ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"10" вересня 2008 р.

Справа № 18/161

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді ТимошевськоїВ.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 18/161

за позовом: Закритого акціонерного товариства "Креатив", м. Кіровоград

до відповідача: Селянського фермерського господарства "Євген", с.Братолюбівка Добровеличківського району Кіровоградської області

про стягнення 8 524,64 грн.

Представники сторін:

від позивача - Вставська І.П. , довіреність № 26-10 від 22.04.08 ;

від відповідача - участі не брали.

Закрите акціонерне товариство "Креатив" звернулось до господарського суду з позовною заявою № 450-10 від 11.07.2008 року, яка містить вимоги наступного змісту: стягнути з Селянського фермерського господарства "Євген" на користь ЗАТ "Креатив" вартість недопоставленої продукції в розмірі 6464,16 грн., штраф в розмірі 1744,20 грн., три проценти річних в розмірі 31,87 грн., інфляційні нарахування в розмірі 284,41 грн.

В судовому засіданні 10.09.2008 року представником позивача подано заяву про відмову від позову в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 6464,16 грн., у зв'язку зі сплатою відповідачем основного боргу.

Згідно частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову.

Позивач у судовому засіданні 10.09.2008 р. позовні вимоги, з урахуванням відмови в частині стягнення основного боргу, підтримав у повному обсязі.

Відповідач заперечення на позов не подав, у судове засідання 10.09.2008 р. представник відповідача не з'явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення засідання суду, що підтверджується матеріалами справи ( а.с. 41).

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на викладене, господарський суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі документами.

В судовому засіданні 10.09.2008 р. за згодою представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи та дослідженні в судовому засіданні докази, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог та заперечень проти позову, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

29.01.2008 р. між ЗАТ “Креатив” (покупець) та СФГ "Євген" (постачальник) укладено договір №53 на поставку насіння соняшника (а.с. 9-11). Даний договір укладено в письмовій формі, підписано обома сторонами та скріплено печатками підприємств.

За умовами укладеного договору постачальник зобов'язувався поставляти та передавати у власність покупця, а покупець приймати та оплачувати товар – насіння соняшника ( п. 1.1. договору).

У відповідності до пункту 3.2. договору найменування, ціна, кількість товару зазначається у додатковій угоді до договору, яка є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно статті 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

За правилами статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

29.01.2008 р. між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки № 53 від 29.01.2008 р., в якій сторонами узгоджено поставку 100 тон насіння соняшника у строк до 04.02.2008 року на суму 402 000 грн. (а.с. 11).

Відповідно до п. 4.1 Договору ЗАТ "Креатив" сплатило 100% передплату за товар у розмірі 402000,00 грн. на розрахунковий рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 726 від 29.01.2008 року (а.с.15).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на виконання вказаної додаткової угоди поставлено ЗАТ “Креатив” 98392 кг насіння соняшника на суму 395535,84 грн.

Факт поставки відповідачем й отримання позивачем товару підтверджується накладними № № 3, 4, 5, 1, 2, 1, 561 (а.с. 19-21, 23-24, 26-27).

Таким чином, відповідачем недопоставлено 1608 кг товару на суму 6464,16 грн.

11.04.2008 року відповідачу було направлено лист-вимогу з проханням допоставити позивачу насіння соняшника в кількості 1608 кг, або перерахувати діючу заборгованість в сумі 6464,16 грн. на розрахунковий рахунок ЗАТ "Креатив" (а.с.16).

Відповідачем вказаний борг на день звернення до суду сплачений не був та поставка товару не здійснена.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом частини 6 статті 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Стаття 692 Цивільного кодексу України встановлює обов'язок покупця оплатити товар за договором купівлі-продажу після його прийняття. За правилами даної норми закону покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, а у разі прострочення оплати - продавець має право вимагати оплати товару.

З огляду на викладене позовні вимоги ЗАТ “Креатив” про стягнення з СФГ "Євген" заборгованості по оплаті товару в сумі 6464,16 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Проте, в судовому засіданні 10.09.2008 року представником позивача подано заяву про відмову від позову в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 6464,16 грн., у зв'язку зі сплатою відповідачем основного боргу.

Згідно частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Враховуючи, що заява позивача про відмову від позову в частині стягнення основного бору в сумі 6464,16 грн. не суперечить діючому законодавству, не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, господарський суд приймає відмову позивача від позову і припиняє провадження у справі № 18/161 в частині стягнення 6464,16 грн. на підставі пункту 4 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В позовній заяві та наданих розрахунках (а.с. 13-14) позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних за період прострочення в сумі 31,87 грн. та суму інфляційних нарахувань в розмірі 284,41 грн.

Отже, вимоги позивача про стягнення боргу трьох процентів річних за період прострочення в сумі 31,87 грн. та суми інфляційних нарахувань в розмірі 284,41 грн. є правомірними.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Така відповідальність також обумовлена сторонами в пункті 6.3. договору.

Неустойка (штраф, пеня) є одним із способів забезпечення виконання зобов'язань, що передбачені Цивільним кодексом України.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

В пункті 6.3. договору сторони погодили відповідальність за несвоєчасну оплату товару у вигляді штрафу в розмірі 0,2%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно поставленого товару, за кожний день прострочки.

Виходячи з розрахунку позивача, загальна сума штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 1 744,20 грн. (а.с.12).

Між тим, зазначена сума штрафу перевищує розмір, обчислений за сумою подвійної облікової ставки НБУ.

Виходячи з положень пункту 6.4. договору, в якому сторонами передбачено граничний розмір нарахування штрафу, з відповідача підлягає стягненню 512,91 грн. за прострочку сплати боргу за період з 05.02.2008 року по 18.06.2008 року. Позовні вимоги в частині стягнення 1231,29 грн. штрафу задоволенню не підлягають .

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково на суму 829,19 грн., з яких: 512,91 грн. штрафу, 31,87 грн. 3% річних, 284,41 грн. інфляційних нарахувань.

Позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 6 464,16 грн. підлягають припиненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, господарський суд роз"яснює, що у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарького суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

З урахуванням вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 78, 80, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути із Селянського фермерського господарства "Євген" (27026, Кіровоградська область, Добровеличківський район, с. Братолюбівка, ідентифікаційний код 32550381, р/р 260006236 в ВАТ "Райффайзен банк Аваль", МФО 323538) на користь Закритого акціонерного товариства "Креатив" (25014, м. Кіровоград, пр-т Промисловий, 19, р/р 4001 в ЗАТ "Альфа - Банк" м. Київ, МФО 300346, ідентифікаційний код 31146251) - 829 грн. 19 коп., з них 512 грн. 91 коп. штрафу, 31 грн. 87 коп. трьох відсотків річних, 284 грн. 41 коп. інфляційних нарахувань.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути із Селянського фермерського господарства "Євген" (27026, Кіровоградська область, Добровеличківський район, с. Братолюбівка, ідентифікаційний код 32550381, р/р 260006236 в ВАТ "Райффайзен банк Аваль", МФО 323538) на користь Закритого акціонерного товариства "Креатив" (25014, м. Кіровоград, пр-т Промисловий, 19, р/р 4001 в ЗАТ "Альфа - Банк" м. Київ, МФО 300346, ідентифікаційний код 31146251) - 8 грн. 29 коп. державного мита та 11 грн. 48 коп. витрат на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 1 231 грн. 29 коп. штрафу відмовити.

Провадження у справі в частині стягнення 6 464 грн. 16 коп. припинити.

Згідно ч. 3 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 цього Кодексу.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя В.В. Тимошевська