ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 квітня 2008 р.

№ 2-5/9944-2007

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

В. Овечкін  -головуючого,

Є. Чернов В. Цвігун

розглянув касаційну скаргу

Євпаторійської міської ради

на постанову

Севастопольського апеляційного
господарського суду від 13.02.2008 року

у справі

№ 2-5/9944-2007 господарського
суду АР Крим

за позовом

Євпаторійської міської ради

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

про

спонукання укладення додаткової
угоди

В
С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду АР
Крим від 19.12.2007 (суддя: М.Гаврилюк) в позові про зобов'язання відповідача
укласти додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 04.05.2007 на
умовах позивача відмовлено.

Рішення господарського суду
мотивована тими обставинами, що рішення міської ради від 28.07.2006 № 5-4/7
"Про внесення змін до рішення міської ради про ставки орендної плати за
земельні ділянки" не можна вважати підставою для зміни ставок орендної
плати, оскільки затвердження даним рішенням нових коефіцієнтів
економіко-планувальної зони і оцінних районів за грошовою оцінкою земель м.
Євпаторії не тотожне зміні ставки орендної плати. Суд також зазначив, що
договором оренди не передбачена така підстава для перегляду орендної плати як
зміна грошової оцінки землі.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 13.02.2008 (судді: В.Лисенко, Н.Горошко,
О.Дугаренко) рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційної інстанції
мотивована тими обставинами, що додаткова угода містить посилання на рішення
Євпаторійської міської ради від 24.11.2006 № 5-8/21 та від 28.07.2006 № 5-4/7,
однак доказів прийняття рішення Євпаторійської міської ради від 24.11.2006 №
5-8/21 позивачем не надано.

Євпаторійська міська рада в
касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції та рішення господарського
суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судами норм матеріального
та процесуального права, позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування своїх доводів
скаржник посилається на те, що прийняття міською радою рішення № 5-4/7 від
28.07.2006 є підставою для перерахунку орендної плати та внесення відповідних
змін до договору оренди земельної ділянки, відповідач на отримані пропозиції
позивача про приведення договору оренди у відповідність із рішенням міської
ради не відреагував.

Відповідач у відзиві проти доводів
касаційної скарги заперечив, вважає, що між сторонами існують договірні
відносини, які регулюються нормами цивільного права та умовами договору, тому
суд правильно застосував положення ст. 188 ГК України, ст. 653 ЦК України і
просить у задоволенні касаційної скарги відмовити.

Євпаторійська міська рада надіслала
суду повідомлення про неможливість забезпечити участь представника в засіданні
суду та підтримання касаційної скарги з проханням її задовольнити.

Сторони не скористалися правом на
участь в засіданні суду касаційної інстанції.

Вищий господарський суд України у
відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної
скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено попередніми судовими інстанціями, між Євпаторійською міською
радою та Суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 було
укладено договір оренди земельної ділянки від 21.03.2006.

Пунктом 8 договору орендна плата
встановлена згідно рішення Євпаторійської міської ради від 03.03.2005 № 4-28/8.

28.07.2006 Євпаторійською міською
радою прийнято рішення № 5-4/7 "Про внесення змін в рішення міської ради
про ставки орендної плати за земельні ділянки" згідно якого були
затверджені нові коефіцієнти для розрахунку орендної плати у відповідності з
економіко-планувальними зонами і оціночними районами по грошовій оцінці земель
м. Євпаторія,  зобов'язано орендарів
земельних ділянок, що уклали договори оренди до прийняття міською радою рішення
від 05 червня 2006 року № 5-3/20 "Про затвердження грошової оцінки
земель", отримати в Управлінні земельних ресурсів витяг з технічної
документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та надати ці
документи в строк до 01 вересня 2006 року до Управління економіки для
перерахунку орендної плати за землю.

07.05.2007 позивачем на адресу
відповідача була спрямована додаткова угода від 04.05.2007, якою було
передбачено викласти пункт 8 Договору оренди земельної ділянки від 21.03.2006 в
новій редакції, а саме: з 28.07.2006 орендна плата визначається відповідно до
рішення міської ради від 28 липня 2006 року № 5-4/7.

Також, передбачено, що ця Угода
набирає сили з 28.07.2006.

Частиною 1 статті 652 Цивільного
кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 11 Договору оренди
земельної ділянки від 21.03.2006 передбачено можливість зміни розміру орендної
плати у випадках, зокрема, зміни розміру земельного податку, підвищення цін,
тарифів, в тому числі, внаслідок інфляції, зміни ставок орендної плати згідно
рішень Євпаторійської міської ради.

При цьому у пункті 28 Договору
оренди земельної ділянки від 21.03.2006 сторони передбачили, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін,
а у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується у
судовому порядку.

Згідно приписів п.п. 34, 35 ст.26
Закону України “Про місцеве самоврядування
в Україні” до компетенції  міських
рад віднесено вирішення  відповідно до
закону питань регулювання земельних відносин, затвердження  відповідно
до закону ставок земельного податку, розмірів плати за користування
природними ресурсами, що є у власності відповідних територіальних громад.

Згідно статті 2 Закону України “Про
плату за землю” землекористування в Україні є платним; плата за землю
справляється у вигляді земельного податку, або орендної плати, що визначається
залежно від грошової оцінки земель.

Законом України “Про плату за
землю” (ст. 21) визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою; розмір, форма та
строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін в
договорі оренди. Зміна розміру орендної плати здійснюється шляхом внесення змін
у договір оренди згідно умов договору, за згодою сторін, або в судовому
порядку.

Таким чином, враховуючи наявність
рішення міської ради, яким передбачено нові коефіцієнти, що використовуються
для розрахунку орендної плати та умови договору (п. 28) у позивача були
підстави для внесення змін до договору в частині орендної плати. Висновок
місцевого господарського суду про те, що зазначеним рішенням міської ради
затверджено нові коефіцієнти економіко-планувальної зони і оцінних районів, що
не є тотожним зміні ставки орендної плати, касаційна інстанція вважає таким, що
не відповідає нормам закону та умовам договору, оскільки зазначеним рішенням
затверджено нові коефіцієнти, що використовуються для розрахунку орендної
плати.

Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими
суду першої інстанції. Отже, апеляційний суд має повноваження витребувати та
досліджувати докази, а також, давати оцінку обставинам справи.

Апеляційному господарському суду
слід було врахувати, що відповідно до ст. 38 Господарського процесуального
кодексу України, якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд
зобов'язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі
в справі, документи і матеріали, необхідні для вирішення спору. Зі змісту
наведеної статті вбачається обов'язок, а не право господарського суду
витребувати необхідні докази.

Зазначаючи про те, що додаткова угода
містить посилання на рішення міської ради від 24.11.2006 № 5-8/21, докази
прийняття якого позивачем не надано, приписи згаданої правової норми не були
виконані апеляційним господарським судом, не були витребувані докази на
підтвердження прийняття зазначеного рішення міськради.

Отже, для правильного вирішення
даного спору необхідно  встановити
обставини, які підтверджують або спростовують підстави для зміни орендної
плати.

За таких обставин та враховуючи, що
в силу вимог ст.1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у
рішенні або  постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або
додатково перевіряти їх, колегія суддів Вищого господарського    суду України вважає за необхідне скасувати
прийняті у справі рішення, з направленням справи на новий розгляд до місцевого
господарського суду.

Виходячи з викладеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111
ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити
частково.

Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 13.02.2008 та рішення господарського суду
АР Крим від 19.12.2007 у справі № 2-5/9944-2007 господарського суду АР Крим
скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
господарського суду АР Крим.

Головуючий
В.
Овечкін

судді
Є. Чернов

В.
Цвігун