СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

06
травня 2008 р.
Справа  № 17/44

Господарський суд Закарпатської області у складі головуючого судді
Ушак І.Г. у відкритому судовому засіданні справу за участю представників:

позивача -ОСОБА_1., приватний підприємець.;

відповідача -Пазинець В.І., представник за
довіреністю;

розглянув
справу за позовом приватного підприємця ОСОБА_1, м. Тячів (далі -ПП ОСОБА_1)
до Тячівської міської ради, м. Тячів (далі - міська рада)

СУТЬ СПОРУ:
про визнання протиправними і скасування рішень Тячівської міської ради від
22.09.06 № 232 „Про відмову приватному підприємцю ОСОБА_1. у продовженні
терміну дії договору оренди земельної ділянки в АДРЕСА_1та  від 24.01.08 № 971 „Про оренду земельної
ділянки площею 0,01 га розташованої в АДРЕСА_1на конкурентних засадах” (далі
-оспорювані рішення №№ 232, 971).

Позивач
звернувся до суду із наведеними вимогами
та наполягає у ході судового розгляду на їх задоволенні, оскільки
вважає, що оспорювані рішення прийняті відповідачем всупереч вимог чинного
законодавства про оренду землі та порушують його законні права та інтереси як
орендаря спірної земельної ділянки за договором оренди від 14.11.05р. на
переважне право продовження дії цього договору на новий строк. Посилається при
цьому на приписи ст. 33 Закону України «Про оренду землі»щодо переважного за
інших рівних умов права орендаря, який належно виконував обов'язки відповідно
до умов договору, на поновлення договору оренди. Вважає неправомірною
пропозицію    відповідача щодо набуття
позивачем права подальшої оренди шляхом аукціону, оскільки мова йде про
продовження існуючого договору, а не укладення нового.

Відповідач письмовими поясненням та  представник його у ході судового розгляду
справи заперечує проти позову, вважаючи оспорювані рішення законними. Відмову
позивачеві у продовженні терміну дії договору мотивує тим, що  договір був укладений строком на один рік та
відсутністю внутрішньої волі відповідача як орендодавця спірної земельної
ділянки на продовження цього договору з позивачем. Посилаючись на приписи ст.
124 Земельного кодексу України щодо набуття права оренди земельної ділянки на
конкурентних засадах у разі надходження двох або більше заяв на оренду однієї і
тієї ж земельної ділянки,  вважає
правомірним  оспорюване рішення № 971.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін  та керуючись законом, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог.

При цьому суд виходив з
наступного.

За приписами ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України (КАС України) у справах щодо оскарження
рішень  суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням
принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення.

За приписами
ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) в
адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення  покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти позову.

Матеріалами
справи встановлено та не заперечується сторонами у ході судового розгляду, що
на підставі укладеного 14.11.05 договору оренди землі Тячівська міська рада -орендодавець
та відповідач у справі -  надала, а
ПП ОСОБА_1  - орендар та позивач у
справі -прийняв у строкове платне користування земельну ділянку
несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності
по АДРЕСА_1. Укладенню цього договору передувало рішення відповідача від
25.10.05 № 752 «Про затвердження проекту відводу земельної ділянки, яка
надається на умовах оренди ПП ОСОБА_1. в АДРЕСА_1», яким затверджено проект
відводу, встановлено орендну  плату та
зобов'язано ПП ОСОБА_1 та Тячівського міського голову укласти та зареєструвати
договір оренди.

За умовами
договору (п. 8) останній укладено строком на один рік та передбачено, що після
закінчення зазначеного строку  орендар
має переважне право поновлення  договору
на новий строк, письмово повідомивши про це орендодавця  не пізніше ніж за 30 днів до закінчення
строку дії договору.

У ході судового
розгляду встановлено та не заперечується відповідачем, що позивач належним
чином виконував як орендар договірні зобов'язання,        в т. ч., по орендній платі; у
червні 2006р. звертався до відповідача із заявою про викуп орендованої
земельної ділянки, у зв'язку з чим останній прийняв рішення від 22.06.06 № 94 (арк.
справи 74), яким залишив заяву без задоволення та запропонував ПП ОСОБА_1
звернутися з питанням продовження строку оренди після завершення дії договору.

Оспорювані
рішення у даній справі прийняті у зв'язку із зазначеною заявою ПП ОСОБА_1 від
26.06.06 та заявою від 14.11.07 до міської ради про продовження строку дії
договору оренди,  про що зазначено у
тексті цих рішень та що не заперечується сторонами у ході судового розгляду
справи,  однак до матеріалів справи
відповідачем долучено як документальне обґрунтування прийняття оспорюваних
рішень лише заяву від 26.06.06.

Так,  за результатами розгляду заяви ПП ОСОБА_1 від
26.06.06 прийнято оспорюване рішення № 232 про відмову  у продовженні строку дії договору. Відмова
мотивована тим, земельна ділянка „входить” до прибудинкової території
багатоквартирного жилого будинку по АДРЕСА_1, порядок використання якої повинен
визначатися співвласниками та з посиланням на приписи ст.ст.12, 42, 103
Земельного кодексу України щодо повноважень місцевих рад стосовно земель
комунальної власності, порядку використання земель багатоквартирних жилих
будинків, добросусідства; приписи ст. 26 Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні” щодо виключної компетенції місцевих рад та Правила
користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими  територіями, що затверджені  постановою Кабінету Міністрів України від
8.10.92р. № 572.

Оспорюване
рішення № 971 прийнято за результатами розгляду заяви ПП ОСОБА_1 від
14.11.07р., що також визнається сторонами, хоча в тексті рішення  міститься посилання на заяву від 14.11.05р. і
сама заява до матеріалів справи не долучена. Посилаючись на ст.ст. 93, 124
Земельного кодексу України, ч.ч. 6, 7 ст. 16 Закону України «Про оренду
землі»,   відповідач вирішив право оренди
спірної земельної ділянки визначити на конкурентних засадах -шляхом аукціону.

Таким чином, з
матеріалів справи вбачається та встановлено у ході судового розгляду, що спірні
відносини сторін у даній справі виникли
внаслідок орендних правовідносин сторін
та стосуються питання поновлення договору оренди земельної ділянки, тому
регулюються приписами  ст.  33 Закону України „Про оренду землі”.

За змістом
наведеної норми в редакції станом як на час прийняття оспорюваних рішень так і
станом на час розгляду даної справи судом, після закінчення строку, на який
було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки
відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на
поновлення договору, у разі поновлення договору оренди землі на новий строк
його умови можуть бути змінені за згодою сторін; у разі якщо орендар продовжує
користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за
відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після
закінчення строку договору він підлягає поновленню на  той самий строк і на тих самих умовах, які
були передбачені договором; письмове заперечення здійснюється
листом-повідомленням.

У ході судового
розгляду  встановлено, що спірна земельна
ділянка належить до комунальної власності і передача її у власність або
користування об'єднанню власників багатоквартирного житлового будинку по
АДРЕСА_1 у м. Тячеві не доведена жодними документами як не доведено, власне, і
існування такого об'єднання власників зазначеного житлового будинку. За таких
обставин не можна вважати правомірною
відмову позивачеві у продовженні строку дії договору оренди за змістом
оспорюваного рішення № 232, яка мотивована виключно відсутністю на це
згоди  об'єднання власників житлового
будинку.

Не може бути
прийнята судом як законна і обґрунтована позиція відповідача, висловлена у
відзиві на позов та наведена в описовій частині даного рішення, щодо
відсутності внутрішньої волі відповідача як орендодавця   на продовження  договору оренди, оскільки з прийняттям
оспорюваного рішення № 971 підтверджено, що відповідач не змінив своїх намірів
щодо подальшої передачі в оренду цієї земельної ділянки. Позивач продовжує
користуватися орендованою земельною ділянкою, сплачує за неї орендну плату, в
т.ч. за користування у 2007р. (арк. справи 34 на звороті),  яка була прийнята відповідачем, отже
договірні відносини з огляду на дії сторін у спірних правовідносинах були
продовжені на 2007р., а оскільки не було письмового повідомлення відповідача
про припинення договірних відносин у порядку вищенаведеної ст.  33 Закону України „Про оренду землі”, то
договір оренди вважається продовженим  і
на 2008р.

За  наведених обставин прийняття
відповідачем  у січні 2008р. оспорюваного
рішення № 971 щодо визначення шляхом аукціону права на оренду земельної
ділянки, яка перебуває в правомірному орендному користуванні ПП ОСОБА_1 згідно
договору, є порушенням права землекористування останнього.

Таким чином,
оскільки з прийняттям оспорюваних рішень порушено вищенаведені приписи Закону
України «Про оренду землі»та порушені права позивача  як землекористувача, що  доведено у ході судового розгляду та не
спростовано відповідачем, позовні вимоги про визнання протиправними та
скасування цих рішень є правомірними та підлягають задоволенню судом на
підставі п. „г” ч. 3 ст. 152 Земельного
кодексу України, ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на
викладене та керуючись ст.ст.  12, 42,
93, 124, 152 Земельного кодексу України,  ст.ст.
13-20, 33 Закону України  „Про
оренду землі”, ст.ст. 2, 71, 86, 128, 158-163, п. 6 розділу УІІ Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд постановив:

1.          Позов задоволити повністю.

Визнати
протиправними та скасувати рішення
Тячівської міської ради від 22.09.06 № 232 „Про відмову приватному
підприємцю ОСОБА_1. у продовженні терміну дії договору оренди земельної ділянки
в АДРЕСА_1та  від 24.01.08 № 971 „Про
оренду земельної ділянки площею 0,01 га розташованої в АДРЕСА_1на конкурентних
засадах”.

Дана
постанова набирає законної сили в порядку ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та  може бути
оскаржена в порядку ст. 186 цього ж кодексу до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова у
повному обсязі виготовлена  26.05.08

Суддя
Ушак І.Г.