Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "05" вересня 2008 р. Справа № 2/101-Д

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого - судді Тимошенка О.М.

при секретарі Стародуб Л.Ф.

за участю представників сторін

від позивача Яценко С.М. дов. від. 01.09.08

від відповідача Поль А.А. дов. від 03.04.08

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Спільного українсько - американського підприємства "Південно-Західнапромислова компанія", м. Житомир

до Приватного підприємства "Канпол і К" (м. Житомир)

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу

Позивачем пред'явлено позов про визнання недійсними договорів купівлі-продажу приміщень, які знаходяться за адресою: м.Житомир,вул.Перемоги,24, укладених 26 липня 2006 року між Спільним українсько - американським підприємством "Південно-Західна промислова компанія" та Приватним підприємством "Канпол і К" , а саме:

- будівлі супермаркету літ."А", площею 1416,2м2; будівлі гаражу літ."Б", площею 332,3м2; будівлі адмінбудинку літ."В", площею 121,9м2; будівлі прохідної літ."Г", площею 22,1м2; будівлі туалету літ."Г-1";

- будівлі кафе літ."Д", площею 1228,4м2.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначив, що відповідачем не було виконано умов зазначених договорів щодо строків оплати за придбане майно. За умовами договорів, відповідач зобов'язався розрахуватися за придбане майно у строк до 05 серпня 2006 року, тоді як реальна сплата була зроблена у лютому 2007 року. Крім того, позивач зазначив, що дані договори є фіктивними, такими, що укладені під впливом тяжкої для позивача обставини і на вкраї невигідних умовах та такими , які були укладені за обставин, коли одна сторона правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, посилаючись при цьому на ст.ст.230,233,234 ЦК України.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позову позивача, зазначаючи, що спірні договори були укладені у відповідності до вимог чинного законодавства, в них були передбачені всі істотні умови встановлені для даного виду договорів, відповідач розрахувався за придбане майно у повному обсязі. Крім того, позивач не надав жодних доказів того, що дані договори були укладені під впливом тяжкої для позивача обставини і на вкраї невигідних умовах та того, що відповідач навмисно ввів позивача в оману щодо обставин, які мають істотне значення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2006 року між Спільним українсько - американським підприємством "Південно-Західна промислова компанія" (продавець) та Приватним підприємством "Канпол і К" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу приміщень, які знаходяться за адресою: м.Житомир,вул.Перемоги,24, а саме: будівлі супермаркету літ."А", площею 1416,2м2; будівлі гаражу літ."Б", площею 332,3м2; будівлі адмінбудинку літ."В", площею 121,9м2; будівлі прохідної літ."Г", площею 22,1м2; будівлі туалету літ."Г-1".

26 липня 2006 року між Спільним українсько - американським підприємством "Південно-Західна промислова компанія" (продавець) та Приватним підприємством "Канпол і К" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу приміщень, які знаходяться за адресою: м.Житомир, вул.Перемоги,24, а саме: будівлі кафе літ."Д", площею 1228,4м2.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до умов даних договорів, продавець (позивач) передав, а покупець (відповідач) прийняв у власність ( вододіння, користування та розпорядження) зазначені у договорі приміщення.

У пунктах 2.1 договорів, сторони встановили ціну приміщень, що становить 830000,00грн.: 500000,00грн. та 330000,00грн. відповідно.

Позивач ,як на одну із підстав свого позову, посилається на те, що в супереч умов договору та ст.629 ЦК України, відповідач прострочив оплату за придбані приміщення.

Згідно банківської виписки, відповідач за період з 01.02.07р. по 28.02.07р., розрахувався за придбані приміщення в сумі 830000,00грн.(а.с.17).

Несвоєчасні розрахунки за договором є підставою для нарахування штрафних санкцій ,але не може бути підставою для розірвання договорів.

Відповідно до ст.230 ЦК України, на яку посилається позивач як на одну з підстав свого позову, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням(ст.229 ЦК України).

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Позивач не зазначив в чому саме полягає обман відповідача та про які обставини, що могли б перешкодити вчиненню правочину знав відповідач на момент вчинення правочину, і про які він не повідомив.

Відповідно до ст. 233 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу свого позову, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Тяжкою обставиною під впливом якої позивач змушений був укласти з відповідачем договори купівлі-продажу нерухомого майна, у позовній заяві зазначено, термінова потреба у коштах, для чого позивач звернуся до відповідача з проханням придбати у нього нерухоме майно.

Дана обставина не може бути підставою для визнання недійсними договорів, оскільки в ході здійснення господарської діяльності позивач має право розпоряджатися майном, яким володіє на праві власності на власний розсуд.

Позивачем не доведено, що спірні договори купівлі-продажу приміщень укладені на вкрай невигідних умовах для позивача.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ціна нерухомого майна, яка була встановлена у п.2.1 договорів, і яку сплатив відповідач, значно вища від ціни, яка зазначена в реєстрі прав власності на спірне нерухоме майно.

Відповідно до ст. 234 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу свого позову, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином.

Позивачем не доведено, що спірні договори купівлі-продажу приміщень укладені без наміру створення правових наслідків.

Крім того, судом достовірно встановлено, що приміщення перейшли у власність ПП"Канпол і К", що підтверджується витягом з реєстрації права власності на нерухоме майно (а.с.10,15), тобто правові наслідки, які обумовлені спірним правочином, реально настали, отже немає підстав вважати про відсутність намірів створення правових наслідків.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач проти позову заперечив.

За таких обставин, господарський суд вважає вимоги позивача безпідставними та відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 49, 82 – 85 ГПК України, Господарський суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Тимошенко О.М.

Віддрукувати: 3 прим.