ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2008 р.

№
36/107

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

головуючого
судді: суддів:

Добролюбової
Т.В., Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

cуб'єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1

на
постанову

Дніпропетровського  апеляційного господарського суду від 13
жовтня 2005 року

у
справі господарського
суду

№ 36/107
Дніпропетровської області

за позовом

cуб'єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1

до

Лівобережної
міжрайонної державної податкової інспекції у Ленінському м. Дніпропетровська

про

визнання
недійсним акта перевірки, рішення про застосування штрафних санкцій

за участю представників сторін:

позивача:
ОСОБА_2 (дов. від
13.03.08);

відповідача:
Петряєв А.І. (дов.
від 08.04.08), Капітонова М.С. (дов. від 23.04.08),

ВСТАНОВИВ:

У травні 2005
року суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1 звернулася до
Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Лівобережної
міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська про визнання недійсним
акт перевірки ША № 00018252 від 27.12.04 та рішень Лівобережної міжрайонної
державної податкової інспекції м. Дніпропетровськ про застосування штрафних
санкцій від 30.12.04, 27.01.05, 25.02.05, 22.03.05.

Рішенням
Господарського суду Дніпропетровської області від 11 липня 2005 року (суддя
Кожан М.П.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 13 жовтня 2005 року (колегією суддів у складі:
Крутовських В.І. - головуючого, Дмитренка А.К., Прокопенка А.Є.) відмовлено в
задоволенні позову в частині визнання недійсними рішення Лівобережної
міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська, в частині
визнання недійсним акта перевірки ША № 00018252 від 27.12.04 провадження у
справі припинено.

Суди
першої та апеляційної інстанцій розглянули дану справу за правилами ГПК
України.

Не
погоджуючись з рішенням та постановою судів попередніх інстанцій у даній
справі, суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_1 подала
касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою
Вищого адміністративного суду України від 19 грудня 2007 року касаційне
провадження за касаційною скаргою суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського
суду від 13.10.05 закрито, з огляду на те, що оскарження судових рішень у даній
справі має бути здійснено у порядку господарського судочинства.

Враховуючи
правову позицію Вищого адміністративного суду України, суб'єкт підприємницької діяльності-фізична
особа ОСОБА_1 звернулася
до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішенням Господарського суду Дніпропетровської
області від 11 липня 2005 року і постановою Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 13 жовтня 2005 року скасувати та прийняти нове рішення, мотивуючи касаційну
скаргу доводами щодо порушення судами попередніх інстанцій приписів статей 3,
9, 11, 16, 17, 22 Закону України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг".

В
судовому засідання Вищого господарського суду України позивач доповнив
касаційну скаргу доводами щодо порушення судом апеляційної інстанції при
вирішенні даного спору також процесуальних норм, зокрема п. 6 Перехідних положень
Кодексу про адміністративне судочинство України.

Заслухавши
суддю -доповідача, перевіривши правильність застосування господарськими судами
норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу
України, касаційна інстанція переглядає за касаційною скаргою (поданням)
рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських
судів та, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіряє
застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і
процесуального права.

Застосування
апеляційним господарським судом при прийнятті оскаржуваної постанови положень
Господарського процесуального кодексу України колегія суддів касаційної
інстанції вважає помилковим, з огляду на наступне.

З 01
вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства
України.  Пунктом 1 статті 3 цього
Кодексу визначено поняття справи адміністративної юрисдикції як переданого на
вирішення адміністративного суду публічно-правового спору, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські
функції на основі законодавства,  в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом
6 статті 10  Закону України “Про державну
податкову службу в Україні” передбачено, що до функцій державних податкових
інспекцій в районах, містах без районного поділу,  районах
у  містах, міжрайонних та  об'єднаних
державних  податкових інспекцій
віднесено забезпечення застосування та своєчасність стягнення сум фінансових
санкцій, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України за
порушення податкового законодавства, а також стягнення адміністративних штрафів
за порушення податкового законодавства, допущені посадовими особами
підприємств, установ, організацій та громадянами.

Як
вбачається з матеріалів справи, акт від 27.12.04 ША № 00018252 та рішення про
застосування до позивача штрафних санкцій,
складені відповідачем за
результатами проведення документальної перевірки з питання дотримання вимог
податкового, валютного та іншого законодавства, тим самим податковим органом на
основі законодавства здійснювалися владні повноваження у сфері
суспільних правовідносин, пов'язані з вчиненням від імені держави дій щодо
контролю за повнотою та своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових
фондів податків і зборів. Отже, відповідач у справі є суб'єктом владних
повноважень та здійснює у зазначених правовідносинах владні функції. Відтак, і
суб'єктний склад, і характер правовідносин у цій справі свідчить про те, що
даний  спір виник із публічно-правових
відносин, а дана справа є справою суду адміністративної юрисдикції

З
контексту статті 17 КАС України випливає, що справою адміністративної
юрисдикції є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав
і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт є законодавчо
уповноваженим здійснювати управлінські чи контрольні функції щодо іншого
(інших) суб'єктів, останні ж, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та
приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Однак,
апеляційний господарський суд, проаналізувавши суб'єктний склад та характер
правовідносин, помилково відніс до юрисдикцій господарських судів спір за
позовом суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 до
Лівобережної міжрайонної Державної податкової інспекції м. Дніпропетровська про
визнання недійсними акту перевірки і рішень про застосування штрафних санкцій,
тобто розглянув спір за правилами Господарського процесуального кодексу України
без встановлення належної юрисдикції.

Відповідно
до абзаців 1, 2 пункту 6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні
положення" КАС України до початку діяльності окружних та апеляційних
адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам
відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року,
вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні
господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.
Проте, за повідомленням Державної судової адміністрації України (газета
“Урядовий кур'єр” за 24.03.07 № 53, стор.14) з 16 квітня 2007 року розпочав
свою діяльність Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд.

За
таких обставин, постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду
від 13.10.05 у справі № 36/107 підлягає скасуванню,                       а справа - передачі на
новий розгляд до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Керуючись
статтями 1117, 1119, 11110, 11111,
11112 Господарського процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетроської апеляційного
господарського суду від
13 жовтня 2005 року у справі № 36/107 скасувати.

Справу
№ 36/107 скерувати на новий розгляд до Дніпропетровського апеляційного адміністративного
суду.

Головуючий
суддя
Добролюбова Т.В.

Гоголь Т.Г.

Судді

Швець В.О.