ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.05.08 р.                     Справа № 4/81

Приватне підприємство “Схід” м.Олександрія Кіровоградської області 22.04.2008року звернулося до господарського суду Кіровоградської області з вимогою до ЗАТ “Енерговугілля” та направив копію позовної заяви за юридичною адресою Олександрійської філії закритого акціонерного товариства “Енерговугілля”.          Господарський суд Кіровоградської області, який порушив провадження у справі, в судовому засіданні встановив, що за наданою довідкою головного управління статистики в Кіровоградської області Олександрійська філія закритого акціонерного товариства “Енерговугілля” не є юридичною особою, а головне підприємство - Закрите акціонерне товариство “Енерговугілля” знаходиться за адресою в місті Донецьку по вул. Пушкіна, 30, тому виніс ухвалу про надіслання матеріалів справи за підсудністю до господарського суду Донецької області.

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Гринько С.Ю.

при секретарі судового засідання Уханьової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви:

за позовом - Приватного підприємства “Схід” м. Олександрія Кіровоградської області

до відповідача - Закритого акціонерного товариства “Енерговугілля” м. Донецьк

про стягнення 51901,13грн. заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача – Злакоман В.О.Соколова Р.О. – за довіреностями від 09.04.2008р.,

від відповідача – Пудовкіна А.В. – за довіреністю від 30.08.2007р.,

в с т а н о в и в :

Позивач - приватне підприємство “Схід” (в подальшому – ПП) заявив позовні вимоги про стягнення з відповідача 51901,13грн. заборгованості як не отовареної і неповернутої попередньої оплати.

В підтвердження позову позивач посилається на наступне: 21.10.2003р. ним з розрізом “Костянтинівський” ДХК “Олександріявугілля” (в подальшому – розріз) укладений договір купівлі-продажу №6 за яким розріз зобов’язався передати у його власність рядове вугілля за умови попередньої оплати 171901,13грн. Оплати позивачем проведена у повному обсязі, але до наступного часу відповідач, який є правонаступником розрізу “Констянтинівський” Державної холдингової компанії “Олександріявугілля”, не виконав свої зобов’язання по поставці товару і не повернув залишок одержаних і не отоварених коштів в сумі 51901,13грн., що підтверджено актами звірок, складеними ним і розрізом, з яким укладався договір та складеним іншим договором № 53 від 25.05.2006року.

До початку судового засідання, повноважним представникам роз’яснені їх права і обов’язки, зокрема, право відводу судді. Відводу не заявлено. Права і обов’язки сторін представникам зрозуміли. Представниками сторін не подано клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу. Представники відмовилися від фіксування судового процесу технічними засобами шляхом проведення запису.

Позивач надав письмову заяву від 13.05.2008р. за № 24, в якої просить суд продовжити пропущений процесуальний строк відповідно до ст.258 та п.2 ст.267 ЦК України.

Відповідач не визнає позовні вимоги позивача і просить суд заявою від 12.05.08р. № 56-02/ю застосувати строк позовної давності в три роки і у зв’язку з пропуском цього строку, відмовити у позові.

Обґрунтовуючи заперечення, відповідач посилається на ст.262 ЦК України, за якою заміна сторони у зобов’язанні не змінює порядок обчислення та перебігу позовної давності.

При вирішенні даного спору, заслухавши пояснення представників сторін, які обґрунтовували свої позовні вимоги і заперечення, суд дійшов наступного:

Законодавцем встановлена позовна давність у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тривалість позовної давності встановлена статтею 257 Цивільного кодексу України (в подальшому – ЦК України) у три роки. За ч.2 ст.267 цього кодексу заява про захист порушеного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Право на звернення за захистом свого порушеного права і інтересів закріплено не тільки Главою 3 Цивільного кодексу України, а і Конституцією України.

Не приймається судом посилання позивача на ч.1ст.267 ЦК України, так як дане положення є додатковою гарантією захисту прав кредитора та законодавчо закріпленим підтвердженням того, що навіть в разі спливу строку позовної давності суб’єктивне право продовжує існувати.

Згідно із загальним правилом, після закінчення строку позовної давності особа втрачає можливість удатися до судового захисту порушеного права. Між тим, нормою ч.1 ст.267 ЦК України передбачено, що боржник або інша зобов’язана особа, яка виконала зобов’язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного. Але ця норма не може бути застосована до цих правовідносин, як бажає позивач, тому саме за тим, що виконання зобов’язання позивача щодо перерахування відповідачу (його структурному підрозділу) попередньої оплати за умовами договору здійснювалося не після спливу трирічного строку давності після встановленого договором строку, а в межах строку договору.

Не може бути застосована і інша норма, на яку посилається позивач, а саме ст.258 ЦК України, так як цією статтею передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог, які можуть бути як скороченими, так і більш тривалими, в порівнянні із загальною позовною давністю, до яких не входять заявлені вимоги позивача і не є предметом даного спору..

За п. 3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Закон не конкретизує, яка саме сторона спору має зробити заяву про застосування позовної давності, тому здається, вірним буде віднести до таких особі як відповідача, так і позивача.

Відповідач надав письмову заяву про застосування позовної давності, тому суд бере до уваги застосування позовної давності.

Дослідивши матеріали справи та, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено, що позивачем в особі директора приватного підприємства “Схід” і розрізом “Костянтинівський” ДХК “Олександріявугілля” в особі директора розрізу, який діяв на підставі довіреності №20-16/15 від 02.01.2003р. від імені Державної холдінгової компанії “Олександріявугілля”, підписаний договір купівлі-продажу №6 від 21.10.2003року, в якому передбачені всі істотні умови для договорів даного виду, тому він вважається судом укладеним.

За цим договором Розріз “Костянтинівський” ДХК “Олександріявугілля” (в подальшому – Розріз) взяв на себе зобов’язання продавця, а саме: передати покупцю рядове вугілля марки “Б” в кількості 2705,4тн за ціною 52,95грн. (без ПДВ) на загальну суму 171901,13грн. (з ПДВ) протягом 10 днів з моменту отримання попередньої оплати (п. п. 1.1, 2.1, 3.1, 4.2 договору).

Сторонами в договорі передбачені конкретні терміни розрахунків та строк поставки товару.

Сторони підписали специфікацію до договору, в якій узгодили найменування товару, його марку, одиницю виміру, кількість, ціну та загальну вартість.

Таким чином, між сторонами виникли правові підстави для належного виконання укладеного ними договору, жодна із сторін якого не вправі відмовлятися від виконання взятих на себе за договором зобов’язань.

Стаття 526 Цивільного кодексу України (в подальшому – ЦК України) передбачає виконання зобов’язань сторонами належним чином, тобто відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства і у строки, передбачені сторонами чи законом.

У відповідності з частиною 2 статті 693 ЦК України якщо продавець, який отримав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передачі оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Позивач довів суду, що ним свої зобов’язання виконанні у повному обсязі. Факт перерахування 100% суми договору – 171901,13грн. підтверджується платіжним дорученням №8 від 22.10.2003року і цей факт не спростовується відповідачем.

За вимогами ст. 530 ЦК України якщо у зобов’язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню саме у цей строк.

Розріз зобов’язався поставити на одержану суму – 171901,13грн. - рядове вугілля марки “Б” в кількості 2705,4тн за ціною 52,95грн. (без ПДВ).

На час звернення із позовом відповідачем в порушення умов цієї статті та договору не виконані зобов’язання щодо поставки товару.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець відповідно до п.2ст. 693 ЦК України, має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Позивачем на адресу відповідача направлені листи з вимогами повернути кошти.

Відповідачем повернуто позивачу тільки 120000,00грн., що підтверджено платіжним дорученнями: від 27.11.2003р. – 50000грн., 27.02.2004р. – 25000грн., 20.03.04р. – 20000грн., 29.04.04р. – 25000грн.

На час звернення позивача з позовом до суду, залишилося у відповідача неповернутими 51901,13грн., що не заперечує і сам відповідач.

За договором оренди № 13-59 від 23 квітня 2004року регіональне відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області передав Закритому акціонерному товариству “Енерговугілля” в строкове платне користування цілісний майновий комплекс розріз “Констянтинівський” Державної холдінгової компанії “Олександріявугілля”, який і виступає правонаступником усіх прав та обов’язків реорганізованого державного підприємства розріз “Констянтинівський” ДХК “Олександріявугілля”. Про своє правонаступництво відповідач теж не повідомив позивача як кредитора за договором, укладеним з розрізом.

Згідно зі статтею 14 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” припинення діяльності підприємства, майно якого передане в оренду, здійснюється шляхом його реорганізації через приєднання до орендаря з дати видання про це відповідного наказу органу, уповноваженого управляти майном.

Відповідач, як правонаступник розрізу “Констянтинівський” ДХК “Олександріявугілля” не надав жодного документу в підтвердження того факту, що ним одержані права та обов’язки реорганізованого державного підприємства розріз “Констянтинівський” ДХК “Олександріявугілля”.

До матеріалів справи додано наказ Міністерства палива та енергетики України від 28 липня 2004року № 421 про припинення діяльності структурних підрозділів Державної холдінгової компанії “Олександріявугілля”, яким реорганізована ДХК і припинена діяльність розрізу “Констянтинівський” шляхом приєднання до орендаря ЗАТ “Енерговугілля”. Про цей факт не повідомлений кредитор за спірним договором - Приватне підприємство “Схід” м.Олександрія Кіровоградської області, як цього вимагає стаття 59 Господарського кодексу України.

З викладених підстав, суд вважає, що позивач, по-перше, не звільнений права на звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, який обраний позивачем шляхом стягнення відповідно до п.2ст. 693 ЦК України (повернення) суми попередньої оплати і, по-друге, ним не порушені строки позовної давності, так як результат вольових і усвідомлених юридичних дій суб’єктів права строки несуть на собі відбиток суб’єктивного, тобто таких, у складі яких перебувають позивач або відповідач (п.4ч.1ст.263 ЦК України). Отже, перебіг строку піддається впливу сторін від їхньої волі та свідомості.

Законодавець у статті 663 ЦК України визначив, що строк виконання обов’язку передати товар покупцю повинні встановлювати самі сторони у договорі.

Суд встановив, що сторонами врегульовані строки передання оплаченого товару (п.4.2 договору) – в термін 10 днів з моменту отримання передплати, тобто до 03.11.2003р. Факт невиконання відповідачем зобов’язань по поставці товару позивачу доведений судом і не спростовується відповідачем.

Сторонами не врегульований строк повернення суми попередньої оплати. Частина повернених коштів за витягами з банківських рахунків свідчить, що проводилося ДХК “Олександріявугілля” у 2004році, тому є всі підстави вважати, що позивач не знав і не міг знати про правонаступництво відповідача.

Тому право вимагати ці кошти за п.2 ст.693 ЦК України у позивача виникло тоді, як він дізнався про перехід обов’язків розрізу “Констянтинівський” ДХК “Олександріявугілля” до його правонаступника – відповідача по справі.

Враховуючи, що однією з підстав припинення зобов’язання є повне його виконання у відповідності з узгодженим договором, суд приймає до уваги, що :

- відповідач неповідомив продавця про неможливість виконати свої зобов’язання у встановлений строк;

- відповідач неповідомив позивача як потенційного (відомого) кредитора про зміну боржника (постачальника за договором), тобто правонаступництво;

- відповідач неповідомив відомого кредитора (позивача) персонально у письмовій формі, як цього вимагає п.3 ст.60 Господарського кодексу України, про ліквідацію (припинення діяльності) боржника;

- відповідач підтвердив суму залишених коштів, які одержані від позивача і неотоварені у відповідності з договором,

тому задовольняє вимоги позову в повному обсязі, стягуючи суму неповернутої попередньої оплати.

Посилання сторін на акти звірок від 01.12.2006року не приймаються до уваги, так як вони підписані особою, яка припинила свою діяльність - розріз “Констянтинівський”. Не приймається до уваги і посилання позивача на договір купівлі-продажу № 53 від 25.05.2006року за наступним: він має інші підстави; укладений іншими сторонами; і не має до договору, який є предметом даного спору ніякого відношення.

Приймаючи до уваги, що з вини відповідача виник цей спір, на нього покладаються судові витрати в розмірі, передбаченому законодавством.

На підставі ст.ст. 59,60,193,202 Господарського кодексу України, ст.ст. 257,267,526,530, 663,693 Цивільного кодексу України та, керуючись статтями 49,82,84,81-1,85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

В и р і ш и в:

Задовольнити позов Приватного підприємства “Схід” м. Олександрія Кіровоградської області про стягнення 51901,13грн. заборгованості з Закритого акціонерного товариства “Енерговугілля” м. Донецьк в повному обсязі.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства “Енерговугілля” м. Донецьк на користь Приватного підприємства “Схід” м. Олександрія Кіровоградської області 51901,13грн. боргу, 519,02грн.- державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Суддя

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду через місцевий господарський суд в термін, передбачений ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення оголошений 30.05.2008року.

Надруковано у 3прим.:

1-до справи

1-позивачу

1-відповідачу