ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

За позовом Казенного заводу порошкової металургії

до Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія

«Дженералі Гарант»

про стягнення 10 079,16грн.

Суддя Палій В.В.

Секретар Молочна Н.С.

Представники:

від позивача не з’явився

від відповідача Стеценко Т.М.- предст. (дов. выд 19.11.2007р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 4701,94грн. страхового відшкодування, 336,00грн. вартості проведення автотоварознавчого дослідження, 41,2грн-пені, 5000,00грн.- компенсації шкоди діловій репутації.

Представник позивача у судове засідання 08.04.2008р. не з’явився, витребуваних судом документів не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача у судовому засіданні 08.04.2008р. надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що винною особою у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 09.02.2007р. визнано Кузьменко В.О. Відповідно, саме зазначена фізична особа повинна нести відповідальність за завдану шкоду та відшкодувати шкоду, завдану позивачу.

У зв’язку з неявкою у судове засідання 08.04.2008р. представника позивача та необхідністю витребувати неподані суду документи, розгляд справи 08.04.2008р. відкладено.

У судовому засіданні 07.05.2008р. представник позивача надав суду докази сплати відповідачем 3833,28грн. страхового відшкодування без ПДВ та за вирахуванням франшизи.

З метою витребування додаткових доказів по справі, розгляд справи 07.05.2008р. відкладено.

У судовому засіданні 21.05.2008р. представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти позовних вимог, оскільки заподіяну шкоду позивачу повинна відшкодувати безпосередньо особа, яка її заподіяла, а не відповідач по справі. Між позивачем та відповідачем відсутні будь-які діючі господарські договори, тому цей спір не підвідомчий Господарському суду міста Києва.

Представник позивача надав суду заяву про уточнення позовних вимог, а саме, просить суд стягнути з відповідача 868,66грн. страхового відшкодування, 336,00грн. компенсації витрат на проведення автотоварознавчої експертизи, 297,32грн. –пені, 5000,00грн. компенсації шкоди діловій репутації. Також позивач просить суд витребувати у відповідача та долучити до матеріалів справи копію полісу відповідача №ВА/7930156 від 30.08.2006р.

Клопотання позивача про витребування у відповідача (повторно) копії полісу судом задовольняється.

Представник позивача надав суду докази перерахування відповідачем на користь позивача 868,66грн. страхового відшкодування відповідно до платіжного доручення №8792 від 16.05.2008р.

З метою витребування додаткових доказів по справі, розгляд справи 21.05.2008р. відкладено.

У зв’язку з неявкою у судове засідання представника позивача та з метою витребування неподаних суду документів, розгляд справи 28.05.2008р. відкладено.

У судовому засіданні 10.06.2008р. представник відповідача надав суду страховий Акт №59447 від 18.12.2007р. та Поліс №ВА/7930156 обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У судовому засіданні 10.06.2008р. судом оголошено перерву до 18.06.2008р., з метою виготовлення повного тексту рішення по справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В:

09.02.2007р. у м. Києві на проспекті Московському –виїзд на вул. Богатирську сталася дорожньо –транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля Daewoo Lanos д/н АІ3212АС та автомобіля ВАЗ 21093 д/н АА8480ВО, цивільна відповідальність власника якого –Кузьменка В.О. застрахована у ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»за полісом №ВА/7930156 від 30.08.2006р. Факт ДТП підтверджується довідкою Управління Державтоінспекції ГУ МВС України в м. Києві та розширеної довідкою ДАІ з обслуговування Оболонського району при УДАІ ГУ МВС України в м. Києві.

Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 03.03.2007р. №3-9698/2007р. про притягнення до адміністративної відповідальності ДТП сталося з вини Кузьменка В.О.

Згідно висновку експерта №335 автотоварознавчої експертизи по визначенню матеріального збитку від 31.07.2007р. (наданий на замовлення позивача), який нанесений власнику дорожньо-транспортного засобу, матеріальний збиток, спричинений власнику автомобіля Daewoo Lanos д/н АІ3212АС складає 5 211,94грн.

Відповідно до проведеної позивачем калькуляції на ремонт автомобіля в Автосервісному філіалі «Бровари Авто»вартість робіт на ремонт автомобіля складає 5914,60грн. При цьому зазначено, що при ремонті автомобіля можливі приховані дефекти.

13.12.2007р. позивач надав відповідачу уточнену заяву про порядок виплати страхового відшкодування. Заяву було одержано уповноваженим представником відповідача, про що свідчить підпис на заяві.

28.12.2007р. позивачем одержано відповідь від відповідача про виплату страхового відшкодування у розмірі 1213,19грн. (1723,29грн. (сума матер. збитку) –510,00грн. (сума франшизи)).

Проте, позивач вважає, що зазначена сума не відповідає завданим пошкодженням автомобіля позивача, у зв’язку з чим просив суд стягнути з відповідача 4701,94грн. страхового відшкодування (5211,94грн. (сума матер. збитку встановлена експертним висновком) -510,00грн. (франшиза)).

У заяві про уточнення позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача 868,66грн.- страхового відшкодування, 336,00грн.- компенсації витрат на проведення автотоварознавчої експертизи, 297,32грн.-пені, 5000,00грн. - компенсацію шкоди діловій репутації. Зазначене уточнення пов’язано з тим, що 21.04.2008р. відповідач перерахував на рахунок позивача частину страхового відшкодування.

Частина 1 статті 1188 ЦК України встановлює, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов’язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, хімічних радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частина 2 статті 1187 ЦК України встановлює, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речеве право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до полісу №ВА/7930156 від 30.08.2006р. цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 21093 д/н АА8480ВО Кузьменка В.О., з вини якого сталось ДТП , була застрахована відповідачем.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»від 01.07.2004р. при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров’ю, майну третьої особи.

Таким чином, саме, відповідач зобов’язаний відшкодувати шкоду, заподіяну транспортному засобу позивача, внаслідок ДТП, за участю автомобіля ВАЗ 21093 д/н АА8480ВО, цивільна відповідальність власника якого –Кузьменка В.О. застрахована у ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»за полісом №ВА/7930156 від 30.08.2006р.

Відповідно д ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого –це шкода, пов’язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону, у зв’язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов’язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати, пов’язані з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП чи до місяця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ст. 35 Закону встановлено, що для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву.

Згідно із ст. 36 Закону після розгляду страховиком наданих йому документів страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування.

Виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у ст. 35 Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду (п. 37.1 ст. 37 Закону).

У процесі розгляду справи відповідачем сплачено на корить позивача страхове відшкодування у повному обсязі у розмірі 4701,94грн. (платіжне доручення №8352 від 21.04.2008р. на суму 3833,28грн., платіжне доручення №8792 на суму 868,66грн.). За наведених обставин, суд припиняє провадження у справі №20/135 в частині стягнення з відповідача страхового відшкодування.

Крім суми страхового відшкодування позивач просить суд стягнути з відповідача 336,00грн. вартості автотоварознавчого дослідження.

В якості доказу, що підтверджує витрат позивача у розмірі 336,00грн., останній надав суду рахунок фактуру №1023746 та платіжне доручення №433 від 24.07.2007р.

Відповідач заперечив проти зазначеної вимоги посилаючись на те, що позивач мав би право на відшкодування проведеної експертизи, лише у разі якщо б страховик невчасно прибув на огляд пошкодженого транспортного засобу. Проте, страховиком проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, надано розмір збитків. Натомість, позивач самостійно провів товарознавче дослідження, відповідно позивач не має права на його відшкодування.

Проте, суд не погоджується із зазначеною позицією відповідача, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, Страховий Акт №59447 був наданий лише 18.12.2007р на підставі висновку №335 від 31.07.2007р., який, у свою чергу, був замовлений та оплачений позивачем. Крім того, у платіжних дорученнях, які підтверджують факт перерахування відповідачем страхового відшкодування на користь позивача, у призначенні платежу також міститься посилання на висновок №335 від 31.07.2007р., який був замовлений та оплачений позивачем. Тобто, посланням у Страховому Акті на висновок №335 та вчиненням оплати згідно висновку №335 відповідач визнає належність та допустимість зазначеного висновку.

Таким чином, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 336,00грн. понесених позивачем витрат на проведення автотоварознавчої експертизи обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, у заяві про уточнення позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача 297,32грн.-пені за прострочення виплати страхового відшкодування.

Так, відповідно до п. 37.2 ст. 37 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який розраховується пеня.

З урахуванням того, що на вимогу суду (ухвала від 28.05.2008р.) позивач без поважних причин не надав суду розрахунок нарахованої позивачем суми пені із зазначенням періоду нарахування, а до заяви про уточнення позовних вимог такий розрахунок не додано, суд, на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України, залишає зазначену вимогу без розгляду.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 5000,00грн. моральної шкоди, яка полягає у приниженні ділової репутації юридичної особи позивача. Зазначене пов’язано з тим, що відповідач не виконує покладені на нього обов’язки з виплати страхового відшкодування і позивач обмежений у використанні пошкодженого автомобіля. Крім того, позивач змушений використовувати автомобіль в якості службового з явними пошкодженнями та в неестетичному вигляді, що наносить шкоду його діловій репутації.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а моральна шкода визначається, у тому числі, і як припинення ділової репутації юридичної особи. Критерії для визначення розміру моральної шкоди, що підлягає до стягнення, визначено в ч. 3 зазначеної статті, а саме: характер правопорушення, ступеня вини особи, з врахуванням вимог розумності та справедливості. Саме завданням шкоди діловій репутації позивача внаслідок дій відповідача позивач аргументує позовні вимоги та визначає розмір її відшкодування.

Під діловою репутацією розуміють комплекс заходів, спрямованих на збільшення прибутку підприємства без відповідного збільшення активних операцій, включаючи використання кращих управлінських здібностей, домінуючу позицію на ринку послуг та інше. На підвищення ділової репутації впливає маркетингова діяльність з використанням розширеної реклами, рівень кваліфікації персоналу, навички персоналу, ділові якості персоналу.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди повинен визначатись залежно від характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до положень Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»від 01.07.2004р. якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП.

Позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння шкоди діловій репутації позивача бездіяльністю відповідача в частині несвоєчасної виплати страхового відшкодування.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 5000,00грн. компенсації шкоди діловій репутації.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

При цьому суд зазначає, що розмір ставок державного мита із позовних заяв про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має визначатися відповідно до підпункту "б" пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.93 N 7-93 Роз’яснення ВАСУ від 29.02.1996р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з відшкодуванням моральної шкоди», що складає 85,00грн.

Якщо в одній позовній заяві об'єднані вимоги майнового та немайнового характеру, державне мито підлягає оплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового, так і немайнового характеру

Проте, позивачем при пред’явленні позову до суду було сплачено державне мито лише за вимоги майнового характеру у розмірі 102,00грн.

Таким чином, з урахуванням того, що суд відмовляє позивачу у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача 5000,00грн. моральної шкоди, несплачена сума державного мита у розмірі 85,00грн. підлягає стягненню з позивача в доход Державного бюджету України.

З урахуванням викладеного, керуючись п. 1-1 ст. 80, п. 5 ст. 81, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»(м. Київ, пров. Новопечерський, 19/3, ) на користь Казенного заводу порошкової металургії (м. Бровари, Київська область, Промвузол, ) 336,00грн.- вартості проведеного автотоварознавчого дослідження, 81,81грн. державного мита, 94,64грн. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

3. Припинити провадження у справі в частині вимоги про стягнення з відповідача 868,66грн.-страхового відшкодування.

4. В частині вимоги про стягнення 297,32грн. пені - залишити позов без розгляду.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

6. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

7. Стягнути з Казенного заводу порошкової металургії (м. Бровари, Київська область, Промвузол, ) в доход Державного бюджету України 85 (вісімдесят п’ять) грн. 00коп. - державного мита.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його прийняття.

Суддя

В.В. Палій