ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23.05.08 Справа №14/82-пд-08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Кагітіна Л.П. судді Кагітіна Л.П. , Кричмаржевський В.А. , Шевченко Т. М.

при секретарі: Акімовій Т.М.,

за участю представників:

позивача: не з’явився;

відповідача: Плесняєва-Іващенко С.М., довіреність № 22/05-1 від 22.05.2008р.;

Стародубцева О.В., довіреність № 22/05-2 від 22.05.2008р.;

третя особа: не з’явився;

прокуратури: Хорунжий С.М., посвідчення № 261 від 08.08.2006 року

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційне подання Першого заступника прокурора Херсонської області, м. Херсон, на рішення господарського суду Херсонської області від 13.03.2008р. у справі № 14/82-ПД-08

за позовом: Першого заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Державної акціонерної компанії “Хліб України”, м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Робуста АГРО”, м. Херсон,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії “Хліб України” “Брилівський елеватор”, смт. Брилівка Цюрупинського району Херсонської області,

про визнання недійсним договору оренди та спонукання повернути майно.

Перший заступник прокурора Херсонської області звернувся до господарського суду Херсонської області з позовом в інтересах держави в особі Державної акціонерної компанії “Хліб України” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Робуста АГРО” про визнання недійсним договору оренди та спонукання повернути передане в оренду майно. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії “Хліб України” “Брилівський елеватор”, смт. Брилівка Цюрупинського району Херсонської області.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 13.03.2008р. у справі № 14/82-ПД-08 (суддя Гридасов Ю.В.) в позові відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що власником спірного майна є Державна акціонерна компанія «Хліб України», згідно Статуту компанії остання має право володіти, користуватися та розпоряджатися переданим у власність засновниками майном, а також, тим, що до сфери регулювання Закону України “Про оренду державного та комунального майна” не відносяться організаційні відносини, пов’язані з передачею в оренду майна, яке належить на праві власності господарським товариствам, в тому числі ДАК “Хліб України”.

Перший заступник прокурора Херсонської області, не погоджуючись із прийнятим у справі судовим актом, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 13.03.2008р. у справі № 14/82-ПД-08 у повному обсязі, оскільки вважає, що оспорюване рішення постановлено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує, що статус ДАК “Хліб України” визначається в першу чергу не загальним законодавством про господарські товариства, а спеціальним законодавством про приватизацію. Вважає, що укладений між ДАК “Хліб України” та ТОВ “Робуста АГРО” договір оренди цілісного майнового комплексу ДП ДАК “Хліб України” “Брилівський елеватор” суперечить вимогам діючого законодавства, оскільки, за вимогами ст. 4 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” об’єкти державної власності, що не підлягаються приватизації відповідно до частини другої ст. 5 Закону України “Про приватизацію державного майна”, до яких відноситься і ДП “Брилівський елеватор”, не можуть бути об’єктами оренди. Крім того, вважає безпідставним неприйняття господарським судом до уваги постанови Вищого господарського суду України від 23.01.2007р. по справі №20-3/348 за аналогічним позовом.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 16.04.2008 року у справі № 14/82-ПД-08 апеляційний розгляд справи призначено на 23.05.2008 року.

21.05.2008 року до Запорізького апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю “Робуста АГРО” надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначає, що договір оренди будівель ДП “Брилівський елеватор” укладено Державною акціонерною кампанією “Хліб України” у відповідності із вимогами ст. 12 Закону України “Про господарські товариства” та ст. 16, 30 Статуту компанії, згідно з якими компанія володіє, користується та розпоряджається належним їй майном на свій розсуд. Вважає оскаржуване рішення суду законним та обґрунтованим.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 991 від 22.05.2008 року справу № 14/82-ПД-08 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий: Кагітіна Л.П. (доповідач), судді: Кричмаржевський В.А., Шевченко Т.М., якою апеляційна скарга прийнята до розгляду.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Третя особа на стороні позивача - Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії “Хліб України” “Брилівський елеватор”, відзиву на апеляційну скаргу не надало.

Представники позивача та третьої особи в судове засідання не з’явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

За заявою представників відповідача та прокурора апеляційний розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів запису судового процесу.

По закінченні судового засідання, за згодою представників відповідача та прокурора, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Вислухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури покладено представництво інтересів держави в судових органах.

Прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Прокуратура набула права визначати наявність інтересів держави у конкретних спірних правовідносинах, які підлягають захисту та вирішенню у судовому порядку.

Згідно приписів ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою для представництва інтересів держави в суді є наявність порушень або загроза порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

У відповідності до Статуту держава є засновником Компанії в особі Кабінету Міністрів України, а також акціонером в особі Фонду державного майна, а отже даний позов правомірно заявлено прокурором.

Як свідчать матеріали справи, 03.11.2004 року між Державною акціонерною Компанією “Хліб України” (орендодавець) (надалі ДАК «Хліб України») та Товариством з обмеженою відповідальністю “Робуста Агро” (орендар) (надалі ТОВ Робуста Агро») було укладено договір оперативної оренди № 8820 індивідуально визначеного майна - будівлі Брилівського елеватору, розташованого за адресою: вул. Радянській, смт. Брилівка Цюрупинського району Херсонської області.

За умовами зазначеного Договору Орендарю в строкове платне користування передано майно, яке складається з: контора літ. "А" загальною площею 570,4 кв.м.; будівля для приїжджих літ. "Б", загальною площею 51,9 кв.м.; прохідна літ. "В" загальною площею 17,2 кв.м.; макаронний цех літ. "Г"; пекарня з котельнею літ. "Є", загальною площею 365,5 кв.м.; нарадна літ. "Ж"; вагова № 1 літ. "З"; будівля ПТЛ літ. "І", загальною площею 109,9 кв.м.; пожежне депо літ. "К"; котельня літ. "Л"; їдальня літ. "М", загальною площею 133,1 кв.м.; зерносклад № 3 літ. "О"; туалет літ. "П"; башта № 4 літ. "Р"; зерносклад № 4 літ. "С"; башта № 5 літ. "Т"; зерносклад № 5 літ. "У"; вагова № 2 літ. "Ф"; матеріальний склад літ. "X"; зерносклад № 16 літ. "Ц"; зерносклад № 17 літ. "Ч"; прийом з/д (склад 16,17) літ. "Ш", башта № 17 літ. "Щ"; кузня-плотня літ. "Ю"; трансформаторна підстанція літ. "Я"; млин літ. "А1, АІІ, АІІІ"; зерносклад № 18 з фасувальним цехом літ. "БІ"; зерносклад № 11 літ. "ВІ"; зерносклад № 10 літ "Г1"; робоча вишка літ. "Д1"; новий елеватор літ. "Є1"; молотильно-очисний комплекс літ. "ЖІ"; сумарне ДСП-32 літ. "З1"; електропідстанція літ. "І1"; сарай-склад матеріальний літ. "К1"; погріб літ. "Л1"; навіс літ. "М1"; сарай-склад літ. "Н1"; зерносклад № 14 літ. "О1"; зерносклад № 15 літ. "П1", башта № 15 літ. "Р1"; склад матеріальний літ. "С1"; свинарник літ. "Т1"; крупоцех літ. "У1"; зерносклад № 13 літ. "Ф1", вагова з/д літ. "К1"; башта № 7 літ. "Ц1"; мехмайстерня з зарядною електростанцією літ. "Ч1"; зерносклад № 6 літ. "Ш1"; башта під погрузку комбікормів літ. "Щ1"; зерносклад № 1 літ. "Ю1"; башта № 1 літ. "ЮІІ"; зерносклад № 2 літ. "Я1"; авторозвантажувач ГУАР-30 № 1-8; пожарні водойми № 9-11; артезіанська скважина № 12; водонапірна башта № 13; обладнання для розвантажування вагонів № 14; зливна яма № 15; водопровід № 16, 17; залізничні путі № 18-20; огорожа № 21-30; оглядова яма № 31; цистерни ПММ № 32-39; автопід’їзди та асфальтове покриття № 1.

Відповідно до п. 3.1 Договору плата за користування майном становить 200000,00 грн., в т.ч. ПДВ 3333,33 грн., за місяць. Строк дії Договору встановлено до 03.11.2014 року.

За договором уступки права вимоги від 02.03.2005р. ДАК “Хліб України” передано право вимоги на отримання орендних платежів за договором оперативної оренди № 8820 від 03.11.2004р. ДП ДАК “Хліб України” “Брилівський елеватор”.

За позицією заявника позовних вимог (прокурора), укладений між ДАК “Хліб України” та ТОВ “Робуста Агро” зазначений договір оренди суперечить вимогам діючого законодавства, що згідно із ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання договору недійсним.

Визнання недійсним укладеного між ДАК “Хліб України” та ТОВ “Робуста АГРО” договору оренди № 8820 від 03.11.2004р. та повернення ДАК “Хліб України” об’єктів, переданих за договором оренди, було предметом судового позову у цій справі.

Колегія суддів, заслухавши представників відповідача та прокурора, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи, застосування норм матеріального та процесуального права при винесені оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, в силу наступного.

Згідно із ч.1 ст.73 Господарського кодексу України, якою визначено поняття державного унітарного підприємства, державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління.

Частиною 7 ст.74 зазначеного Кодексу передбачено, що державне унітарне комерційне підприємство може бути перетворено у випадках та порядку, передбачених законом, у корпоратизоване підприємство (державне акціонерне товариство). Особливості діяльності корпоратизованих підприємств визначаються цим Кодексом та іншими законами.

Державна акціонерне компанія “Хліб України” утворена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1996р. № 1000 “Про утворення Державної акціонерної компанії “Хліб України” для забезпечення держави та населення у процесі реформування системи закупівель і використання зерна державних ресурсів, створення сприятливих умов для інвестування елеваторної, борошно - круп’яної та комбікормової промисловості.

Пунктом 1 вказаної Постанови передбачено, що ДАК “Хліб України” утворена у формі відкритого акціонерного товариства.

Згідно з п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1999р. № 2118 “Про прискорення приватизації хлібоприймальних і хлібозаготівельних підприємств” на Міністерство агропромислового комплексу України було покладено обов’язок передати у двомісячний термін до статутного фонду ДАК “Хліб України” державне майно підприємств, зазначених у додатку № 3 Постанови № 1218, перетворивши їх у дочірні підприємства.

На виконання Постанови № 1218 до статутного фонду ДАК “Хліб України” передано в числі інших і майно ДП “Брилівський елеватор”.

Згідно з ст. 12 Закону України "Про господарські товариства" від 19 вересня 1991 року №1576-ХП (в редакції, що діяла на момент укладання договору) товариство є власником:

майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність;

продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності;

одержаних доходів;

іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Право власності Державної акціонерної компанії “Хліб України” на будівлі Брилівського елеватору підтверджується Свідоцтвом про право власності № САА 270405 від 20.10.2004р., виданим згідно рішення виконкому Брилівської селищної ради № 122 від 27.09.2004р. Форма власності зазначена у Свідоцтві як колективна.

Згідно з пунктами 29 та 30 Статуту ДАК "Хліб України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №240 від 14.03.2001p. (в редакції станом на час укладання договору оренди), Компанія є власником майна ( в тому числі коштів), переданого їй у власність засновником та акціонерами, продукції, виробленої Компанією в результаті господарської діяльності, отримання доходів, дивідендів за акціями, які належать Компанії, іншого майна, набутого на законних підставах. Компанія володіє, користується та розпоряджається належним їй майном на свій розсуд, вчиняючи стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству, цьому Статуту та мети діяльності Компанії.

Порядок розпорядження майном, яке передане до статутного фонду ДАК “Хліб України” визначено статутами дочірніх підприємств та Компанії. В статутах дочірніх підприємств зазначено, що їх засновником (власником) є ДАК “Хліб України”.

Пунктом 4.3 статуту ДП ДАК “Хліб України “Брилівський елеватор” визначено, що дочірнє підприємство не є власником майна, яке знаходиться на його балансі. Майно перебуває в користуванні підприємства, і воно може вчиняти будь-які дії з майном лише з дозволу Компанії.

Крім того, слід прийняти до уваги, що за наданою Фондом державного майна України листом від 05.04.2004р. № 10-16-4608 правовою оцінкою відносин, що виникають при оренді майна, яке увійшло до статутного фонду ДАК “Хліб України” та її дочірніх підприємств, Методика розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна не поширюються на ДАК “Хліб України” та її дочірні підприємства.

Фонд державного майна України своїми листами № 10-16-16354 від 26.11.2004р. та №10-17-3632, у відповідь на звернення ДАК “Хліб України” щодо можливості передачі в оренду індивідуально визначеного майна дочірніх підприємств Компанії, підтвердив, що Компанія може самостійно вирішувати питання щодо оренди, списання та реалізації свого права володіння та розпорядження майном відповідно до свого Статуту без погодження з Фондом державного майна України.

Згідно з п.16 Статуту ( в зазначеній раніше редакції ) Компанія має право в установленому порядку укладати з юридичними та фізичними особами цивільно-правові угоди, зокрема, купівлі-продажу, підряду, оренди, лізингу, застави, страхування, перевезень, зберігання, доручення, комісії тощо.

Таким чином, ДАК “Хліб України” при укладанні договору оренди будівель ДП “Брилівський елеватору” скористалась наданим їй відповідно до вимог ст.12 Закону України “Про господарські товариства” та ст.ст.16, 30 Статуту правом на розпорядження майном, яке належить Компанії на праві власності.

Договір від 03.11.2004р. №8820 оперативної оренди індивідуально визначеного майна посвідчено приватним нотаріусом Цюрупінського районного нотаріального округу Лемківським І.П., до державного реєстру право чинів внесено реєстраційний запис за номером у реєстрі нотаріальних дій - 2846, дата нотаріального посвідчення 03.11.2004р.

Відповідно до приписів ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ст.41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Також слід зазначити, що за приписами ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином, визначаючи підстави недійсності правочину, зазначена норма права вказує на необхідність дотримання в момент вчинення правочину вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України. Зокрема умовами чинності (дійсності) правочину є такі вимоги:

1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Отже, необхідною умовою для визнання недійсним правочину на підставі ст. 215 Цивільного кодексу України, і настання відповідних наслідків є наявність обумовлених статтею 203 ЦК обставин.

Жодний з пунктів договору не суперечить вимогами чинного законодавства, будь-які обставини, які могли б бути підставою для визнання його недійсним, відсутні. Заявником апеляційної скарги протилежного не доведено. Договір укладений у формі, встановленій законом, договір діє, будівлі Брилівського елеватору використовуються за прямим призначенням.

Доводи апеляційного подання Першого заступника прокурора Херсонської області спростовуються вищевикладеним та наступним:

Відповідно до Наказу Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.05.2004р. №97 «Про затвердження національних стандартів України, державних класифікаторів України, національних змін до міждержавних стандартів, внесення до наказу Держспоживстандарту України від 31 березня 2004р. №59 та скасування нормативних документів» Державна акціонерна компанія віднесена до господарських товариств: Державна акціонерна компанія (товариство) – акціонерне товариство, державна частка у статутному фонді якого перевищує п’ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цієї компанії.

Як вже вище визначалося, норми ст.12 Закону України «Про господарські товариства» від 19.09.1991р. № 1576-ХП ( у редакції, що діяла на момент укладання договору оренди) передбачають, що товариство є власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність. В даному випадку також йде мова про майно, передане державою до статутного фонду компанії, щодо якого у відповідності до Статуту цієї компанії (в редакції на час укладання договору оренди) остання є власником та вправі їм володіти, користуватися та розпоряджатися.

Також, положеннями ст.1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» цей закон регулює наступні правовідносини:

організаційні відносини, пов’язані з передачею в оренду майна державних підприємств та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі-підприємства), їх структурних підрозділів ( абз. 2 ч.1. ст.1 Закону №768/97-ВР від 23.12.97р.);

майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній           Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (абз.3 ч.1 ст.1 в редакції Закону №768/97-ВР від 23.12.97р.);

відносини оренди рухомого та нерухомого майна, об’єктів майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про особливості правового режиму майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук» (ст.1 доповнено ч.2 згідно із Законом №3065-Ш від 07.02.2002р. із змінами, внесеними згідно із Законом №1911-!У від 29.06.2004р.);

відносини оренди рухомого та нерухомого майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які ведуть його облік у спеціальному порядку, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про господарську діяльність у Збройних силах України» (ст.1 доповнено частиною згідно із Законом №1083-Х!У від 21.09.99р.);

оренда майна інших форм власності може регулюватися положеннями цього Закону, якщо інше не передбачено законодавством та договором оренди;

оренда майна інших форм власності може регулюватися положеннями цього Закону, якщо орендарями є державні підприємства, в тому числі Українське державне підприємство поштового зв’язку «Укрпошта» (частину статті 1 доповнено абз.2 згідно із законом України №2680-Ш від 13.09.2001р.).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду стосовно того, що до сфери регулювання Закону України «Про оренду державного та комунального майна», положеннями якого обґрунтовані позовні вимоги та доводи апеляційного подання, не відносяться організаційні відносини, пов’язані з передачею в оренду майна, яке належить на праві власності господарським товариствам та внесене засновниками до статутних фондів.

Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції висновків постанови Вищого господарського суду України від 23.01.2007р. у справі 20-3/348, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази набрання чинності даного судового акту. До того ж, зазначеною постановою вирішено спір між іншими учасниками судового процесу та за участю суб’єкта господарської діяльності іншої організаційної форми (не господарського товариства).

Таким чином, господарським судом з’ясовані всі обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення господарського суду прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

На підставі викладеного, апеляційне подання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне подання Першого заступника прокурора Херсонської області, м. Херсон, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської області від 13.03.2008р. у справі № 14/82-ПД-08 залишити без змін.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 28.05.2008 року.

Головуючий суддя Кагітіна Л.П.

судді Кагітіна Л.П.

Кричмаржевський В.А. Шевченко Т. М.