ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2008 р.

№
16/178-07

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
судді

Кривди
Д.С. -(доповідача у справі),

суддів:

Жаботиної
Г.В., Уліцького А.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на
постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
26.02.2008 року

у
справі

№16/178-07
господарського суду Харківської області

за
позовом

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2

до

ТОВ
“Металіст-А”

третя
особа

Підприємство
Харківської облспоживспілки “Центральний ринок”

про

стягнення
суми та визнання договорів недійсними,

за участю представників сторін від:

позивача:

не
з'явились

відповідача:

Максимейко
О.Ю. -за довіреністю від 10.08.2007р.

третьої
особи:

не
з'явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Харківської області від 07.11.2007р. (суддя Здоровко Л.М.),
залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від
26.02.2008р. (судді Токар М.В. -головуючий, Івакіна В.О., Фоміна В.О.), відмовлено
в задоволенні позову про визнання недійсним договору оренди та договорів
суборенди, стягнення орендної плати, моральної шкоди, упущеної вигоди та
сплачених штрафів.

Позивач
в касаційній скарзі просить скасувати постанову апеляційного господарського
суду і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на
порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія
суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет
правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права,
заслухавши пояснення представника відповідача, дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як
встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 23.03.2004р.
на підставі договору дарування ОСОБА_1прийняла в дар металевий кіоск, обшитий
пластиком, площею 19,4кв.м.

Згідно
до технічного паспорту від 25 06.2001р., площа забудови 20,8кв.м., загальна
площа 19,4кв.м.

01.04.2004р.
для здійснення підприємницької діяльності між суб'єктом підприємницької
діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 (позивач) і ТОВ „Металіст-А"
(відповідач) підрозділ Центральний ринок укладено договір оренди №143/6з
обладнаної торгівельної площадки, за умовами якого відповідач надає, а позивач
приймає у тимчасове користування за плату торгівельну площадку, розташовану на
ринку вАДРЕСА_1, розміром 20,8кв.м., для стаціонарної установки кіоску і
здійснення підприємцем законної підприємницької діяльності. Орендна плата за
місяць за вказаним договором оренди складає 30грн. за 1кв.м, всього 624грн. на
місяць. Термін дії договору з 01.04.2004р. по 31.12.2004р. включно.

01.09.2005
року між позивачем та відповідачем укладено договір суборенди №168/6з-05, за
умовами якого суборендодавець (відповідач) передав в строкове платне
користування, а суборендар прийняв на умовах суборенди обладнане торгівельне
місце для розміщення кіоску загальною площею 7кв.м., розташоване за адресою
АДРЕСА_1Термін дії договору суборенди №168/6з-05 до 31.12.2005р. з моменту підписання.

01.12.2005
року між позивачем та відповідачем укладено договір суборенди №32/п-06, за
умовами якого суборендар передав в строкове платне користування, а суборендар
прийняв на умовах суборенди обладнане торгівельне місце для розміщення кіоску
розміром 1,05x6,7x2,5, розташоване за адресою АДРЕСА_1. Термін дії даного
договору суборенди до 31.12.2006 р. з моменту підписання.

Відмовляючи
в задоволенні позову, суди виходили з того, що при їх укладенні сторони
договору не допустили порушень, які б свідчили, що його зміст суперечить
Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства; позивач не надав доказів в обґрунтування того,
що особи, які вчинили правочин, не мали необхідний обсяг цивільної дієздатності,
волевиявлення учасників правочину є не вільним і не відповідає їх внутрішній
волі, торгове місце надавалось для розміщення кіоску, який знаходився на одному
і тому ж місці.

Вищий
господарський суд України не може погодитися з переконливістю висновків судів
попередніх інстанцій.

Відповідно
до вимог п. 13 Правил торгівлі на ринках, затверджених наказом Міністерства
економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх
справ України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету
стандартизації, метрології та сертифікації України 26.02.2002 р. №
57/188/84/105 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.03.2002 р. за
№ 288/6576, торгівельне місце -це площа, яка відведена для розміщення
необхідного для торгівлі інвентарю (вагонів, лотків тощо) та здійснення продажу
продукції з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків (у тому
числі ручних), у контейнерах, кіосках, палатках тощо.

Суд
першої інстанції дійшов висновку, що предметом вищевказаних договорів є
користування торгівельним місцем для розміщення на них кіоску. При цьому
апеляційний господарський суд зазначив, що в жодному зі спірних договорів не
йдеться про  те, що  позивачу передавалась  в оренду земельна ділянка.

Однак,
суди не дали оцінки тій обставині, що визначена на місцевості площа, передана
для розташування кіоску, розміщена на земельній ділянці та безпосередньо з нею
пов'язана.

Відповідно
до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної
поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеним щодо
неї правами. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені
ними особи (ч. 5 ст. 93 Земельного кодексу України).

Згідно
з ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку право
постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами
Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до
закону.

Обставини
права володіння та користування землею, на якій знаходиться майно позивача
(кіоск), судами не досліджувались.

Розглядаючи
спір, суди не дали належної оцінки обставинам укладення та дійсній правовій
природі спірних договорів суборенди №168/6з-05 від 01.09.2005р. та №32/п-06 від
01.12.2005р.; не встановили, чи стосувався кожен із трьох спірних договорів
надання торгівельної площі під розміщення одного й того ж кіоску, площею
20,8кв.м. Вказані обставини є суперечливими, зважаючи на те, що суди належним
чином не дослідили ці обставини, зокрема, на підставі відповідних доказів не
встановили, в чому полягало розміщення кіоску; чи дотримався позивач
відповідних вимог щодо порядку розміщення кіоску відповідного типу;
місцезнаходження (дислокація) кіосків.

За
таких обставин ухвалені в справі судові рішення не можуть вважатися законними і
обґрунтованими.

Оскільки
передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції
не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення місцевого
господарського суду та постанова апеляційної інстанції підлягають скасуванню, а
справа -направленню на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.
При новому розгляді справи слід врахувати наведене і вирішити спір відповідно
до закону.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, п.3 ч.1
ст.1119, 11110, ст.11111, 11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд
України,  -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну
скаргу задовольнити частково.

Постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 26.02.2008р.  та рішення господарського суду Харківської
області від 07.11.2007р. у справі №16/178-07 скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий
суддя
Д.Кривда

Судді                                                                                         Г.Жаботина

А.Уліцький