ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.09.08 р.                     Справа № 37/142пд

Господарський суд Донецької області у складі судді Попкова Д.О.,

присекретарі Паліводі Ю.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробниче об’єднання „Іліташ”, м. Донецьк, ідентифікаційний код 23187892

до Відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю „Лікувальний комплекс „Марат”, м. Донецьк, ідентифікаційний код 02650794

Відповідача 2: Приватного підприємства „ТАЛА 2005”, м. Дніпропетровськ, ідентифікаційний код 25014109

про: визнання договору купівлі-продажу від 16.12.2005р. частково недійсним та про переведення на співвласника прав та обов’язків покупця на Ѕ частки нежитлових приміщень клубу за договором купівлі-продажу від 16.12.2005р., що зареєстровано в реєстрі №2127 у зв’язку із переважним правом співвласника купівлі частки у праві спільної часткової власності,

із залученням Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, Комунального підприємства Ялтинське бюро технічної інвентаризації, м. Ялта, ідентифікаційний код 03347721

за участю:

представника Позивача – не з'явився ;

представника Відповідача 1 – не з'явився;

представника Відповідача 2 – не з'явився;

представника Третьої особи - не з'явився.

Відповідно до вимог ст.4-4 ГПК України, п.7 ст. 129 Конституції України судовий розгляд здійснювався з фіксацією технічними засобами аудиозапису.

Згідно із ст.77 ГПК України судове засідання відкладалося з 07.08.2008р. на 21.08.2008р., з 21.08.2008р. на 11.09.2008р., з 11.09.2008р. на 18.09.2008р.

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Виробниче об’єднання „Іліташ”, м. Донецьк (далі – Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Лікувальний комплекс „Марат”, м. Донецьк (далі – Відповідач 1) та Приватного підприємства „ТАЛА 2005”, м. Дніпропетровськ (далі – Відповідач 2), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунального підприємства Ялтинське бюро технічної інвентаризації, м. Ялта (далі – Третя особа) про визнання договору купівлі-продажу від 16.12.2005р. частково недійсним та про переведення на співвласника прав та обов’язків покупця на Ѕ частки нежитлових приміщень клубу за договором купівлі-продажу від 16.12.2005р., що зареєстровано в реєстрі №2127 у зв’язку із переважним правом співвласника купівлі частки у праві спільної часткової власності, та зобов’язання комунального підприємства Ялтинське бюро технічної інвентаризації внести зміни в реєстрацію прав власності на нерухоме майно, зареєструвавши права власності за не житловим приміщенням клубу, адреса: Автономна республіка Крим, м. Ялта, смт. Гаспра, Алупкінське шосе, будинок 60, опис майна нежитлові приміщення клубу: приміщення в пів підвалі з №1-4 по 1-6, приміщення цокольного поверху з №2-38 по 2-48, приміщення 1-го поверху з №3-62 по 3-73, загальною площею 1650,5 кв.м. за Товариством з обмеженою відповідальністю „Виробниче об’єднання „Іліташ”.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на перебування у його власності частини спільної із Відповідачем 1 часткової власності – нежитлового приміщення клубу за адресою: м. Ялта, смт. Гаспра, вул. Алупкінське шосе, 60; здійснення Відповідачем 1 відчуження приналежної йому частки у спільної власності на користь Відповідача 2 шляхом укладання спірного договору без будь-якого повідомлення Позивача та всупереч приналежного йому переважного права на придбання зазначеної частки; дізнання про факт вчинення такого відчуження лише у квітні 2008р.

На підтвердження вказаних обставин Позивач надає договір купівлі-продажу від 16.12.2005р. з витягом про його державну реєстрацію, договір купівлі-продажу від 20.10.2005р. з витягом про його державну реєстрацію, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно №8711612 та №8711566 від 21.10.2005р., правоустановчі документи (статут, свідоцтво про державну реєстрацію).

Нормативно свої вимоги Позивач обґрунтовує ст.362 Цивільного кодексу України та ст.ст. 1,15,54-57,66, 67 Господарського процесуального кодексу України.

На вимогу ухвал суду від 21.07.2008р. та від 07.08.2008р. надав документи для залучення до матеріалів справи (а.с. а.с. 47, 48) та пояснення № 30/12/37-к від 20.08.2008р. з додатками (а.с. а.с.52-55)

Клопотанням, зареєстрованим канцелярією суду 10.09.2008р., просив перенести судове засідання 11.09.2008р. у зв’язку із знаходженням представника у щорічній відпустці та не розглядати справу без його участі.

Відповідач 1 на виконання вимог ухвали від 21.07.2008р. надав документи для залучення до матеріалів справи (а.с.50), та відзив №28-10/08 від 20.08.2008р. з додатками (а.с. а.с. 56-66), в якому проти позовних вимог заперечив з підстав здійснення керівництвом Відповідача усного повідомлення про намір продати Відповідачу 2 Ѕ частку нежитлового приміщення клубу за адресою: м. Ялта, смт. Гаспра, вул. Алупкінське шосе, 60 та укладання спірного договору згідно чинного законодавства.

Крім того, звернувся із заявою № 58 від 10.09.2008р. про відкладення розгляду справи у зв’язку із перебуванням єдиного юрисконсульта підприємства в службовому відрядженні за межами донецької області.

Відповідач 2 у судові засідання не з’являвся, відзиву не надав, хоча повідомлявся про судові засідання шляхом своєчасного надсилання ухвал за адресою, визначеною у якості місцезнаходження за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Третя особа у судові засідання не з’являлась, надала пояснення за позовом № 945 від 03.09.2008р., в якому проти позовних вимог в частині щодо зобов’язання Третьої особи внести зміни в реєстрацію прав власності заперечила, посилаючись на не звернення Позивача із відповідною заявою до КП БТІ і відсутність у зв’язку із цим будь-яких правовідносин стосовно спірної реєстрації, а також просила розглянути справу у відсутність свого представника, що враховується судом.

Представники учасників справи у судових засіданнях підтримали свою позицію, викладену письмово.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а окремі ненадані учасниками справи документи, та відсутність їх представників у судовому засіданні 18.09.2008р., не впливають на таку кваліфікацію.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду сторонами докази в порядку ст. 43 ГПК України, суд

ВСТАНОВИВ:

20.10.2005р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Лікувальний комплекс „Марат” (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Виробниче об’єднання „Іліташ” (Покупець) був укладений договір купівлі – продажу (а.с.а.с. 14-16) за реєстровим №1801 (далі – Договір).

20.10.2005р. цей Договір було зареєстровано у державному реєстрі правочинів (а.с. 17).

Відповідно п.1.1 вказаного Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю „Лікувальний комплекс „Марат” зобов’язався передати у власність, а Товариство з обмеженою відповідальністю „Виробниче об’єднання „Іліташ”, прийняти і оплатити відповідно до умов цього договору Ѕ (одну другу) частку нежитлових приміщень клубу, за адресою: м. Ялта, смт. Гаспра, Алупкінське шосе, б. 60.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що право власності на придбаний предмет договору, виникає у Покупця з моменту державної реєстрації цього договору.

Як вбачається з витягів від 21.10.2005р з реєстру прав власності на нерухоме майно № 8711612 (а.с. 13) та №8711566 (а.с.18). Позивач 21.10.2005р. став співвласником Ѕ частки нежитлових приміщень клубу.

16.12.2005р. між Відповідачем 1 (Продавець) та Відповідачем 2 (Покупець) був укладений договір купівлі – продажу (а.с. 10) за реєстровим №2127 (далі – спірний договір), згідно умов п.п.1.1. якого предметом відчуження виступає Ѕ (одна друга) частка нежитлових приміщень клубу, за адресою: м. Ялта, смт. Гаспра, Алупкінське шосе, б. 60 (далі – спірне майно)

16.12.2005р. відбулася державна реєстрація зазначеного договору у Державному реєстрі правочинів (а.с. 12), а як вбачається із витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.08.2008р. (а.с. 55), на підставі зазначеного договору право власності на спірне майно було зареєстроване за Відповідачем 2.

Як зазначено у позовній заяві та визнається Відповідачем 1 у відзиві письмового повідомлення про намір здійснити спірний договір Відповідач 1 на адресу Позивача не надсилав, наразі належних у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України доказів здійснення повідомлення в іншій формі (зокрема – в усній) до матеріалів справи не надано.

За таких обставин, Позивач звернувся до Господарського суду Донецької області з розглядуваним позовом.

При цьому судом враховується, що висування заявлених в межах розглядуваного позову вимог узгоджується із приписам ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вимоги пов’язані наданими доказами та підставами виникнення (порушенням права на переважну купівлю частки у спільній частковій власності).

Відповідач 1 проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві № 28-10/08 від 20.08.2008р. (а.с. а.с.56-57).

Відповідач 2 у судові засідання не з’являвся, відзиву не надав, хоча повідомлявся про судові засідання шляхом своєчасного надсилання ухвал за адресою, визначеною у якості місцезнаходження за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Третя особа свою позицію стосовно розглядуваної справи виклала у поясненнях за позовом № 945 від 03.09.2008р.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги Позивача до Відповідачів такими, що підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у захисті Позивачем переважного права співвласника на придбавання частки спільної власності у іншого співвласника у разі здійснення її відчуження останнім.

Зазначене відчуження відбулося 16.12.2005р. шляхом укладенні спірного договору між Відповідачами.

Втім, згідно наданих Позивачем документів (а.с.а.с. 13-18), останній 21.10.2005р. набув у встановленому діючим законодавством порядку статусу співвласника нежитлових приміщень клубу за адресою: м. Ялта, смт. Гаспра, Алупкінське шосе, б. 60.

Доказів припинення згідно із приписами ст. 346 Цивільного кодексу України зазначеного права на момент укладання спірного договору або на момент подання позовної заяви та її розгляду судом, або доказів спростування чинності правової підстави набуття Позивачем статусу співвласника нежитлових приміщень клубу, за адресою: м. Ялта, смт. Гаспра, Алупкінське шосе, б. 60, до матеріалів справи не надано, а, відтак, враховуючи презумпції, встановлені ст. 204 (відносно правомірності правової підстави набуття права власності) та ст. 328 (відносно правомірності факту набуття права власності) Цивільного кодексу України, суд виходить з наявності у Позивача статусу співвласника не житлових приміщень клубу за адресою: м. Ялта, смт. Гаспра, Алупкінське шосе, б. 60.

В свою чергу, перебування зазначених приміщень клубу у режимі спільної часткової власності вбачається із змісту витягів КП БТІ (а.с.а.с.18, 55) та за своїми ознаками (перебування у власності двох осіб) узгоджується із приписами ст.ст. 355, 356 Цивільного кодексу України.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 362 Цивільного кодексу України у разі продажу частки у праві спільної власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

При цьому на продавця частки покладається обов’язок письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.

Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переваженого права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, продавець має право продати свою частку іншій особі.

Таким чином, діюче законодавство правомірність відчуження частки у спільній частковій власності в об’єкті нерухомості покладає у залежність від наявності наступної сукупності умов:

- письмове повідомлення продавцем іншого співвласника (співвласників) про намір здійснити відчуження;

- відмова від переваженого права на придбання з боку співвласника або невикористання останнім переваженого права протягом 1 місяця з моменту повідомлення.

Як вбачається із матеріалів справи та визначається Відповідачем 1 у своєму відзиві № 28-10/08 від 20.08.2008р. (а.с. а.с.56-57) письмового повідомлення про намір здійснити відчуження Позивачеві не надсилалось, що унеможливлює початок відліку місячного строку на реалізацію переважного права, відповідно, відмова від переважного права Позивачем не здійснювалась.

Таким чином, відчуження спірного майна на користь Відповідача 2 відбулося з порушенням переважного права Позивача як співвласника на придбання такого майна.

Між тим, згідно ч. 2 ст. 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов’язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 362 Цивільного кодексу України у разі продажу частки у праві спільної власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред’явити до суду позов про переведення на нього прав та обов’язків покупця.

Виходячи із правових позицій Верховного Суду України, викладених в пп. г) п. 16 Постанови Пленуму „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” від 28.04.1978р. №3, переведення прав та обов’язків покупця є спеціальним (по відношенню до визнання угоди недійсною) способом захисту переважного права співвласника на купівлю частки спільної власності, що, на думку суду, унеможливлює захист прав зазначеної особи шляхом визнання відповідного договору повністю або частково недійсним (тим більше, що в останньому випадку, коли предметом спору є частина договору із реквізитами покупця, практичні наслідки переведення права та обов’язків покупця охоплюють наслідки визнання в цій частині договору недійсним).

Поряд із цим, приписами ч.4 ст. 362 Цивільного кодексу України передбачений обов’язок Позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

Доля відповідної суми вирішується за результатами розгляду справи в залежності від задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що Господарський суд Донецької області не має відповідного депозитного рахунку, нездійснення зазначеного внеску Позивачем не впливає на можливість розгляду та вирішення заявленого позову по суті, оскільки протилежне свідчило б про безпідставне обмеження гарантованого ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р., ратифікованої Законом України від 17.07.1997р., та ст. 1 Господарського процесуального кодексу України права на судовий захист.

Втім, Відповідач 1 як Продавець не позбавлений можливості захистити свої права відносно стягнення зазначеної суми в межах окремого позовного провадження у загальному порядку, оскільки відповідної вимоги у якості зустрічного позову у цій справі не висувалось.

Відносно приписів ч. 4 ст. 362 Цивільного кодексу України про те, що до вимог про переведення прав та обов’язків покупця застосовується позовна давність в один рік суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом ст. 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. При цьому позовна давність як підстава для відмови у позові застосовується судом лише за заявою сторони, зробленою у спорі до винесення ним рішення, а у разі визнання судом поважною причини пропущення позовної давності, порушене права підлягає захисту.

Таким чином, питання про пропущення/дотримання строку позовної давності або визнання причини пропущення поважною та відновлення цього строку, розглядається та вирішується судом виключно у разі подання зацікавленою особою заяви про застосування позовної давності.

Оскільки в межах розглядуваної справи до винесення рішення такої заяви до матеріалів справи не надходило, положення ч. 4 ст. 362 Цивільного кодексу України щодо строків висування вимог про переведення прав та обов’язків покупця не є критерієм оцінки наявності підстав для задоволення або відмови у задоволенні заявлених вимог.

Позиція суду щодо зазначеного порядку застосування норм діючого законодавства відносно позовної давності кореспондується і з усталеною практикою застосування Європейським судом з прав людини положень ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950р. (зокрема, ст.ст. 6, 13 , згідно яких кожній особі гарантовано право на доступ до суду та на ефективний судовий захист у відповідному національному органі), яка (практика) згідно ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” є джерелом права для національних судів.

Так, в п. 95 остаточного Рішення Європейського суду з прав людини від 21.05.2003р. у справі „Компанія „Вестберга Таксі Актіеболаг” та Вулич проти Швеції” (опубліковане Українською Правничою Фундацією в Журналі „Практика Європейського суду з прав людини Рішення. Коментарі. № 1(29)’2006, можливість використання якого (журналу) передбачена абз. 2 п. 9 Інформаційного листа ВГСУ від 18.11.2003р. № 01-8/1427), зазначено: „....Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права конкретні та ефективні. Особливо це стосується права на доступ до суду, з огляду на те визначне місце, яке в демократичному суспільстві має право на справедливий судовий розгляд” .

Приймаючи до уваги встановлені судом обставини та їх правову оцінку, вимоги Позивача про переведення на нього прав та обов’язків покупця на Ѕ частки нежитлових приміщень клубу за договором купівлі-продажу від 16.12.2005р., що зареєстровано в реєстрі №2127 у зв’язку із переважним правом співвласника купівлі частки у праві спільної часткової власності, підлягають задоволенню, що має наслідком набуття Позивачем всіх прав та обов’язків покупця за вказаним договором та їх припинення у Відповідача 2 після набрання рішенням законної сили.

Наразі вимоги про визнання зазначеного договору частково недійсним – в частині реквізитів покупця – задоволенню не підлягають, які такі, що опосередковують неприйнятний до наявного порушення спосіб судового захисту прав Позивача.

Відносно вимог про зобов’язання комунального підприємства Ялтинське бюро технічної інвентаризації внести зміни в реєстрацію прав власності на нерухоме майно, зареєструвавши права власності за не житловим приміщенням клубу, адреса: Автономна республіка Крим, м. Ялта, смт. Гаспра, Алупкінське шосе, будинок 60, опис майна нежитлові приміщення клубу: приміщення в пів підвалі з №1-4 по 1-6, приміщення цокольного поверху з №2-38 по 2-48, приміщення 1-го поверху з №3-62 по 3-73, загальною площею 1650,5 кв.м. за Товариством з обмеженою відповідальністю „Виробниче об’єднання „Іліташ”, суд зазначає наступне.

За своєю спрямованістю, зазначені вимоги безпосередньо стосуються Третьої особи, що не сумісно з її процесуальним статусом у розглядуваній справі в контексті приписів ст. 21 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими вимоги можуть висуватися виключно до відповідачів.

Поряд із цим, за змістом ст. 24 Господарського процесуального кодексу України залучення до участі іншого відповідача є правом, а не обов’язком суду, питання щодо реалізації якого управнена порушувати і сторона.

Оскільки, з одного боку, сторони у справі не порушували питання про залучення комунального підприємства Ялтинське бюро технічної інвентаризації у якості іншого відповідача, і суд не вважає за необхідне надавати цей статус Третій особі з власної ініціативи, оскільки до матеріалів справи не надано доказів звернення Позивача до Третьої особи із вимогами щодо внесення змін до реєстрації права власності, а, з іншого боку, Відповідач 1 та Відповідач 2 в силу п. 5 Прикінцевих положень Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” не можуть бути належними відповідачами за вимогами про зобов’язання внести зміни в реєстрацію прав власності на нерухоме майно, суд відмовляє у задоволенні зазначених вимог.

Поряд із цим, суд наголошує Позивачеві на тому, що висування зазначених вимог взагалі є передчасним, оскільки порушувати питання щодо приведення у відповідність реєстраційних записів відносно відповідного об’єкту нерухомості до факту набуття Позивачем статусу покупця за спірним договором можливо лише після набуття законної сили рішення про переведення прав та обов’язків покупця, до моменту якого у Позивача не має правових підстав вимагати припинення державної реєстрації прав Відповідача 2.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на Позивача та Відповідача 1 (оскільки саме внаслідок його неправомірних дій виник розглядуваний спір) пропорційно до розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 4-2 - 4-6, 33, 34, 43, 49, 58, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробниче об’єднання „Іліташ”, м. Донецьк (ідентифікаційний код 23187892) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Лікувальний комплекс „Марат”, м. Донецьк (ідентифікаційний код 02650794) та до Приватного підприємства „ТАЛА 2005”, м. Дніпропетровськ (ідентифікаційний код 25014109) про визнання договору купівлі-продажу від 16.12.2005р. частково недійсним та про переведення на співвласника прав та обов’язків покупця на Ѕ частки нежитлових приміщень клубу за договором купівлі-продажу від 16.12.2005р., що зареєстровано в реєстрі №2127 у зв’язку із переважним правом співвласника купівлі частки у праві спільної часткової власності, та зобов’язання комунального підприємства Ялтинське бюро технічної інвентаризації внести зміни в реєстрацію прав власності на нерухоме майно, зареєструвавши права власності за не житловим приміщенням клубу, адреса: Автономна республіка Крим, м. Ялта, смт. Гаспра, Алупкінське шосе, будинок 60, опис майна нежитлові приміщення клубу: приміщення в пів підвалі з №1-4 по 1-6, приміщення цокольного поверху з №2-38 по 2-48, приміщення 1-го поверху з №3-62 по 3-73, загальною площею 1650,5 кв.м. за Товариством з обмеженою відповідальністю „Виробниче об’єднання „Іліташ” задовольнити частково.

2. Перевести на Товариство з обмеженою відповідальністю „Виробниче об’єднання „Іліташ”, м. Донецьк (ідентифікаційний код 23187892) права та обов’язки покупця на Ѕ частки нежитлових приміщень клубу за договором купівлі-продажу від 16.12.2005р., що зареєстровано в реєстрі №2127, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю „Лікувальний комплекс „Марат”, м. Донецьк (ідентифікаційний код 02650794) та Приватним підприємством „ТАЛА 2005”, м. Дніпропетровськ (ідентифікаційний код 25014109)

3. У задоволені решти вимог відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Лікувальний комплекс „Марат” (83086, м. Донецьк, пр. Павших Комунарів, 7, ідентифікаційний код 02650794) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробниче об’єднання „Іліташ” (83086, м. Донецьк, пр. Павших Комунарів, 7, ідентифікаційний код 23187892) витрати по сплаті державного мита в сумі 51 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 59 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання протягом зазначеного строку – після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо рішення не буде скасовано.

Повний текст рішення підписано і оголошено в судовому засіданні 18.09.2008р.

6. Рішення може бути оскаржене через Господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя