ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2008 р.

№
2-3127/06

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Дерепи
В.І. -головуючого,  Грека Б.М.,
Стратієнко Л.В.,

за
участю повноважних представників:

позивача

відповідачів

розглянувши
у відкритому засіданні касаційну скаргу

Відкритого
акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Стрийбуд"

на
рішення

від 13
грудня 2006 року Стрийського міськрайонного суду Львівської області

та
постанову

від 26
вересня 2007 року Львівського апеляційного господарського суду

у
справі за позовом

Товариства
з обмеженою відповідальністю "Євронафта-С"

доОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи, що
не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ТОВ
"Укрсервісінвест", ЗАТ "Господарська спілка
"Галичина"

про

визнання
права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

У
листопаді 2006 року ТОВ "Євронафта-С" звернулося до Стрийського
міськрайонного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
визнання права на майно, посилаючись на те, що відповідачами порушено його
право на незавершене будівництво кафе-мотелю по АДРЕСА_1.

Рішенням
Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 грудня 2006р. позов
задоволено. Постановлено визнати за ТОВ "Євронафта-С" право власності
на незавершений будівництвом кафе-мотель, що знаходиться по АДРЕСА_1

Вважаючи,
що вказаним рішенням його право на спірне нерухоме майно незавершене
будівництво кафе-мотель по АДРЕСА_1 порушено, ВАТ "Будівельно-монтажна
фірма "Стрийбуд" звернулася до Апеляційного суду Львівської
області  з апеляційною скаргою.

Ухвалою
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від
14.03.2007, залишеною без змін ухвалою Верховного Суду України від 18.04.2007
справу направлено для подальшого розгляду до Львівського апеляційного
господарського суду.

Постановою
Львівського апеляційного господарського суду
від 26.04.2007 року в задоволенні апеляційної скарги ВАТ
"Будівельно-монтажна фірма "Стрийбуд" відмовлено, а справу
повернуто до Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

У
касаційній скарзі ВАТ "Будівельно-монтажна фірма "Стрийбуд"
просить скасувати постанову апеляційної інстанції та рішення місцевого
міськрайсуду і припинити провадження у справі з підстав порушення судами
попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень норм
процесуального права.

Відзиви
на касаційну скаргу від  сторін до суду не
надходили.

Перевіривши
матеріали справи на відповідність прийнятих судових рішень норм матеріального і
процесуального права, суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому  задоволенню з таких підстав.

Приймаючи
постанову про відмову у задоволенні апеляційної скарги, апеляційний
господарський суд виходив з того, що відповідно до положень ГПК України у ВАТ
"Стрийбуд" не було правових підстав для оскарження рішення суду
першої інстанції в апеляційному порядку

Проте,
з вказаними висновками погодитись не можна враховуючи наступне.

Стаття 129
Конституції України визначає одними з основних засад судочинства законність та
забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім
випадків, встановлених законом.

Пленум
Верховного Суду України в пункті 2 постанови від 1 листопада 1996 року № 9
"Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя"
роз'яснив, що оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має
найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді
конкретних  справ  мають
оцінювати  зміст  будь-якого
закону  чи   іншого нормативно-правового акта з точки
зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати
Конституцію як акт прямої дії.

Статтею 107
Господарського процесуального кодексу України закріплено право осіб, яких не
було залучено до участі у справі, на касаційне оскарження рішень і постанов
суду, що стосується їх прав і обов'язків. Обмеження права на апеляційне
оскарження для цих осіб суперечить статті 129 Конституції України.

Відмовляючи
в задоволенні апеляційної скарги з зазначених вище підстав, апеляційний
господарський суд не звернув увагу  на
те, що  оскаржуване рішення суду першої
інстанції безпосередньо стосується прав і обов'язків  скаржника. Вирішення спору без залучення його
до участі у справі тягне за собою наслідки, передбачені пунктом 3 частини 3
статті 104 ГПК України і є безумовною підставою для прийняття апеляційної
скарги до розгляду.

Враховуючи
викладене, суд вважає, що постанова апеляційної інстанції підлягає скасуванню,
а справа направленню до Львівського апеляційного господарського суду для
здійснення апеляційного провадження на рішення Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від
13 грудня 2006 року.

На
підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119,
11110, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову
Львівського апеляційного господарського суду
від                  26 вересня
2007 року скасувати, частково задовольнивши касаційну скаргу.

Справу
направити на новий розгляд до Львівського апеляційного господарського суду в
іншому складі суду.

Головуючий,
суддя
В.Дерепа

Судді
Б.Грек

Л.Стратієнко