ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.07.08                                                                                           Справа№ 31/164

Господарський суд Львівської області, розглянувши матеріали справи

за позовом:

Заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів

до відповідача-1:

Відкритого акціонерного товариства «Агрокультура», м. Львів

до відповідача-2:

ДП «Управління по експлуатації адмінбудинку ДПА у Львівській області», м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державної податкової адміністрації у Львівській області, м. Львів

про:

визнання недійсним правочину

Суддя: Артимович В.М.

Артимович В.М.

При секретарі: Митник М.Б.

Митник М.Б.

Представники

від прокуратури:

Шумелда Р.Р. –пом. прокурора (посвідчення № 441);

від позивача:

Сірків Т.Л. –представник;

від відповідача-1:

не з’явився.

від відповідача-2:

Микитюк О.П. –представник;

від третьої особи:

не з’явився.

Представникам сторін роз’яснено права і обов’язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України, в тому числі право заявляти відводи. У відповідності до ст. 81-1 ГПК України технічна фіксація судового процесу не здійснювалась, про що сторони подали відповідне клопотання.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Заступника прокурора Львівської області в інтересах регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів, надалі –позивач, до Відкритого акціонерного товариства «Агрокультура», м. Львів, надалі –відповідач-1, та до Управління по експлуатації адмінбудинку ДПА у Львівській області, м. Львів, надалі –відповідач-2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державної податкової адміністрації у Львівській області, м. Львів, про визнання недійсним правочину.

Ухвалою суду від 19.05.2008 р. про порушення провадження у справі розгляд справи призначено на 15.07.2008 р.

15.07.2008 р. відповідач-2 подав через канцелярію суд відзив па позов, в якому просить суд закрити провадження у справі.

15.07.2008 року позивач подав пояснення у справі.

В судове засідання 15.07.2008 р. сторони забезпечили явку своїх представників, надали суду пояснення по суті позовних вимог, відповідач-1 в судове засідання не з’явився, відзиву на позов не подав, проти позовних вимог не заперечив. В судовому засідання 15.07.2008 р. сторони, що з’явилися в судове засідання, подали суду узгоджене клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою суду від 15.07.2008 р. продовжено строк вирішення спору та відкладено розгляд справи на 29.07.2008 р.

В судове засідання 29.07.2008 р. прибув представник прокуратури та позивача, які підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позові та письмових поясненнях. Відповідач-1 в судове засідання повторно не з’явився, відзиву на позов не подав, проти позовних вимог не заперечив. Представник відповідача-2 позовні вимоги заперечив, навівши доводи, аналогічні, викладеним у відзиві. Представник третьої особи в судове засідання 29.07.2008 р. теж не забезпечив явки уповноваженого представника.

В судовому засіданні 29.07.2008 р. згідно норми ст. 25 ГПК України судом проведено процесуальне правонаступництво шляхом заміни відповідача-1 –Державного підприємства «Управління по експлуатації адмінбудинку ДПА у Львівській області»його правонаступником Державним підприємством «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Львівської області».

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами згідно вимог ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 29.07.2008 р. за згодою сторін оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлений, оформлений і підписаний 04.08.2008 р.

Розглянувши документи і матеріали, подані сторонами, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають значення для справи, в їх сукупності, суд встановив наступне:

01.04.1998 року між відповідачами у даній справі укладено договір оренди нежитлового приміщення в адмінбудинку ДПА у Львівській області на вул. Стрийській, 35 в м. Львові площею 16 кв.м для відкриття квіткового кіоску. Оспорюваний договір укладено його сторонами строком із 01.04.1998 р. по 01.04.2018 р.

Аналіз вказаного договору свідчить, що його сторони виступають як суб’єкти господарювання, а укладений між ними договір є господарським зобов'язанням. Тобто, спірні правовідносини виникли у зв’язку з укладенням між відповідачами договору оренди. Отже, предметом спору у даній справі є право користування, що в свою чергу виключає розгляд даної справи у порядку адміністративного судочинства, а відповідні доводи відповідача-2, викладені у відзиві, є необґрунтованими.

У відповідності до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України, зокрема, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ж ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. При цьому виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Нормою ст. 86 Цивільного кодексу УРСР, чинного на момент укладення спірного договору, встановлено, що право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Адміністративний будинок ДПА у Львівській області, що знаходиться у м. Львові по вул. Стрийській, 35, як підтверджується матеріалам справи та не заперечується сторонами у справі, є державною власністю і станом на час укладення спірного договору перебував на балансі ДПА у Львівській області.

Як правильно зазначено позивачем, згідно зі ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»(в редакції закону від 23.12.1997 р.) орендодавцями державного майна є Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, що є державною власністю, а також підприємства - щодо окремого індивідуально визначеного майна, а з дозволу ФДМУ - також щодо цілісних майнових комплексів, структурних підрозділів підприємств (філій, цехів, дільниць) та нерухомого майна.

Згідно п. 2.1 Порядку надання дозволу державним підприємствам і організаціям бути орендодавцем нерухомого майна, що знаходиться на їх балансах, затв. наказом ФДМУ від 20.021998 р. за № 309, державне підприємство може бути орендодавцем лише того нерухомого майна, що знаходиться на його балансі, з дозволу Фонду державного майна України або його регіонального відділення чи представництва за місцезнаходженням об'єкта оренди.

Оскільки заступник прокурора звернувся з позовом у даній справі 16.05.2008 р., тобто в межах трьох років з часу встановлення вищевикладених порушень в акті перевірки використання коштів державного бюджету, виділених ДПА у Львівській області, складеного 27.05.2005 р. Територіальним управлінням Рахункової палати України по Львівській, Волинській, Рівненській та Тернопільській областях, суд вважає поважними причини пропущення заступником прокурора встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України загального строку позовної давності. Крім того, у спірних правовідносинах порушення закону носить триваючий характер, існувало як на момент укладення договору, так і на час слухання справи в суді.

Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку про недійсність договору оренди від 01.04.1998 р., як такого, що укладений його сторонами з порушенням норми ст. 5 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” та п. 2.1 Порядку надання дозволу державним підприємствам і організаціям бути орендодавцем нерухомого майна, що знаходиться на їх балансах, затв. наказом ФДМУ від 20.021998 р. за № 309, чинного на момент укладення оспорюваного договору.

Зважаючи на те, що користування майном вже відбулось, та виходячи з норми ст. 207 Господарського кодексу України, суд дійшов висновку про припинення зобов’язань зі спірного договору оренди на майбутнє з дня набрання рішенням суду в даній справі законної сили.

Отже, позовні вимоги заступника прокурора є підставними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 49 ГПК України належні до сплати судові витрати слід стягнути порівну з відповідачів в дохід державного бюджету.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 1, 4-3, 4-5, 4-6, 4-7, 12, 32, 33, 34, 43, 49, 68, 69, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір оренди нерухомого майна (нежитлового приміщення площею 16 кв.м. в адмінбудинку ДПА у Львівській області по вул. Стрийській, 35 у м. Львові), укладеного 01.04.1998 р. між Державним підприємством «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Львівської області», м. Львів та Відкритим акціонерним товариством «Агрокультура», м. Львів.

3. Стягнути з ВАТ «Агрокультура»(79000, м. Львів, вул. Чмоли, 1, ) в дохід державного бюджету 42,50 грн. державного мита та 59,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4. Стягнути із Державного підприємства «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Львівської області»(79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) в дохід державного бюджету 42,50 грн. державного мита та 59,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5. Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Суддя                                                                                           Артимович В.М.