розстрочкою та залишок непогашеної заборгованості склав 1667,30 грн.

19.08.2008 року позивачем по договору про розстрочення податкових зобов’язань № 29 від 30.06.2005 року було нараховано відповідачу основного платежу 233111,00 грн. та проценти в розмірі 10921,06 грн.

По Договору про розстрочення податкових зобов’язань від 02.03.2005 року № 13 позивачем 15.08.2008 року було нараховано відповідачу основного платежу 255018,00 грн. та проценти в розмірі 12345,67 грн.

Відповідачем не було сплачено проценти, нараховані за договорами про розстрочення податкових зобов’язань від 02.03.2005 року № 13 та від 30.06.2005 року № 29, в загальному розмірі 24934,03 грн., а саме, за договором від 02.03.2005 року № 13 залишились несплаченими проценти в розмірі 12345,67 грн., за договором від 30.06.2005 року № 29 – в розмірі 12588,36 грн. Платіжні документи, які б свідчили про сплату наведеної суми процентів, у матеріалах справи відсутні.

Підстави та порядок розстрочення податкового боргу платників податків регулюється Законом України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Відповідно до 14.1.1. п. 14.1 ст. 14 Закону Україну «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» розстроченням податкових зобов'язань є надання платнику податків бюджетного кредиту на основну суму його податкових зобов'язань без урахування сум пені під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеної згідно з пунктом 16.4 статті 16 цього Закону.

Згідно пп. 14.1.3. п. 14.1 ст. 14 Закону Україну цього ж закону платник податків, який звертається до податкового органу з заявою про розстрочення, відстрочення податкових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону Україну «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податковий борг (недоїмка) - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк.

В разі несплати платником податків суми розстроченого податкового боргу, тягне за собою обов’язок відповідача сплатити невнесену суму розстроченого податкового боргу.

Як зазначалось, в ході розгляду спору встановлено, що несплачена сума податкового боргу за договорами про розстрочення податкових зобов’язань від 02.03.2005 року № 13 та від 30.06.2005 року № 29, яка утворилась внаслідок несплати відповідачем процентів за цими договорами, склала 24934,03 грн. Будь-яких документів, які б доводили сплату зазначеної суми у інші строки та які б обґрунтовували безпідставність проведеного відповідачем розрахунку залишку податкового боргу, суду не надано.

Відповідно до пп. 3.1.1. ст. 3 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Як зазначалось, під час підготовчого провадження відповідач підтвердив наявність заборгованості перед Державним бюджетом в сумі 24934,03 грн. та звернувся до суду з письмовою заявою, якою в повному обсязі визнав позовні вимоги Державної податкової інспекції в Ворошиловському районі м. Донецька про стягнення суми боргу в розмірі 24934,07 грн.

Згідно із частиною 2 ст. 51 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач має право визнати адміністративний позов повністю або частково.

Відповідно до ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо під час попереднього провадження відповідач визнав позов, суд може прийняти постанову про задоволення адміністративного позову.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем у даній справі не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси будь-яких сторін.

З огляду на викладене, суд приймає визнання відповідачем позовних вимог, і, таким чином, на підставі ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 17-20, 51, 69-72, 86, 121, 158-164, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити позовні вимоги Державної податкової інспекції в Ворошиловському районі м. Донецька до Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго” про стягнення суми заборгованості у розмірі 24934,03 грн.

Стягнути з Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго” (83086, м. Донецьк, вул. Донецька, 38, ) на користь Державного бюджету України суму заборгованості у розмірі 24934,03 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Гончаров С.А.