ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.06.2008

Справа №2-3/6259-2008А

За позовом - Кримського республіканського відділення Фонду Українисоціального захисту інвалідів, м. Сімферополь

До відповідача - ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень», м. Сімферополь

Про стягнення 89 052,00 грн. Суддя Соколова І.О.

при секретарі Нєстерцової Н. Є.

представники:

Від позивача представник Морозова Є.Н., д/п від 17.06.08 р., Свинобоєва Є.С., д/п від 09.04.08 р.

Від відповідача – представник Потапова О.В., д/п від 04.06.08 р.

Обставини справи: Позивач – КРВ Фонду соціального захисту інвалідів, м. Сімферополь звернувся до Господарського суду АРК з позовом до відповідача – ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень», м. Сімферополь про стягнення 89 052,00 грн. адміністративно – господарських санкцій.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач, згідно з Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 р. № 875 зі змінами та доповненнями ( надалі Закон) та даних звіту за формою № 10-ПІ поштова – річна « Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2007 рік», затвердженого наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 10.02.07 р. № 42, відповідач повинен був забезпечити у 2007 році працевлаштування інвалідів на 14 робочих місцях, але, фактично у 2007 році працювало 10 інвалідів. У зв’язку з чим, відповідач повинен був самостійно сплатити адміністративно – господарські санкції у розмірі 89 052, 00 грн. за чотири робочих місця, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих інвалідами, в строк до 15 квітня 2008 р., але цей обов’язок не виконав.

У зв’язку з цим, позивач наполягає на стягненні з відповідача 89 052,00 грн. адміністративно – господарських санкцій.

В судовому засіданні 20.06.08 р. позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідач вимоги позивача не визнав за підставами, викладеними у відзиві на позов.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, додаткові представлені документи, суд не знаходить законних підстав для задоволення вимог позивача, у зв’язку з наступним:

Так, звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2007 рік був наданий ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень» позивачу 29.02.2008 р., про що свідчить штамп позивача, на якому вказаний вх. № 2861 ( а.с. 7).

Тобто, з 29.02.2008 р. позивачу було відомо про порушення відповідачем нормативів, передбачених ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», та виникнення у відповідача зобов'язання сплатити адміністративно-господарські санкції згідно ст. 20 вказаного Закону.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» санкції повинні бути сплачені до 15 квітня 2008 року.

25 лютого 2008 року, згідно постанови Правління Національного банку України № 39 від22.02.08 р. «Про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації Відкритого акціонерного товариства «Європейський банк розвитку та заощаджень», була розпочата процедура ліквідації ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень» та призначений ліквідатор банку - фізична особа Дергун В.В.

Оголошення про відкриття ліквідаційної процедури ВАТ «Європейський банк

розвитку та заощаджень» було опубліковано у газеті «Голос України» № 41 (4291) від 01.03.08 р.

Статтею 3 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають під час ліквідації банків.

Згідно ст. 87 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ліквідація банку з ініціативи Національного банку України здійснюється відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до вимог ст. 91 Закону України «Про банки і банківську діяльність» з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора наступили певні правові наслідки, у тому числі банківська діяльність банку завершилась закінченням технологічного циклу конкретних операцій, були закрити кореспондентські рахунки банку, діючим є тільки рахунок, відкритий ліквідатором банку для здійснення ліквідаційної процедури.

Процедура ліквідації банку визначена главою 16 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та передбачає, зокрема, певний порядок виявлення кредиторів банку та погашення їх вимог в ході ліквідаційної процедури:

ліквідатором здійснюється опублікування відомостей про відкриття ліквідаційної процедури (ч. 1 ст. 89 Закону);

протягом одного місяця з дня опублікування оголошення про відкриття ліквідаційної процедури кредитори мають право заявити ліквідатору про свої вимоги до банку (ч. З ст. 89 закону);

ліквідатор припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення одного місяця з дня опублікування оголошення про початок ліквідаційної процедури (ч. 1 ст. 93 Закону);

ліквідатор протягом трьох місяців з дня опублікування оголошення про початок ліквідаційної процедури, зокрема, визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги у разі їх не підтвердження; надає Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, із зазначенням розрахункової суми, що підлягає відшкодуванню; складає перелік акцептованих ним вимог для затвердження Національним банком України; щотижня протягом трьох тижнів публікує оголошення про день і місце, де можна ознайомитися з переліком вимог, та про дату подання цього переліку Національному банку України (ч. 2 ст. 93 Закону);

кредитори мають право надіслати ліквідатору свої заперечення щодо визнаних ним вимог протягом одного місяця з дня отримання повідомлення (ч. З ст. 93 Закону);

майно банку оцінується ліквідатором у порядку, встановленому законодавством України, та продається у порядку, погодженому з Національним банком України (ст. 94, 95 Закону);

одержані в результаті ліквідаційної процедури кошти спрямовуються на задоволення визнаних ліквідатором вимог кредиторів банку, яке здійснюється у черговості, встановленій статтею 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Таким чином, виходячи з аналізу наведених законодавчих приписів, слід зазначити, що вимоги Закону не допускають під час ліквідації банку задоволення вимог кредиторів банку окремо від ліквідаційної процедури, оскільки встановлені у Законі України «Про банки і банківську діяльність» особливий порядок та черговість задоволення вимог до банку. не припускає задоволення вимог до банку в індивідуальному порядку поза межами ліквідаційної процедури.

Таким чином, ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень », відповідно до вимог діючого законодавства, не мав можливості сплатити позивачу адміністративно-господарські санкції, та сплата таких санкцій можлива лише в межах ліквідаційної процедури шляхом задоволення визнаних вимог позивача, як кредитора банку в порядку та черговості, які встановлені Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно до ч. 3 ст. 89 Закону України « Про банки і банківську діяльність» кредитори мають право заявити ліквідатору про свої вимоги до банку протягом одного місяця з дня опублікування оголошення про відкриття ліквідаційної процедури.

Згідно ч. 10 ст. 96 зазначеного вище закону, вимоги, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, не розглядаються і вважаються погашеними.

Судом також було встановлено, що позивач не звертався до ліквідатора ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень» з заявою про визнання своїх вимог, протягом місяця після оголошення про відкриття ліквідаційної процедури відносно відповідача, яке було опубліковано в газеті «Голос України» від 01.03.08 р.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що у чинність ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов’язання ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень» перед позивачем щодо сплати адміністративно – господарських санкцій припинилось згідно ч. 10 ст. 96 Закону України « Про банки і банківську діяльність».

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги КРВ Фонду соціального захисту інвалідів, м. Сімферополь про стягнення з відповідача - ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень», м. Сімферополь 89 052,00 грн. задоволенню не підлягають, а тому у позові слід відмовити.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. В задоволенні позову відмовити.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАСУ - з дня складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження , апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Соколова І.А.