ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.07.08 р.                     Справа № 17/63

Господарський суд Донецької області у складі судді Татенко В.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу, порушену:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЛТ ГРУП», м. Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «V.S.P», м. Макіївка

про стягнення 6'939,43 грн.

за участю представників сторін

від позивача: Арциховський О.О. – довіреність

від відповідача: не з’явився

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЛТ ГРУП», м. Донецьк звернулось до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «V.S.P», м. Макіївка про стягнення 10'887,86 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на договір № 16/11 від 16.11.07р. про надання транспортно-експедиційних послуг на перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполучені, заявку на транспортування вантажу у міжнародному сполучені від 16.11.2007р., CMR, акт здачі-приймання робіт №146 від 30.11.2007р., рахунок №146 від 30.11.2007р.

Заявою від 17.06.2008р. (а.с. 25) позивач зменшив розмір позовних вимог та просить стягнути 6’939,43 грн., у тому числі: основний борг – 6060,00 грн. та інфляційні – 127,26 грн., 3% річних – 96,50 грн., пеню – 655,67 грн. Зменшення розміру позовних вимог судом прийнято, у зв’язку з чим справа розглянута в межах суми 6’939,43 грн.

Відповідач у судове засідання не з’явився, свого представника у судове засідання не направив, вимоги чисельних ухвал суду не виконав, відзив на позовну заяву – не надіслав, хоча про день, час та місце розгляду справи був судом повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які знаходяться у матеріалах справи.

Згідно ст. 75 ГПК України справа розглянута за наявними в ній документами.

Розгляд справи був закінчений 01.07.2008р. У судовому засіданні оголошувалась перерва до 14.07.2008р. для підготовки рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, встановив:

16.11.2007р. між сторонами був підписаний договір № 16/11 про надання транспортно-експедиційних послуг на перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполучені (далі – «договір») (а.с. 9-11), відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЛТ ГРУП», м. Донецьк – “ЕКСПЕДИТОР”, діючи по дорученню та за рахунок “ЗАМОВНИКА” - Товариства з обмеженою відповідальністю «V.S.P», м. Макіївка, надає послуги по організації перевезення.

Відповідно до п.п.2.2. п.2 договору ціна, строки та інші конкретні умови перевезення обумовлюються у заяві “ЗАМАВНИКА”, яка є невід’ємною частиною договору.

Приписи п.п. 4.4 п. 4 договору встановлюють оплату послуг “ЕКСПЕДИТОРА”, яка надається “ЗАМАВНИКОМ” на розрахунковий рахунок на підставі рахунку, податкової накладної, акта виконаних робіт, з перебігом 7ми банківських днів, з моменту отримання рахунку ЗАМАВНИКОМ та підписання сторонами акта виконаних робіт.

З заяви на транспортування вантажу у міжнародному сполучені від 16.11.2007р. вбачається: рід вантажу – металеві пружини, вага – 20т, маршрут – Москва-Макіївка, ціна (ставка) – 6060,00 грн..

30.11.2007р. сторонами був підписаний акт прийняття/передачі виконаних послуг № 146, разом з яким відповідач отримав від позивача рахунок №146 на оплату суму вартості цих послуг – 6'060,00 грн.

В порушення вимог договору, відповідач надані позивачем послуги не оплатив, у зв’язку з чим створилась заборгованість у сумі 6'060,00 грн.

Згідно п.п.6.4 п.6 договору у випадку прострочення платежу, ЗАМОВНИК відшкодовує ЕКСПЕДИТОРУ пеню у розмірі 0,4 % від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 6 договору та ст.ст. 549, 550, 625 Цивільного кодексу України позивачем була нарахована додатково сума пені, інфляційні та 3% річних.

Зважаючи на те, що:

-          зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку;

-          згідно ст. 193 Господарського Кодексу («ГК») України зобов’язання повинні виконуватись у повному обсязі та у встановлені строки. Одностороння відмова від виконання зобов’язання не припустима;

-          відповідно до ст..526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

-          боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст..625 ЦК України);

-          платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (Закон України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”);

-          відповідач прийняті на себе зобов’язання належним чином не виконав,

господарський суд вважає вимоги позивача щодо стягнення основної суми боргу – обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вимоги щодо стягнення суми інфляційних, 3% річних та пені підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно наданого позивачем розрахунку до заяви про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 27) вбачається, що позивач просить стягнути пеню у розмірі 655,67 грн. за період з 08.12.2007р. по 21.05.2008р., але зважаючи на неправильно зроблений позивачем розрахунок розмір пені з цей період складає суму 545,90 грн., яка й підлягає стягненню з відповідача.

Стосовно стягнення 3% річних у розмірі 96,50 грн. за 193 дня прострочення, то ця вимога також у зв’язку із неправильним розрахунком підлягає частковому задоволенню у сумі 95,90 грн.

Вимога про стягнення інфляційних у сумі 127,26 грн., підлягає повному задоволенню.

Судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 82-84 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «V.S.P» (80109, м. Макіївка, пер. Аральський, 27, р/р3639 у філії “Пролетарського відділення ПІБ” м. Донецька, МФО 334301, ІНН 24, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЛТ ГРУП» (83004, м. Донецьк, вул.. Батищева, 10; поштова адреса: 85400, м. Селидове Донецької області, а/я 99; р/р4001 у філії Донецької дирекції АТ “Індекс банк” м. Донецька, МФО 335850, ОКПО 34225770) заборгованість у розмірі 6060,00 грн., пеню - 545,90 грн., інфляційні – 127,26 грн., 3% річних – 95,90 грн.; 100,38 грн. – на відшкодування витрат по сплаті державного мита; 116,12 грн. – на відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя Татенко В.М.