ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2008 р. Справа № 38/73-08

вх. № 2063/5-38

Суддя господарського суду Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Бублейник В.А. за дов. №15 від 20.04.08р., відповідача: Столяров М.М. за дов. б/н від 05.05.08року.

розглянувши справу за позовом ТОВ ВКФ "Найс", м. Дніпропетровськ

до ТОВ "Енергосервіс", м. Харків

про стягнення 14500,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ТОВ ВКФ "Найс", м. Дніпропетровськ полягають у стягненні на його користь з ТОВ "Енергосервіс", м. Харків 14500 грн. заборгованості, отриманої відповідачем як попередньої плати, внаслідок прострочення відповідачем виконання зобов’язання з поставки товару, що спричинило втрату інтересу позивача до прийняття виконання в натурі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує. Зазначає, що сторонами не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору поставки, а тому вимоги про стягнення коштів є безпідставними.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

02.06.2003 р. сторонами було підписано договір №02/06м на поставку молока.

За платіжним дорученням № 515 від 02.06.2003 р. позивач перерахував відповідачу 10000 грн., а за платіжним дорученням № 569 від 01.07.2003 р. позивач перерахував відповідачу 4500 грн. як попередню оплату за товар, що мав бути поставлений за договором.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10 жовтня 2007 р. по справі № 47/401-07 позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що позивачем не було надано суду доказів того, що він відповідно до положень ч. З ст. 612 Цивільного кодексу України втратив інтерес та відмовився від прийняття виконання відповідачем зобов'язань по договору. З цих же підстав вказане рішення Господарського суду Харківської області залишено в силі постановою Вищого господарського суду України від 20.12.2007 р. При цьому ВГСУ вказав, що в матеріалах справи відсутні дані, що позивач просив відповідача здійснити поставку молока або заявляв про відмову від договору.

Факту досягнення згоди сторонами з у усіх істотних умов договору поставки вищевказаними судовими актами встановлено не було.

Позивач листом від 21.12.2007 р. вих. № 128 направив вимогу відповідачу про поставку молока за договором № 02/06м за цінами, які існують в даному регіоні на час виконання зобов'язання. Позивач повторно звернувся до відповідача з такою ж вимогою листом від 23.01.2008 р., який відповідач отримав 25 січня 2008 р. Вимоги позивача про поставку молока залишились без реагування з боку відповідача.

Згідно ст. 153 Цивільного кодексу УРСР, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 254 Цивільного кодексу УРСР за договором поставки організація-поставщик зобов'язується передати у певні строки або строк організації-покупцеві (замовникові) у власність (в оперативне управління) певну продукцію згідно з обов'язковим для обох організацій плановим актом розподілу продукції; організація-покупець зобов'язується прийняти продукцію і оплатити її за встановленими цінами. Договором поставки є також договір, що укладається між організаціями за їх розсудом, за яким поставщик зобов'язується передати покупцеві продукцію, що не розподіляється в плановому порядку, в строк, який не збігається з моментом укладення договору.

Таким чином, істотною умовою договору на поставку товарів є ціна товарів.

В п. 2.1. договору №02/06м від 02.06.2003 р. зазначено, що кількість та вартість товару можуть змінюватись за домовленістю сторін, при цьому має бути підписаний додаток з зазначенням ціни або інших умов придбання товару. Порядок оплати встановлюється сторонами в додатках до договору.(п. 2.3 договору). Кінцева вартість і кількість товару визначається відповідними товаросупровідними документами і накладними, що є розрахунок вами документами (п.2.4 договору).

В додатку №1 до договору №02/06м «Погодження умов закупки» сторони зазначили, що ціна визначається на час продажу сировини.

Доказів погодження ціни товару у інший спосіб, у інших документах тощо, сторони суду не надали.

Таким чином, сторонами не було узгоджену ціну товару, що мав поставлятись за договором, що свідчить про недосягнення згоди з цієї істотної умови договору поставки і договір на поставку №02/06м від 02.06.2003 р. не є укладеним.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення 14500 грн. попередньої оплати через втрату інтересу позивача до прийняття виконання внаслідок прострочення виконання відповідачем зобов’язань з поставки товару за договором №02/06м від 02.06.2003 р., є необґрунтованими та задоволенню не підлягають через те, що відповідні зобов’язання за договором у відповідача не виникли.

Натомість, суд констатує факт безпідставності перерахування позивачем, одержання та утримування відповідачем 14500 грн., сплачених позивачем за платіжними дорученнями № 515 від 02.06.2003 р. № 569 від 01.07.2003 р., проте, чинним Господарським процесуальним кодексом України права самостійно змінювати підстави позову господарському суду не надано.

Судові витрати у справі підлягають залишенню на позивачем.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 12, 15, 22, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повний текст рішення підписано судом 07травня 2008 р.

Суддя Жельне С.Ч.