ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.08.08 Справа №7/152/07-20/115/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Шевченко Т. М. судді Шевченко Т. М. , Коробка Н.Д. , Кричмаржевський В.А.

при секретарі: Шерник О.В.,

за участю представників:

позивача: Камченко Д.В. (дов. ВЕР №413132 від 15.06.2007);

відповідача: не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплект» (Донецька область м. Маріуполь)

на рішення господарського суду Запорізької області від 24.04.2008р. по справі №7/152/07–20/115/08

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплект» (Донецька область м. Маріуполь)

до відповідача: Бердянської міської ради (м. Бердянськ Запорізька область)

про стягнення 152 439,97 грн.,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2007 року ТОВ «Комплект» звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Бердянської міської ради про стягнення грошових коштів внаслідок визнання недійсним договору оренди землі, а також нарахованих на суму боргу інфляційних втрат та 3% річних.

В процесі розгляду спору заявлена до стягнення сума неодноразово збільшувалась позивачем відповідно до приписів ст. 22 ГПК України та склала 152439,47 грн., з яких – 105 074,28 грн. сума основного боргу, 7478,99 грн. – 3% річних, 39886,20 грн. – інфляційних втрат (а.с.31 т.2).

Позовні вимоги обґрунтовані приписами ст.124 Конституції України, ч. 2 ст. 48, ч. 1 ст. 58 ЦК України (в редакції 1963р.), ч. 1 ст. 216, 236, ст. 625 ЦК України (в редакції 2004р.), ст. 66, ч. 1 ст. 93, ч. 3 ст. 125, п.2 Заключних положень Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про плату за землю", ст.ст. 15, 21 Закону України "Про оренду землі". Позивач вказує, що в період з 2003 по 2005 рік він здійснював орендні платежі згідно умов договору оренди, укладеному з відповідачем. Рішенням суду цей договір визнано недійсним, недійсна угода не породжує юридичних наслідків. Кожна сторона повинна повернути іншій стороні в натурі все отримане нею по угоді, визнаної недійсною.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 29.05.2007 року у справі №7/152/07 позовні вимоги задоволені частково (т.1 а.с.80). Постановою Запорізького апеляційного господарського суду рішення суду першої інстанції скасовано, в позові відмовлено (т.1 а.с.116).

Постановою Вищого господарського суду України названі судові акти скасовано, справу направлено на новий розгляд (а.с.157 том 1).

За результатами нового розгляду справи господарський суд Запорізької області (суддя Гандюкова Л.П.) 24.04.2008 року прийняв рішення про відмову в задоволенні позовних вимог (том 2 а.с.64).

Рішення мотивовано наступним: позивач користувався спірною земельною ділянкою в той період, за який сплачував оренду плату, тому відсутні правові підстави для повернення йому орендних платежів (застосування наслідків недійсності договору оренди землі).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням господарського суду Запорізької області від 24.04.2008 по справі №7/152/07 – 20/115/ 08, ТОВ «Комплект» звернувся до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі позивач вказує на неправильне застосування господарським судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права. Стверджує, що угода, визнана судом недійсною, є такою з моменту її укладення. Відповідно до приписів ст. 48 ч. 2 ГК УРСР, ст. 216 ЦК України, у разі визнання угоди недійсною кожна із сторін повинна відшкодувати іншій стороні все отримане за угодою. Зазначає, що відповідно до довідки банку, позивачем перераховано міській раді оренду ну плату за земельну ділянку у сумі 105 974,28 грн., які і підлягають поверненню. Вважає помилковим висновок господарського суду про те, що позивач використовував спірну земельну ділянку у своїй господарській діяльності.

Ухвалою від 28.07.2008 р. апеляційна скарга прийнята до розгляду, судове засідання призначено на 21.08.2008р.

Відповідач (Бердянська міська рада) письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надіслала, уповноваженого представника в судове засідання не направила; з матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції відповідач заперечував проти позовних вимог.

На підставі розпорядження першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1577 від 20.08.2008р. справу № 7/152/07-20/115/08 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді: Шевченко Т.М. (доповідач), суддів: Кричмаржевський В.А., Коробка Н.Д. Колегією суддів справу прийнято до провадження.

За клопотанням представника позивача судове засідання проводилось без аудіо запису судового процесу.

В судовому засіданні 21 серпня 2008 року за згодою представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги, вислухавши доводи представника позивача, дослідивши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом і підтверджено матеріалами справи, на підставі договорів купівлі продажу № 1 та № 2 від 20.09.2002 року ТОВ "Комплект" придбало у власність 1/10 частину комплексу будівель і споруд ВАТ "Бердянський завод ЗБВ-4", що знаходиться за адресою: м. Бердянськ, вул. Мелітопольське шосе,86 і складається          із основних будівель літ."У2,УЗ,Р,Т,С1,С2,СЗ,С4,С5,С6,П,У9", сходів до "УЗ", насосної "03", прибудов "о4,о5,о6,р2,с1", навісів "Р1,Т1,П1", підвісної галереї "№27", лебідочної "С", ґанку до "С", складу щебеня У, складу піску ІУ, входу до галереї "П", вбиральні "Н5", рельсів №14, воріт №19 та 1/40 частину комплексу будівель і споруд, яка знаходиться за цією ж адресою і складається з основних будівель літ. "К,Ж", ґанку до "К", прибудови "К1", ґанку до "К", частини паркану №1. Право власності було зареєстроване за ТОВ «Комплект» відповідно до вимог закону.

Слід зазначити, що на час розгляду справи в суді попередній власник об'єктів нерухомості, частина із яких була придбана позивачем, Відкрите акціонерне товариство "Бердянський завод залізобетонних виробів №4" ліквідоване за рішенням господарського суду та вилучено з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій" України 25.08.2004р., що підтверджується довідкою №15-7/621 від 07.02.2008р. Головного управління статистики у Запорізькій області. Судом також встановлено, що право користування частиною земельної ділянки площею 2,0179га, розташованої по Мелітопольському шосе, 86, попереднього землекористувача ВАТ "Бердянський завод ЗБВ №4" було припинено рішенням одинадцятої сесії XXIУ скликання №12 від 27.03.2003р. за заявою ВАТ "Бердянський завод ЗБВ 4".

ТОВ "Комплект" звернулося до міського голови м. Бердянська з заявою надати в оренду земельні ділянки під викуплені будівлі за адресою: м. Бердянськ, Мелітопольське шосе, 86, для виробничих цілей.

Рішенням одинадцятої сесії ХХ1У скликання №12 від 27.03.2003р. припинено право користування ВАТ "Бердянський завод залізобетонних виробів №4" частиною земельної ділянки площею 2,0179га, розташованої по Мелітопольському шосе,86, наданої для розміщення та обслуговування заводу (підстава: договори купівлі-продажу від 02.10.2002р., 20.09.2002р., 07.11.2002р., 17.12.2002р.) Вирішено внести зміни до Державного акта на право постійного користування землею, реєстраційний №778, одночасно прийнято рішення про передачу в оренду ТОВ "Комплект" земельної ділянки площею 1,0416га (що складає 1/8 частки від загальної площі 8,3329га забудови ВАТ "Бердянський завод залізобетонних виробів №4" (т.2 а.с.26).

09.04.2003р. між Бердянською міською радою та ТОВ "Комплект" був укладений договір оренди земельної ділянки, реєстраційний №2123, за умовами якого орендодавець (міськрада) передає, а орендар (ТОВ «Комплект») приймає в оренду земельну ділянку площею 1,0416 га (що складає 1/8 частки від загальної площі 8,3329 га забудови ВАТ "БЗЗВ-4", розташовану в м. Бердянську по Мелітопольському шосе,86) для розміщення та обслуговування комплексу будівель заводу.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 11.10.2005р. у справі № 20/161 визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 09.04.2003, укладений між Бердянською міською радою та ТОВ "Комплект". Запорізький апеляційний господарський суд, розглядаючи зазначену вище справу №20/161, встановив, що в натурі були перенесені межі всієї земельної ділянки площею 8,3329га; межі ж земельної ділянки, наданої в оренду позивачу площею 1,0416га, в натурі не переносились, проект відведення не розроблявся, саме ці обставини з’явилися підставою для визнання договору оренди недійсним - внаслідок порушення сторонами положень ст. 15 Закону України "Про оренду землі" при укладенні договору.

В подальшому, як свідчать матеріали справи, 27.12.2006р. на підставі договору купівлі-продажу, укладеному з ВАТ «Бердянський райагропромпостач» (покупцем), позивач продав 29/200 частин комплексу будівель і споруд, та передав покупцеві майно за актом прийому-передачі майна (т.2, а.с.18 -21).

Позивач стверджує, що за період з червня 2003р. по серпень 2005року (до часу визнання договору оренди землі недійсним у судовому порядку) ним проводились орендні платежі за землю на рахунок місцевого бюджету м. Бердянську згідно умов договору оренди.

Заявлена позивачем до стягнення сума неодноразово змінювалась. Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 27.02.2008 року (том 2 а.с.31), прийнятої до розгляду господарським судом, ТОВ «Комплект» просить стягнути з Бердянської міської ради на свою користь 105 074,28 грн., стверджуючи, що вказану суму він, як орендар, сплатив міській раді за період з 27.06.2003 по 17.08.2005 за договором оренди земельної ділянки №2123 від 09.04.2003 року.

Вважає, що вказані грошові кошти у вигляді орендної плати у зазначеній вище сумі були безпідставно отримані Бердянською міською радою і підлягають поверненню товариству.

Що стосується вимог про стягнення з міськради, на підставі ст. 625 ЦК України, 39 886,20 грн. збитків від інфляції та 7478,99 грн. 3% річних, представник позивача у судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги заявив про те, що не наполягає на стягненні з відповідача інфляційних втрат та річних відсотків.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Виходячи зі змісту ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 ЗК України, в редакції, чинній на момент придбання у власність позивачем об'єктів нерухомості та укладення договору оренди, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" невід'ємною частиною договору оренди землі є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом.

Виходячи зі змісту рішення господарського суду Запорізької області у справі №20/161, яка розглядалась між тими ж сторонами, невід'ємною частиною договору оренди від 09. 04.2003р. є план зовнішніх меж земельної ділянки. Також, відповідно до пояснювальної записки технічної документації по оформленню права користування земельною ділянкою ТОВ "Комлект", складеною ДП "Бердянськземресурс" (ліцензія Державного комітету України по земельних ресурсах №51 від 06.12.2002р.), перед початком робіт разом з представником замовника (позивача) проведено детальне обстеження та уточнення на місцевості меж ділянки по фактичному стану. По матеріалах польових робіт складений план межі землекористування.

Відповідно до положень ст. 120 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент придбання позивачем нерухомого майна, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

Як зазначено у статті 2 Закону України "Про плату за землю" використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

У статті 21 Закону України "Про оренду землі" (ст. 19 цього Закону в редакції, чинній на момент передачі в оренду земельної ділянки та укладення договору) закріплено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Частиною 1 статті 5 Закону України "Про плату за землю" передбачено, що об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди.

Матеріалами справи підтверджено, що на спірній земельній ділянці площею 1,0416 га, за яку позивачем справлялась орендна плата, знаходились об’єкти нерухомості, що належали позивачу (ТОВ «Комплект») на праві власності, що являє собою використання позивачем земельної ділянки, на якій знаходяться його власні споруди.

В судовому засіданні представник позивача заявив також, що товариство не займалось виробництвом продукції на виробничій дільниці за адресою м. Бердянськ, Мелітопольське шоссе,86, але на земельній ділянці за цією адресою ТОВ «Комплект» складувало продукцію, яку виробляло на іншій виробничій дільниці – у м. Маріуполі.

Аналіз матеріалів справи у їх сукупності, в тому числі зміст листа ТОВ «Комплект» на адресу міського голови (а.с.64 т.1), рішення по справі №10/140, (а.с.28-3, т.1) свідчать про те, що земельна ділянка площею 1,0416 га фактично використовувалась ТОВ «Комплект» як суб’єктом господарської діяльності.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі» у разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення з Бердянської міської ради 105 074,28 грн.

З огляду на відсутність у відповідача перед позивачем грошового зобов’язання, до правовідносин між сторонами у справі не можуть застосовуватися і положення ст. 625 ЦК України, якими позивач обґрунтовує вимоги щодо стягнення з міської ради інфляційних втрат та відсотків річних.

Колегія суддів не приймає доводи позивача, перелічені в апеляційній скарзі, з причин їх спростування при розгляді справи.

На підставі викладеного, колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що суд першої інстанції дослідив всі обставини справи, вірно застосував норми матеріального і процесуального права та прийняв правильне рішення про відмову в позові, правових підстав для скасування рішення господарського суду немає.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплект» (м. Маріуполь Донецької області) на рішення господарського суду Запорізької області від 24.04.2008 року у справі № 7/152/07–20/115/08 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 24.04.2008 року у справі № 7/152/07 – 20/115/08 залишити без змін.

Головуючий суддя Шевченко Т. М.

судді Шевченко Т. М.

Коробка Н.Д. Кричмаржевський В.А.