ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2008 р.

№ 36/257

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

комунального підприємства "Оренда"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2008р.

у справі

господарського суду

№36/257

міста Києва

за позовом

комунального підприємства "Оренда"

до

громадської організації "Кролевецьке земляцтво"

про

за участю представників сторін

позивача -

відповідача -

дострокове розірвання договору оренди та виселення

Сергієнко В.В. –дов. №370 від 28.03.08р.

не з'явився

В С Т А Н О В И В:

У липні 2007 року комунальне підприємство "Оренда" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до громадської організації "Кролевецьке земляцтво" про розірвання договору оренди №2172 від 01.02.2000р. між комунальним підприємством "Оренда" та громадською організацією "Кролевецьке земляцтво", виселення громадської організації "Кролевецьке земляцтво" з нежитлового приміщення по вулиці Юрківській, 40 в місті Києві загальною площею 113,0 кв.м та зобов'язання відповідача здати об'єкт оренди позивачу по акту приймання-передачі приміщення.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.09.2007р. (суддя Трофименко Т.Ю.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі, розірвано договір оренди №2172 від 01.01.2000р., укладений між комунальним підприємством "Оренда" та громадською організацією "Кролевецьке земляцтво", виселено громадську організацію "Кролевецьке земляцтво" з нежитлового приміщення на першому поверсі, загальною площею 113,0 кв.м. в будинку №40 по вул. Юрківській в м. Києві та зобов'язано передати дане приміщення комунальному підприємству "Оренда" по акту приймання-передачі приміщення, стягнуто з відповідача на користь позивача державне мито в сумі 85,00грн. та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення вмотивоване тим, що відповідач в порушення умов договору оренди та вимог ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не сплачував орендні платежі позивачу з 01.04.2007р., а тому вимоги позивача є обґрунтованими і він має право згідно з п.1 ст.783 ЦК України вимагати розірвання договору оренди.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, громадська організація "Кролевецьке земляцтво" звернулась з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає, що господарським судом першої інстанції оскаржуване рішення прийняте при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2008р. (судді Губенко Н.М., Барицька Т.Л., Ропій Л.М.) рішення господарського суду міста Києва скасовано, прийняте нове рішення про відмову в позові, посилаючись на те, що господарський суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про наявність передбачених ст.783 ЦК України підстав для дострокового розірвання договору оренди.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, комунальне підприємство "Оренда" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилається на порушення норм матеріального права судом апеляційної інстанції.

Заслухавши пояснення присутнього представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в постанові і доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, що 01.02.2000р. між Управлінням майном Подільської райдержадміністрації та відповідачем було укладено договір №2172 оренди приміщення по вул. Юрківський, 40 (далі договір оренди), за умовами якого Управління майном Подільської райдержадміністрації, як орендодавець, на підставі розпорядження Подільської райдержадміністрації №560 від 18.06.1999р. та ордеру №80 від 18.06.1999р. передав, а відповідач, як орендар, прийняв в орендне користування приміщення в будинку по вул. Юрківській, 40 на першому поверсі, загальною площею 113,0 кв. м. для розміщення офісу.

Додатковою угодою "Про зміну і доповнення договору №2172 від 01.02.2000р. оренди нежитлового приміщення по вул. Юрківській, 40" від 01.04.2002р., поряд з іншими змінами, замінено орендодавця за договором оренди, а саме: Управління майном Подільської райдержадміністрації на Комунальне підприємство "Оренда".

Таким чином, з 01.04.2002р. орендодавцем за договором оренди є Комунальне підприємство "Оренда" (позивач).

Строк дії договору оренди сторонами встановлений з 01.02.2000р. по 18.06.2024р.

За умовами п.1.3 договору оренди, в редакції додаткової угоди від 01.04.2002р., визначено, що орендна плата за цим договором встановлюється відповідно до рішення Подільської районної ради ХХІІІ скликання від 08.02.2001р. №155 "Про плату за оренду нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), що належить до комунальної власності району". Розмір орендної плати складає 700,74 грн. (без ПДВ) та нараховується з 01.03.2002р.

Відповідач зобов'язувався сплачувати орендодавцю орендну плату згідно із п.1.3 цього договору з врахуванням індексу інфляції (п. 1.4 договору оренди, в редакції додаткової угоди від 01.04.2002р.).

Відповідно до п.1.6 договору оренди, в редакції додаткової угоди від 01.04.2002р., відповідач зобов'язаний вносити орендну плату не пізніше 30 числа поточного місяця в повному обсязі.

Згідно із п.1.7 договору оренди, в редакції додаткової угоди від 01.04.2002р., податок на додану вартість нараховується на орендну плату та сплачується додатково у визначених законодавством порядку та розмірах.

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до ч.3 ст.26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Вказана норма не визначає, невиконання яких саме зобов'язань сторонами є підставою для розірвання договору оренди.

Відповідно до Прикінцевих положень Господарського кодексу України до господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов'язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Відповідно до п.9 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав та порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Суд апеляційної інстанції встановив, що правовідносини між сторонами не припинилися, а продовжували існувати після набрання чинності 01.01.2004р. Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, тому відповідно до Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України та Прикінцевих положень Господарського кодексу України при розгляді даного спору застосовуються норми цих Кодексів.

Згідно із ч.3 ст.291 ГК України договір оренди може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму в порядку, встановленому статтею 188 цього кодексу.

Відповідно до ст.783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Статтею 782 Цивільного кодексу України визначено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

У п.6.6 договору оренди сторони визнають, що в разі невнесення орендних платежів протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу, дію договору оренди може бути достроково припинено на вимогу орендодавця за рішенням арбітражного суду.

Позивач, звертаючись до господарського суду з позовом про розірвання договору оренди на підставі ст.782 ЦК України, посилався на те, що за період з 01.04.2006р. по 12.07.2007р. відповідач не виконував умови договору оренди щодо сплати орендної плати, у зв'язку з чим за вказаний період у останнього виникла заборгованість у сумі 5 624,66грн., тобто несплата орендних платежів відповідачем тривала більш ніж три місяці підряд.

Відповідно до вимог ч.2 ст.99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції, а також ч.2 ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний з доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, тому правомірним є посилання суду апеляційної інстанції на ч.1 ст.32 ГПК України, яка встановлює, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Окрім того, якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов'язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, як це передбачено ч.1 ст.38 ГПК України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в розрахунках позивача та відповідача щодо нарахування та сплати орендної плати, розмір орендної плати, що підлягав сплаті відповідачем у спірний період однаковий, розбіжності містяться по сумам орендної плати сплаченої відповідачем та по розміру здійсненої відповідачем переплати станом на квітень 2006 року, а також по розміру заборгованості.

Дослідивши розрахунки позивача про заборгованість відповідача по сплаті орендної плати за період з квітня 2006 року по грудень 2007 року та надані відповідачем платіжні документи на сплату орендної плати за вказаний період, апеляційним господарським судом було встановлено, що зазначене позивачем в розрахунках невиконання відповідачем умов договору оренди щодо сплати орендної плати протягом трьох місяців підряд є необґрунтованим та документально не підтвердженим.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з цього, саме позивач повинен довести наявність підстав для дострокового розірвання договору оренди.

За таких обставин, апеляційний господарський суд правомірно та обґрунтовано прийшов до висновку, що за спірний період з квітня 2006 року по липень 2007 року (включно) у відповідача відсутня заборгованість протягом трьох місяців підряд, у зв'язку з чим господарський суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про істотне порушення відповідачем умов договору оренди та наявність підстав для його розірвання.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги комунального підприємства "Оренда", оскільки судом апеляційної інстанції повно досліджені всі обставини даної справи, їм надана належна правова оцінка та прийнято обґрунтоване та правомірне судове рішення.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства "Оренда" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2008р. у справі №36/257 залишити без змін.

Головуючий           Є. Першиков

Судді           Т. Данилова

І. Ходаківська