ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 9/33-826
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської
області

у складі

Розглянув матеріали справи

За позовом
Фізичної особи ОСОБА_1 АДРЕСА_1

до відповідача
Приватного вищого навчального закладу (ПВНЗ) "Інститут економіки і
підприємництва" (ІЕП) просп. Злуки, 3а, м.Тернопіль.

За участю
представників:

позивача:  ОСОБА_1 паспорт,

відповідача-  Магдич О.О., довір.

Суддя
Кропивна Л.В.

роз'яснивши  у розпочатому судовому засіданні
представникам сторін  права та
обов'язки  учасників господарського
процесу згідно з ст.ст. 22,  29  ГПК
України,

Встановив:

Позивач,   ОСОБА_1,
звернувся  у   лютому
2008 р.   до  приватного
вищого  навчального закладу  „Інститут
економіки і підприємництва”, м. Тернопіль ,  ід код
21133768,   з позовом ,у якому   просить:

визнати   недійсним
рішенням  зборів  учасників
ТзОВ „Інститут  економіки і
підприємництва”, оформлене протоколом № 6  від 15.11.1996 р.  у частині
прийняття нової редакції Статуту
ТзОВ „   Інститут  економіки і підприємництва”,  скасувати державну реєстрацію нової
редакції  Статуту ТзОВ „   Інститут
економіки і підприємництва” ,

визнати  недійсним
рішення  зборів  учасників ТзОВ „   Інститут
економіки і підприємництва”, оформлене     протоколом
№ 2  від  04.03.2005 р.
в частині  рішення  про
виключення  із числа  учасників
товариства  ОСОБА_1 та набуття
часток  інших учасників     та
розподілу   часток  між рештою учасників,

поновитиОСОБА_1  у складі
учасників ТзОВ „Інститут економіки і підприємництва ” з усіма правами та
обов'язками, якими він володів на час виключення,

визнати   недійсним
рішення зборів  учасників    ТзОВ „
Інститут  економіки і підприємництва”,
оформлене   протоколом  № 3
від  10.03.2005 р.  і скасувати
державну реєстрацію статут Приватного
вищого  навчального  закладу у редакції,   яка затверджена  загальними
зборами учасників   ТзОВ „   Інститут
економіки і підприємництва”,

стягнути  з відповідача
-ПВНЗ  „   Інститут
економіки і підприємництва” на користь
Позивача  1700 грн. моральної
шкоди.

Обґрунтовуючи    вимоги,
Позивач посилається   на те,
що  був
незаконно  виключений  із числа засновників    ТзОВ „
Інститут  економіки і
підприємництва”  з  мотивів відмови  від
підписання   статуту ,а його
частки  у статутному  фонді
ТзОВ   були  передані
іншим  учасникам  цього Товариства.  Стверджує, що    шляхом
шантажу   з боку   ректора
Інституту,   Позивач написав у 1995
р  .
заяву     ,  якою
уступив  15% належної   йому
частки у статутному   фонді
Товариства  на користь  ректораОСОБА_2

Зазначає, що  відповідно до
рішення від 10.03.2005 р.  зборів
засновників   ТзОВ „Інститут економіки і
підприємництва  ”  був перетворений  у приватний
вищий навчальний заклад „Інститут
економіки і підприємництва”,  який  став правонаступником  всього
майна,  прав  та обов'язків
ТзОВ    „ Інститут  економіки і підприємництва”   , але
Позивач  не був  вказаний
у складі його засновників  .

Про   скликання зборів учасників   ТзОВ „ Інститут  економіки і підприємництва”,  що проходили 04.03.2005 р. , Позивач не був
повідомлений у строки, визначені  ст. 61
Закону України „Про господарські
товариства”   ,  а
тому    прийняті на них
рішення,  згідно  з якими
Позивач був виключений із складу
засновників    , є недійсними  ,
а  сам Позивач має бути  поновлений у складі  засновників ТзОВ „ Інститут  економіки і підприємництва”.  Про
виключення  його  із складу
засновників    ТзОВ   „ Інститут
економіки і підприємництва”,
стверджує Позивач, він дізнався
лише  06.07.2006 р.

Виключення  його
із числа  засновників ТзОВ   „ Інститут
економіки і підприємництва” зазначає Позивач,  було завдано
моральної шкоди,  яка повинна бути
компенсованою Відповідачем  і яка  становить , за розрахунками  Позивача,
1700 грн.

Відповідач  позовних вимог не визнає, а доводи  Позивача вважає такими, що не відповідають
дійсності. Просить застосувати  правила
про позовну давність на вимоги,  що
стосуються    визнання   недійсним
рішенням  зборів  учасників
ТзОВ „Інститут  економіки і
підприємництва”, оформлене протоколом № 6  від 15.11.1996 р. ,  у частині
прийняття нової редакції Статуту
ТзОВ „   Інститут  економіки і підприємництва” та   скасування
державної  реєстрацію нової
редакції  Статуту Товариства.

Заперечуючи  доводи Позивача   з приводу
визнання недійсним     рішення
зборів учасників  ТзОВ „   Інститут
економіки і підприємництва” від
04.03.2005р. ,   Відповідач
звертає увагу суду на те, що    на
зборах  учасників  Товариства
27. 12.2004 р.  (протокол №
5)  була затверджена    нова
редакція Статуту, згідно  з якою
змінилася організаційно-права  форма   юридичної особи.

Замість  товариства
з обмеженою відповідальністю , зазначає Відповідач ,  Інститут був
перетворений  у приватний  вищий навчальний заклад у зв'язку  із
вимогами   Закону України
„Про  вищу освіту” та наказу Міністерства   освіти
України  від 05.02.2003 р.  № 6
„Про затвердження  примірного
статуту вищого навчального закладу”.
Однак, ОСОБА_1 відмовився
підписувати запропоновану редакцію
статуту  Інституту    , що загрожувало   іміджу Інституту  і
впливало на  отримання   ним
акредитації як вищого навчального
закладу.

За недоведеністю       вини
Відповідача   у неправомірних  діях чи рішеннях  стосовно
Позивача,  Відповідач   просить відмовити  у
стягненні   з нього  компенсації
моральної шкоди на користь Позивача.

Розглянувши   матеріали
справи,  заслухавши доводи представників
сторін,   суд    дійшов
до висновку, що  спір  не підвідомчий  господарському суду,  з огляду на таке.

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Інститут
економіки і підприємництва”, учасником
якого  був ОСОБА_1.,   і
рішення  якого   є ,
поряд з іншими вимогами,
предметом  судового  розгляду ,
було припинено ( як зазначено у п. 1.2. Статуту  Приватного
вищого  навчального закладу  „Інститут економіки і підприємництва”),
внаслідок реорганізації  шляхом
перетворення .

Наявним у справі     рішенням
зборів учасників  Товариства  від 10.03.2005 р.  , яке
оформлене протоколом №  2 ,теж
підтверджується  ця обставина.

За
змістом  статті   108 ЦК України    внаслідок
перетворення   юридичної
особи  виникає лише  один правонаступник, а    саме
перетворення юридичної особи
супроводжується   суттєвою зміною  її правого
статуту.

За змістом    статті
104 ЦК України   юридична особа
припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків
іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу,
перетворення) або в результаті ліквідації .

Юридична особа є такою, що
припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її
припинення.

Відповідно до довідки № 07-84  від 15.07.2005 р.   з Єдиного
державного  реєстру  підприємств та організацій  України , виданої  Головним управління статистики у
Тернопільській області  ( а.с. 110)  організаційно-правова форма   Відповідача , Приватного  вищого навчального  закладу „інститут економіки і
підприємництва   ,    вказана як приватна організація (установа ,
заклад) .

За змістом    частини 1 статті  83 ЦК України    юридичні особи можуть створюватися  у таких організаційно-правових формах    товариство,
установа та в інших формах , встановлених  законом.

На відміну від Товариства,  яке
є    організацією, створеною
шляхом об'єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві,  і
поділяються на підприємницькі та непідприємницькі,  установою визнається  організація, створена однією або кількома
особами (засновниками), які не беруть участі в управлінні нею, шляхом
об'єднання (виділення) їхнього майна для досягнення мети, визначеної
засновниками, за рахунок цього майна ( частини
2,3 ст. 83 ЦК України)

Отже,   юридична особа , учасником  якого був Позивач,   і яка мала організаційно-правову форму  Товариства ( ТзОВ „Інститут економіки і
підприємництва”), внаслідок перетворення
була припинена.

Враховуючи, що  органи
юридичної особи  не є
самостійними  суб'єктами права,   вони
невіддільні від  юридичної
особи   і
є  її    частиною,
а     дії  цих
органів    розглядаються  як дії
самої юридичної особи, адже   в
силу   статті  92   ЦК
України ,   юридична особа  лише
через свої органи
набуває      цивільних прав  та обов'язків,   вимоги
Позивача  про  визнання
недійсними рішень  вищого
керівного   органу  ТзОВ „Інститут економіки і підприємництва”
,  визнання недійсним   Статуту
Товариства,   поновлення Позивача
у складі  учасників  Товариства
не можуть   бути задоволені    ,якщо така
юридична   особа  припинена
. У цьому разі   та обставина,
що   Відповідач  ( приватний навчальний заклад )    є
правонаступником  Товариства ,
значення не має.

Разом  з тим, 29 грудня 2006 р. набрав чинності
Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо
визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних
спорів" від 15 грудня 2006 р. N v0254667-06 ( v0373667-06 ) (публікації:
"Голос України", 12 січня 2007 р., N 4; "Урядовий кур'єр",
29 грудня 2006 р., N 247; "Офіційний вісник України", рік 2006,
09.01.2007, N 52, ст. 3476, стор. 52).

Законом від 15.12.2006 р.    до підвідомчості (підсудності)
господарських судів віднесено справи, що виникають з корпоративних відносин у
спорах між господарським товариством та його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами) господарських товариств, що що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів. пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Підвідомчість (підсудність) справ
загальним і господарським судам визначається законодавством. У разі відсутності
прямої вказівки у законі застосовується принцип розмежування підвідомчості
(підсудності) за суб'єктним складом. Зокрема, на підставі ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарським судам підвідомчі
спори щодо захисту порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом
інтересів підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб (у тому числі
іноземних), громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи. При цьому справи, що виникають з корпоративних відносин, на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК підвідомчі (підсудні) господарським судам
незалежно від того, які особи - юридичні чи фізичні - є учасниками
корпоративних відносин, з яких виник спір. Тому, якщо стороною у справі є
фізична особа, вирішального значення при розмежуванні юрисдикцій набуває
питання, чи є ця справа такою, що виникає з корпоративних відносин.

У листі від 01.08.2007 р.    Верховний Суд України    , узагальнюючу   практику
розгляду   судами корпоративних
спорів,  зазначив, що  у судів відсутні підстави виходити за межі
підвідомчості (підсудності) господарських судів, визначених ст. 12 ГПК. Тому,
незважаючи на те, що спори, пов'язані з діяльністю інших юридичних осіб, є за
своїм змістом близькими до спорів, що виникають з корпоративних відносин,
проте, якщо хоча б однією зі сторін спору є фізична особа, непідвідомчі
(непідсудні) господарським судам.

До того ж  Верховний Суд України вказав,  що   не
підлягає розширеному тлумаченню п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК також щодо справ,
пов'язаних зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності
господарського товариства, якщо стороною у справі не є ні господарське
товариство, ні його учасник (засновник, акціонер), у тому числі такий, що вибув.

Враховуючи,  що
за  суб'єктним складом    спір
між гр.ОСОБА_1. та   приватним  вищим
навчальним закладом  „Інститут
економіки і підприємництва” є
непідвідомчим       господарським
судам,  провадження  у справі підлягає припиненню   за пунктом
1   ч. 1 ст.  80 ГПК України.

Враховуючи викладене,  керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 6
Закону України "Про судоустрій України", статтями 1, 2, 12,  п. 1ч. 1 ст.
80,  ст.  86
Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ухвалив:

1.  Припинити провадження у
справі  за позовом  ОСОБА_1, АДРЕСА_1     до   відповідача-    приватного
вищого  навчального закладу  „Інститут економіки і підприємництва”, просп.  Злуки, 3а,
м. Тернопіль.

2. У відповідності з п. 3 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про
державне мито” від 21.10.93 р. № 7-93 державне мито у сумі  85,00 грн., перераховане Федиком Павлом
Дмитровичем до державного бюджету на рахунок 0002 ГУДКУ у
Тернопільській області, МФО банку -838012,
згідно  квитанції  №  86 від  20.02.2008 р.
підлягає поверненню.

Ухвалу  суду може бути оскаржено  через місцевий господарський суд.

Суддя