ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2008 р.

№ 16/440

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М.,

Шаргала В.І.

за участю представників сторін:

позивача

Карпусь С.М. №784/1 від 24.06.2008 р.

відповідача

Худенко А.Я. дов. №23 від 11.01.2008 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Київського міського пологового будинку №2

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2008 року

у справі

№ 16/440 господарського суду міста Києва

за позовом

Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Фалбі”

до

Київського міського пологового будинку №2

про

усунення перешкод у користуванні орендованим майном

В С Т А Н О В И В:

Підприємство з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) “Фалбі” звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Київського міського пологового будинку №2 про усунення перешкод у користуванні приміщенням площею 18 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Мостицька, 11 для чого зобов'язати відповідача підписати договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду.

Рішенням господарського суду м. Києва від 18.01.2008 року (суддя Ярмак О.М.) в позові відмовлено з тих підстав, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає способам захисту прав, визначених ст. 16 Цивільного кодексу України, крім того, між сторонами у справі був укладений договір оренди від 05.04.2007 року, термін якого сплинув 05.10.2007 року; доказів направлення позивачем відповідачу пропозицій щодо укладення іншого договору оренди суду не надано.

За апеляційною скаргою ТОВ “Фалбі” судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2008 року (судді: Андрієнко В.В., Малетич М.М., Студенець В.І.) скасоване, позов задоволений повністю, зобов'язано Київський міський пологовий будинок №2 підписати з позивачем договір оренди нежитлового приміщення площею 18 кв. м., що розташоване по вул. Мостицька, 11 у м. Києві та відповідно стягнуті судові витрати. Постанова мотивована тим, що сторонами досягнуто домовленості з усіх істотних умов договору та отримано згоду як від власника майна так і балансоутримувача, відповідач - Київський міський пологовий будинок №2 не дотримався обов'язку щодо підписання погодженого договору оренди, визначеного п.10.5 Порядку передачі майна територіальної громади м. Києва в оренду. Крім того, суд апеляційної інстанції відзначив, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає нормам ст. 8 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Не погоджуючись з прийнятою у справі постановою, Київський міський пологовий будинок № 2 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема ст.ст. 16, 635 Цивільного кодексу України, ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, просить її скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Скаржник звертає увагу касаційної інстанції на те, що договір оренди від 05.04.2007 року і є основним договором, оскільки не містить положень про укладення іншого договору в майбутньому на умовах передбачених цим договором, як-то визначено нормами ст. 635 Цивільного кодексу України.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ “Фалбі” просить оскаржену постанову залишити без змін як законну та обґрунтовану, а касаційну скаргу –без задоволення як безпідставну.

Заслухавши присутніх в судовому засіданні представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередній інстанцій норм матеріального та процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Київської міської ради від 21.12.2006 року №525/582 "Про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, продовження термінів дії договорів оренди, надання дозволів на встановлення пільгових орендних ставок" (Додаток №5) було погоджено передачу відповідачем в оренду позивачеві спірного приміщення з зазначенням терміну договору оренди 364 дні. На підставі цього рішення 05.04.2007 року між Київським міським пологовим будинком №2 (Наймодавець) та ТОВ “Фалбі” (Наймач) укладений попередній договір найму (оренди), відповідно до умов якого Наймодавець передає, а Наймач приймає в строкове платне користування частину нежилого приміщення площею 18 кв. м. по вул. Мостицька, 11 у м. Києві. Строк дії договору визначений протягом шести місяців, тобто до 05 жовтня 2007 року. При цьому пунктом 4.2 договору встановлено, що строк найму може бути скорочений або подовжений за згодою сторін. Сторонами умови названого договору були виконані.

До закінчення терміну дії договору Наймодавець – відповідач повідомив товариство про відсутність наміру продовжувати названий договір оренди та просив останнього звільнити займане приміщення (а.с.45, 46).

ТОВ “Фалбі” звернулося до господарського суду з даним позовом та посилаючись на норми ст.ст. 640, 766 Цивільного кодексу України, просило усунути перешкоди у користуванні названим приміщенням, для чого зобов'язати відповідача підписати договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду.

Досліджуючи правову природу договору оренди від 05.04.2007 року, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується і судова колегія касаційної інстанції, що цей договір не є попереднім в розумінні змісту ст. 635 Цивільного кодексу України, оскільки не містить положень про намір сторін укласти в майбутньому основний договір. Поряд з цим суд відзначив, що докази направлення пропозиції про укладення іншого договору оренди відсутні. Разом з тим, суд визнав посилання позивача на норми ст.ст. 640, 766 Цивільного кодексу України необґрунтованим, оскільки ці норми визначають момент укладення договору та правові наслідки непередання майна наймачеві. Інших норм матеріального права позивач в обґрунтування позову не наводив.

Зважаючи на встановлені обставини справи та з урахуванням правового обґрунтування позову суд першої інстанції відмовив у позові.

Скасовуючи вищезазначене судове рішення, суд апеляційної інстанції відзначив право Київської міської ради розпоряджатися комунальною власністю та посилаючись на зміст Протоколу засідання комісії по оренді Головного управління охорони здоров'я та медичного забезпечення від 20.10.2005 року (п.73) та п. 40 Додатку №5 до рішення міськради від 21.12.2006 року №525/582 дійшов висновку про обов'язок відповідача підписати з позивачем спірний договір оренди на новий термін до 06 червня 2008 року.

Відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України, роз’яснень, що містяться в п. п. 1, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. №11 “Про судове рішення", з відповідними змінами, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних відносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Оскаржувана постанова не відповідає вищевказаним вимогам з огляду на наступне.

Організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів врегульовані Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Виходячи з положень абзаців другого - четвертого частини другої статті 9 цього Закону вбачається, що для укладення договору оренди комунального майна недостатньо згоди органу (місцевого самоврядування), що представляє власника такого майна –відповідної територіальної громади, необхідна також згода і органу (установи, підприємства, організації), уповноваженого безпосередньо управляти майном.

Статутом Київського міського пологового будинку №2 встановлено місцезнаходження цієї установи –м. Київ, вул. Мостицька, 11 та, зокрема, визначено, що установа має самостійний баланс та користується правом оперативного управління щодо закріпленого майна. Право оперативного управління названим майном відповідачем підтверджено і Додатком №5 до рішення Київської міської ради від 21.12.2006 року №525/582. Як встановив суд першої інстанції, згода на укладення договору оренди установи відповідача, за яким закріплене комунальне майно на праві оперативного управління, відсутня.

Крім того, згода Київської міської ради, на укладення договору оренди надавалася зазначеним рішенням лише на термін дії договору 364 дні і на час звернення до суду з даним позовом цей термін уже закінчився.

Зі змісту Порядку передачі майна територіальної громади м. Києва в оренду вбачається, що проекти договорів комунального майна погоджуються з Головним управлінням комунальної власності (яке до речі відсутнє щодо спірного договору). Особа, що проявила ініціативу щодо укладення договору оренди комунального майна подає на ім'я начальника Головного управлінням комунальної власності м. Києва відповідну заяву з визначеним пунктом 5 цього Порядку переліком документів. Судами попередніх інстанцій не встановлено, що позивач дотримався цього Порядку в процесі процедури укладання спірного договору. Крім того, посилання на норми законів України "Про місцеве самоврядування" та "Про оренду державного та комунального майна", а також Порядку передачі майна територіальної громади м. Києва в оренду позовна заява ТОВ "Фалбі" не містила, на вказані норми в обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався лише в апеляційній скарзі.

Отже, висновок апеляційної інстанції про те, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов спірного договору, в результаті чого у відповідача виник обов'язок підписати спірний договір, не підтверджується матеріалами справи.

Судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам ст. 16 Цивільного кодексу України, оскільки в даному випадку право позивача користуватись згаданим нерухомим майном виникає після укладення договору оренди (ст. ст. 2, 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Висновок же суду апеляційної інстанції про те, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає нормам ст. 8 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", не має правового обґрунтування, оскільки названа норма не містить зазначених судом положень, право заінтересованої особи у разі відмови в укладенні договору оренди, а також неодержання відповіді у встановлений термін звернутися за захистом своїх інтересів до суду передбачене нормами ч. 8 ст. 9 цього Закону.

Крім того, позивач просив саме усунути перешкоди у користуванні майном шляхом підписання спірного договору, а не спонукати відповідача укласти договір. Дані про те, що позивач змінював позовні вимоги під час розгляду справи у першій інстанції, в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлено на основі повного і об'єктивного дослідження матеріалів справи, висновки суду відповідають цим обставинам і їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а при винесенні оскаржуваної постанови суд апеляційної інстанції допустив неправильну юридичну оцінку встановлених обставин справи, тому рішення господарського суду м. Києва від 18.01.2008 року слід залишити без змін, а постанову апеляційної інстанції –скасувати як необґрунтовану.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Київського міського пологового будинку № 2 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2008 року у справі № 16/440 скасувати.

Рішення господарського суду м. Києва від 18.01.2008 року у цій же справі залишити в силі.

Головуючий суддя

Кравчук Г.А.

Суддя

Мачульський Г.М.

Суддя

Шаргало В.І.