ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2008 Справа № 2/57

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів :

головуючого Логвиненко А.О. (доповідач)

суддів:                      Головко В.Г., Стрелець Т.Г.

при секретарі судового засідання Ревковій Г.О.

з участю представника позивача Баєва М.Ш.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “ЄНЕРГО-МИГ” на рішення господарського суду Кіровоградської області від 8.04.2008р. по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ЄНЕРГ-МИГ, м. Дніпропетровськ

до відповідача Комунального підприємства “Теплоелектроцентраль”, м. Олександрія Кіровоградської області

про стягнення 729602,92гр.

В С Т А Н О В И В :

28.02.2008р. до господарського суду Кіровоградської області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю “ЄНЕРГО-МИГ” (далі ТОВ “ЄНЕРГО-МИГ”) про стягнення з комунального підприємства “Теплоелектроцентраль” (далі КП “Теплоелектроцентраль”) 729602,92гр. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 20.03.2006р. між сторонами було укладено договір фінансової допомоги відповідно до умов якого ТОВ “ЄНЕРГО-МИГ” надало відповідачу безвідсоткову фінансову допомогу, перерахувавши на рахунок КП “Теплоелектроцентраль” 480000гр. Відповідач зобов’язався повернути вказану суму до 30.07.2006р. але своїх зобов’язань не виконав. На цій підставі позивач просив стягнути з КП “Теплоелектроцентраль” вказану суму разом з інфляційними збитками, річні відсотки –22492,2гр., штраф у сумі 96000гр. та пеню у сумі 1210,72гр.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 8.04.2008р. (суддя Деревінська Л.В.) позов задоволено частково : на користь позивача стягнуто 480000 боргу, інфляційні збитки –129600гр., річні відсотки –22492,2гр., пеню в розмірі 1210,72гр. та судові витрати. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням, ТОВ “ЄНЕРГО-МИГ” звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення та задовольнити позов у повному обсязі. При цьому апелянт послався на те, що суд безпідставно відмовив в задоволенні позову в частині стягнення штрафу, оскільки чинне законодавство не забороняє одночасне стягнення штрафу та пені за невиконання грошового зобов’язання.

Представник відповідача в судове засідання призначене для розгляду апеляційної скарги не з’явився, про причини неявки суд не поінформував. Вимоги суду, викладені в ухвалах від 2.06., 23.06., 7.07. та 21.07.2008р., відповідачем не виконано. Враховуючи те, що залучені до справи докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача, якого належним чином сповіщено про час та місце слухання справи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши у відповідності до ст. 101 ГПК України законність і обґрунтованість рішення у повному обсязі, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено матеріали справи, правильно встановлено фактичні обставини, яким дана належна правова оцінка, а висновки суду ґрунтуються на залучених до справи доказах та відповідають приписам закону. При цьому колегія суддів враховує таке.

З матеріалів справи вбачається, що 20.03.2006р. сторони уклали договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу безвідсоткову фінансову допомогу. Натомість, КП “Теплоелектроцентраль” зобов’язалось повернути отриману грошову суму до 30.07.2006р. Пунктом 3.6 договору сторони обумовили, що у випадку прострочення строку повернення грошових коштів відповідач сплачує пеню в розмірі 0,5% від розміру фінансової допомоги за кожен день прострочення. У випадку прострочення повернення коштів більш ніж на 15 днів, КП “Теплоелектроцентраль” також повинно сплатити штраф в розмірі 20% від розміру фінансової допомоги.

Відмовивши в задоволенні позову в частині стягнення штрафу, суд першої інстанції зазначив, що чинним законодавством, зокрема ч.3 ст.549 ЦК України, що за невиконання грошового передбачено стягнення пені, а не штрафу.

Вказаний висновок суду відповідає приписам чинного законодавства з огляду на таке.

Відповідно до ст.231 ГК України законом щодо окремих видів зобов’язання може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідальність у вигляді штрафних санкцій за невиконання грошового зобов”язання передбачена Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”. Вказаним Законом передбачено, що за прострочку платежу боржник сплачує пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Такого виду неустойки як штраф за прострочення виконання грошового зобвоязання Закон не містить.

Отже, чинним законодавством встановлено застосування виключно пені за порушення грошового зобов’язання, що унеможливлює задоволення позову в частині стягнення штрафу оскільки умови договору щодо стягнення штрафу суперечить вимогам закону.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає передбачених ст.104 ГПК України підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Керуючись ст. 101, 103 –105 ГПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “ЄНЕРГО-МИГ” залишити без задоволення, а рішення господарського суду Кіровоградської області від 8.04.2008р. –без змін.

Головуючий А.О. Логвиненко

Суддя В.Г. Головко

Суддя Т.Г. Стрелець

Постанову оформлено у відповідності

до вимог ст.84 ГПК України 7.08.2008р.