ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2008 р.

№ 16/161

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Гончарука П.А. (головуючого),

Вовка І.В.,

Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства ”Південний гірничо - збагачувальний комбінат” на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22 травня 2008 року у справі № 16/161 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми ”Мрія” до Відкритого акціонерного товариства ”Південний гірничо - збагачувальний комбінат” про стягнення заборгованості,-

Встановив:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10 липня 2002 р. у даній справі, позов задоволено частково, договір від 20 квітня 1999 р. № 214 д між ВАТ ”Південний гірничо - збагачувальний комбінат” та ТОВ виробничо-комерційною фірмою ”Мрія” визнано неукладеним, стягнуто з відповідача на користь позивача 1443430,65 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції, 35373,79 грн. – збитків, 1055,01 грн. –витрати по сплаті державного мита та 73,23 грн. витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 7 жовтня 2002 р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10 липня 2002 р. змінено, стягнуто з відповідача на користь позивача 2289607,41 грн. –боргу з урахуванням індексу інфляції, 55360,71 грн.- збитків, 1110,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 85,00 грн. витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

16 жовтня 2002 р. господарським судом Дніпропетровської області на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 7 жовтня 2002 р. видано наказ.

У січні 2008р. відповідач (боржник) звернувся до суду з заявою про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2002 р. таким, що не підлягає виконанню в порядку ст. 117 ГПК України, посилаючись на те, що позивачем грошові вимоги у справі про банкрутство ВАТ “Південний ГЗК” № Б29/21/05 не заявлялись, а тому відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” вважаються погашеними.

Доповідач: Гончарук П.А.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12 березня 2008р. визнано таким, що не підлягає виконанню наказ від 16 жовтня 2002 р. господарського суду Дніпропетровської області, виданий на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 7 жовтня 2002 р. про стягнення з відповідача на користь позивача 2289607,41 грн. –боргу з урахуванням індексу інфляції, 55360,71 грн.- збитків, 1110,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 85,00 грн. витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22 травня 2008 р. ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 12 березня 2008р. скасовано. В задоволенні заяви ВАТ ”Південний гірничо - збагачувальний комбінат” відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач (боржник), посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного господарського суду, а ухвалу суду першої інстанції, якою задоволено заяву відповідача про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2002 р. таким, що не підлягає виконанню, залишити без змін.

У відзиві на касаційну скаргу позивач, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги, просить залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення проти них, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом розгляду у даній справі є заява відповідача (боржника) про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2002 р. таким, що не підлягає виконанню.

Задовольняючи заяву про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2002 р. у справі № 02-5/5-24/24(16/161) таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції посилався на те, що вимоги позивача до відповідача виникли до порушення справи про банкрутство ВАТ ”Південний гірничо - збагачувальний комбінат” і не були заявлені в процедурі банкрутства, а тому відповідно до ч.2 ст. 14 Закону України” Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” вважаються погашеними.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні заяви про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2002р. таким, що не підлягає виконанню, суд апеляційної інстанції посилався на ст. 124 Конституції України, ст. 6 Конвенції ”Про захист прав людини та основних свобод”, ст. 115 ГПК України, якими встановлено, що рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов’язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження”, дійшов висновку, що право стягувача на отримання визначеної судовими рішеннями суми є безумовним.

Але з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 7 жовтня 2002 р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10 липня 2002 р. змінено, стягнуто з відповідача на користь позивача 2289607,41 грн. –боргу з урахуванням індексу інфляції, 55360,71 грн.- збитків, 1110,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 85,00 грн. витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

16 жовтня 2002 р. господарським судом Дніпропетровської області на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 7 жовтня 2002 р. видано наказ.

1 лютого 2005 року ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від у справі № Б29/21/05 порушено справу про банкрутство ВАТ ”Південний гірничо-збагачувальний комбінат” та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.

11 березня 2006 року у газеті ”Голос України” № 45 було опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство відповідача.

Заборгованість, яка стягується за наказом господарського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2002 р., виникла до порушення провадження у справі про банкрутство.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України ”Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги які не забезпечені заставою майна боржника.

Позивач є конкурсним кредитором.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 цього Закону вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Наявність судового рішення та наказу про його виконання не звільняло позивача від обов’язку звернення із заявою про визнання його грошових вимог до відповідача, оскільки в даному випадку законодавство про банкрутство встановлює додаткові підстави для закінчення виконавчого провадження, зокрема, в зв'язку з припиненням грошових зобов’язань в силу ч. 2 ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Як вбачається з матеріалів справи, заява ТОВ виробничо-комерційної фірми ”Мрія” з майновими вимогами у встановлений законом термін до господарського суду не надходила.

У зв’язку з чим господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що вимоги позивача відповідно до ч.2 ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” є погашеними і визнав наказ господарського суду від 16 жовтня 2002 р. таким, що не підлягає виконанню.

Проте суд апеляційної інстанції на дані обставини уваги не звернув і без достатніх правових підстав скасував ухвалу суду першої інстанції.

За таких обставин постанову суду другої інстанції не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню.

Ухвала суду першої інстанції про задоволення заяви про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу господарського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2002 р. у справі № 02-5/5-24/24(16/161) є законною, обґрунтованою, відповідає фактичним обставинам та наявним матеріалам справи та постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому її слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства ”Південний гірничо - збагачувальний комбінат” задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22 травня 2008 року у справі № 16/161 скасувати, ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 12 березня 2008р. –залишити без змін.

Головуючий           Гончарук П.А.

Судді Вовк І.В.

Стратієнко Л.В.