ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

18 липня 2008 р.                                                             Справа № 7/206-2007

за позовом Комунального підприємства „Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода”, м. Ужгород

до відповідача Державної податкової інспекції у м. Ужгороді, м. Ужгород

про скасування податкового повідомлення –рішення

Суддя С.Б.Швед

від позивача –Турецька Н.М.;

від відповідача – Товтин М.В.; Секретар судового засідання – Кость В.В.,

СУД ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство „Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода” (далі - Підприємство) звернулося до суду з позовом про скасування податкового повідомлення –рішення ДПІ у м. Ужгороді від 16.03.2007р. №/0/865/15-2/03344326/7405 про застосування штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати узгоджених сум податкових зобов’язань з податку на додану вартість у сумі 184307,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що зазначені у розрахунку органу державної податкової служби суми штрафних санкцій застосовані всупереч вимогам ст. 250 Господарського кодексу України після сплину спеціального строку давності для їх застосування. Також позивач посилається на те, що відповідно до п.6.1.7. Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій застосування штрафних санкцій пов’язується з необхідністю дослідження стану розрахунків платника податків з бюджетами, однак дане питання не досліджувалось відповідачем.

Також позивач просить суд, на підставі поданого ним письмового клопотання від 25.06.2008р. №384, повторно зупинити провадження у даній справі до завершення судового розгляду справи господарського суду Закарпатської області №14/136 та набрання судовим рішенням у ній законної сили, оскільки предметом спору у зазначеній справі є скасування податкових повідомлень –рішень про застосування штрафних санкцій з ПДВ у взаємопов’язаних податкових періодах.

Відповідач позов не визнав, оскільки порушення термінів сплати узгоджених сум податкових зобов’язань з податку на додану вартість підтверджені актом перевірки та розрахунком штрафних санкцій, даними самостійно поданих позивачем податкових декларацій з ПДВ та витягом із облікової картки платника податків.

Дослідивши подані по справі докази та заслухавши пояснення представників сторін, суд констатує наступне:

Актом перевірки Державної податкової інспекції у м. Ужгороді від 05.03.2007р. №606/15-2 встановлені факти порушення Підприємством граничних строків сплати узгоджених сум податкових зобов’язань з податку на додану вартість за грудень 2005р., січень, березень, квітень, червень 2006р. та застосовано штрафні санкції на підставі п.п. 17.1.7. п.17.1. ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181-III (далі –Закон №2181-III) у загальній сумі 184307,50 грн.

Відповідно до п.п. 5.3.1. п. 5.3. ст. 5 Закону №2181-III платник податків зобов’язаний самостійно сплачувати суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.п. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4 Закону №2181-III для подання податкової декларації.

Згідно з п.п. 17.1.7. п. 17.1. ст. 17 Закону №2181-III за порушення строків сплати узгодженої суми податкового зобов’язання, визначених цим Законом, платник податків зобов’язаний сплатити штраф у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; від 31 до 90 календарних днів включно - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; понад 90 календарних днів - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Порядок сплати (зарахування) податкових зобов’язань за податкові періоди (розрахунок штрафних санкцій, а.с. 13), порушення граничних строків сплати за які стало підставою для застосування штрафних санкцій за оспорюваним по даній справі податковим повідомленням –рішенням, був предметом судового розгляду у справі господарського суду Закарпатської області №14/113 між цими ж сторонами.

Постановою господарського суду Закарпатської області від 16.07.2007р. по зазначеній справі, залишеною в силі ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2008р., констатовано неправомірність зарахування податковим органом 22.01.2007р. із суми 312684 грн. від’ємного значення між сумою податкового кредиту та податкових зобов’язань з ПДВ по податковій декларації за грудень 2006 року у сплату податкового боргу з ПДВ у сумі 78146,00 грн. за податковою декларацією за квітень 2006р. та у сумі 21675 грн. за податковою декларацією за червень 2006 року. Підтверджено правомірність зарахування із суми 312684 грн. від’ємного значення з ПДВ у сплату податкового боргу у сумі 83279 грн. по декларації за березень 2006р., у сумі 36608 грн. по декларації за січень 2006р. та у сумі 51760,30 грн. по декларації за грудень 2005р.

Наведені обставини в силу частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України мають преюдиціальне значення для розглядуваної судової справи, тому застосування штрафних санкцій за податкові періоди квітень, червень 2006 р. у сумі відповідно 39073,00 грн. та 10837,50 грн. належить визнати неправомірним з скасуванням рішення органу державної податкової служби про їх застосування у цій частині.

По інших трьох позиціях (зарахування у сплату податкового боргу з ПДВ 25-26.12.2006р. сум 39719,70 грн., 28732,92 грн., 28694,08 грн. по декларації за грудень 2005 року), що відображені у розрахунку штрафних санкцій (а.с.13), суд виходить з того, що у матеріалах справи відсутні докази, які б давали підстави для визнання неправомірним застосування податковим органом штрафних санкцій відповідно у сумах 19859,86, 14366,46, 14347,04 грн.

Що стосується інших аргументів позивача, зокрема відносно пропуску строку давності для застосування штрафних санкцій, неврахування податковим органом наявної дебіторської заборгованості бюджетних установ за послуги водопостачання перед Підприємством, неправильного складання розрахунку штрафних санкцій, то зазначені доводи позивача не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, що визначає порядок, підстави та строки для застосування штрафних санкцій (п.п. 5.3.1. п. 5.3. ст. 5, п. 7.7 ст. 7, п.п. 15.1.1 п. 15.1 ст. 15, п.п. 17.1.7. п. 17.1. ст. 17 Закону №2181-III).

Не підлягає задоволенню також і клопотання позивача про зупинення провадження у справі, оскільки наслідком такого буде невиправдане зволікання у своєчасному судовому розгляді спору, а наведені у ньому обставини за результатами розгляду справи №14/136 можуть стати підставою для перегляду судового рішення по даній справі за нововиявленими обставинами.

Таким чином позов підлягає задоволенню частково, а оспорюване за предметом спору податкове повідомлення-рішення - скасуванню у частині суми 49910,50 грн. застосованих штрафних санкцій.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 7-9, 69, 86, 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Податкове повідомлення –рішення Державної податкової інспекції у м. Ужгороді від 16.03.2007р. №/0/865/15-2/03344326/7405 про застосування штрафних санкцій до Комунального підприємства „Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода” (м. Ужгород, вул. Митна, 1, код 03344326) за порушення граничних строків сплати узгоджених сум податкових зобов’язань з податку на додану вартість скасувати у частині суми 49910,50 грн.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог, а також клопотання позивача про зупинення провадження у справі відмовити.

4. Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена за правилами, передбаченими статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя С.Швед