ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

15.07.08 р.                     Справа № 5/132б

за заявою кредитора (заявника) СПАТ “Украгробізнес” м.Донецьк

до боржника Колективного сільськогосподарського підприємства “Максимівське” с.Максимівка

про визнання банкрутом

арбітражний керуючий Патерилов В.В.

Суддя С.С.Тарапата

Представники сторін: від кредиторів - Кінтоп Л.М. (за довір.)

ліквідатор - Патерилов В.В.

Ухвалою господарського суду від 26.04.99р. порушена справа про банкрутство Колективного сільськогосподарського підприємства “Максимівське” с.Максимівка.

Постановою господарського суду від 27.08.01р. Колективне сільськогосподарське підприємство “Максимівське” с.Максимівка визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура, ліквідатором призначена арбітражний керуючий Козловська Д.В.

Ухвалою суду від 19.08.2002р.провадження по справі №5/ 132Б зупинено.

Ухвалою суду від 09.05.2003р. провадження по справі №5/132Б поновлено.

Ухвалою суду від 24.07.03р. строк ліквідаційної процедури по справі №5/132Б продовжений до 17.11.03р.

Ухвалою суду від 21.04.04р. припинені повноваження ліквідатора Козловської Д.В., ліквідатором по справі призначений арбітражний керуючий Микицюра О.М., строк ліквідаційної процедури продовжений до 21.10.04р.

Ухвалами суду від 08.11.04р. та від 14.06.05р. строк ліквідаційної процедури по справі продовжений відповідно до 21.04.05р. та до 21.10.05р.

Ухвалою суду від 15.03.06р. припинені повноваження ліквідатора Микицюри О.М., ліквідатором по справі призначений арбітражний керуючий Патерилов В.В., строк ліквідаційної процедури по справі встановлений до 21.10.06р.

Ухвалами суду від 25.01.07р. та від 21.05.08р. строк ліквідаційної процедури по справі продовжений відповідно до 25.04.07р. та до 21.07.07р.

Ухвалою суду від 29.04.08р. розгляд справи призначено в судовому засіданні на 29.05.08р., ліквідатора зобов’язано представити суду звіт про проведену роботу та інші документи.

27.05.08р. до суду надійшла заява Управління Пенсійного фонду України в Мар’їнському районі (далі –УПФУ) про оскарження дій ліквідатора №7043/04 від 21.05.08р. В даній заяві УПФУ звертається до суду з проханням визнати кредиторські вимоги в сумі 67202, 38грн.

28.05.08р. до суду надійшов звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс банкрута та інші витребувані судом документи.

З причини неявки в судове засідання 29.05.08р. представників Управління Пенсійного фонду України в Мар’їнському районі та інших кредиторів розгляд справи відкладено на 15.07.08р.

В судовому засіданні 15.07.08р. ліквідатор надав відзив на заяву УПФУ в Мар’їнському районі про оскарження дій арбітражного керуючого.

Розглянувши в судовому засіданні заяву УПФУ в Мар’їнському районі про оскарження дій арбітражного керуючого Патерилова В.В. та відзив ліквідатора, заслухавши доводи представника скаржника та ліквідатора, суд встановив:

В наданій заяві Управління Пенсійного фонду України в Мар’їнському районі просить суд визнати додаткові кредиторські вимоги в сумі 67202,38грн.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на наступне: управлінням Пенсійного фонду України в Мар’їнському районі ліквідатору були заявлені додаткові кредиторські вимоги на суми по відшкодуванню пільгових пенсій, які не були визнані ліквідатором; загальна сума додаткових кредиторських вимог станом на 25.03.08р. становить 67202,38грн. До заяви додані розрахунки на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів „б”-„з” ст.13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” за період з 2002р. по лютий 2008р.

Ліквідатор у відзиві від 14.07.08р. на заву УПФУ повідомив, що заявлена сума вимог ліквідатором не визнається в повному обсязі з наступних підстав: згідно абз.8 ч.1 ст.23 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі- Закон) вимоги заявлені після закінчення строку встановленого для їх подання не розглядаються та вважаються погашеними; строк ліквідаційної процедури закінчився 21.07.07р. та Управлінням ПФУ пропущений; крім того, згідно абз. 4 підпункту 1 пункту 2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” підприємства та організації вносять до пенсійного фонду плату із коштів, призначених на оплату праці; нові зобов’язання банкрута можуть виникати виключно у випадках, які прямо визначені в Законі (п.9 ст.30 Закону); у підприємства банкрута не формується фонд оплати праці, а тому у ліквідатора відсутні підстави для нарахування та уплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Як вбачається з наданої заяви кредиторські вимоги УПФУ є сумою відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.„б”- „з” ст.13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” та право на пред’явлення яких обумовлено ч.2 прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове держане пенсійне страхування”. Вказані зобов’язання розраховані скаржником за період з 2002р. по березень 2008р.

Колективне сільськогосподарське підприємство “Максимівське” с.Максимівка визнано банкрутом постановою господарського суду від 27.08.01р.

У відповідності до ст.23 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури підприємницька діяльність банкрута закінчується завершенням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу; строк виконання всіх грошових зобов’язань банкрута та зобов’язань щодо сплати податків і зборів вважається таким, що настав; вимоги за зобов’язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред’являтися тільки в межах ліквідаційної процедури; виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбаченому розділом ІІІ даного закону.

В силу п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” оплата фактичних витрати на виплату і доставку пенсій сплачуються підприємствами та організаціями з коштів, призначених на оплату праці.

Статтею 4 Закону України „Про оплату праці” встановлено, що джерелом коштів на оплату праці госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності.

Відповідно до приписів Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” після визнання боржника банкрутом працівники підприємства звільняються, фонд оплати праці не формується.

Таким чином, після визнання боржника банкрутом у особи-банкрута виникає особливий правовий статус, який суттєво відрізняється від статусу боржника.

В силу ст.25 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” ліквідатор із дня свого призначення здійснює повноваження, визначені ч.1 вказаної статті, а також здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Тому, грошові зобов’язання, які виникають в ліквідаційній процедурі, мають бути обумовлені саме в Законі, у зв’язку з чим на ліквідатора покладається відповідний обов’язок їх сплатити.

Вказаний Закон не передбачає умов, які б зумовлювали виникнення у банкрута зобов’язань після відкриття ліквідаційної процедури, окрім випадків, прямо передбачених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Такими випадками є зобов’язання з оплати поточних комунальних і експлуатаційних витрат та інших витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури (ч. 9 ст. 30 Закону). Вказане також підтверджується тим, що законодавцем чітко визначено призначення коштів єдиного рахунку боржника в ліквідаційній процедурі, з огляду на таке:

Відповідно до ч.7 ст.30 Закону ліквідатор зобов'язаний використовувати при проведенні ліквідаційної процедури тільки один рахунок боржника в банківській установі –основний рахунок. Отже, згідно з приписами Закону кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на даний основний рахунок боржника. З цього основного рахунку здійснюються виплати кредиторам у порядку, передбаченому статтею 31 цього Закону (ч. 8 ст. 30 Закону), та проводяться такі виплати: поточні комунальні і експлуатаційні платежі та інші витрати, пов'язані із здійсненням ліквідаційної процедури (ч.9 ст. 30 Закону).

Стаття 31 Закону розкриває склад витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури (п.п. “г” п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону). Однак, законодавець прямо не визначає сплату фактичних витрат на виплату доставку пільгових пенсій, як витрати, пов'язані із здійсненням ліквідаційної процедури.

З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у боржника не можуть виникати нові зобов’язання, в тому числі з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно п.п. „б”-„з” статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, крім вимог конкурсних кредиторів, включених до реєстру відповідно до ст.14 Закону та вимог, що виникли в процедурі розпорядження майном чи санації та заявлені в порядку ст.23 Закону як поточні.

З огляду на приписи п.1 ст.31 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій в ліквідаційній процедурі не є ані витратами першої черги, ані поточним зобов’язаннями.

Таким чином ліквідатор позбавлений права здійснювати повноваження, які не передбачені Законом та виходять за межі його компетенції. З цього приводу виконання ліквідатором обов’язків, передбачених Законом України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” в частині сплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в межах процедури ліквідації банкрута, протирічить Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та не може мати місця при здійсненні ліквідаційної процедури банкрута.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що підстави для задоволення заяви Управління Пенсійного фонду України в Мар’їнському районі від 21.05.08р. №7043/04 відсутні.

За результатами розгляду в судовому засіданні звіту ліквідатора виникла необхідність в отриманні від ліквідатора додаткових документів.

Крім того, представники кредиторів, окрім Управління Пенсійного фонду України в Мар’їнському районі, в судове засідання не з’явилися.

З огляду на зазначене суд вважає за необхідне розгляд звіту ліквідатора відкласти.

Враховуючи викладене та керуючись п.1 ст.5, ст.ст. 23, 25, 30, 31, 32 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, ст.4 Закону України „Про оплату праці”, ст.ст. 77, 86 ГПК України, господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви Управління Пенсійного фонду України в Мар’їнському районі від 21.05.08р. №7043/04 про оскарження дій арбітражного керуючого Патерилова В.В.

Розгляд звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута відкласти на 05.08.08р. о 14 год. 00 хв. (каб. 408).

Ліквідатору надати суду інвентаризаційний опис майна на день відкриття ліквідаційної процедури; перелік реалізованого майна і зазначенням його балансової та оціночної вартості і ціни реалізації.

Явка ліквідатора та представників кредиторів в судове засідання обов’язкова.

Суддя Тарапата С.С.