СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

19 травня 2008 року

м. Севастополь Справа № 20-7/505

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Черткової І.В.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Щепанської О.А. ,

секретар судового засідання                     Рєвєнко М.Ю.

за участю представників сторін:

позивача: Логутев Віктор Миколайович, довіреність № б/н від 18.04.2008,

відповідачів: Луговська Анна Василівна, довіреність № 10-004/250 від 14.08.2007, Самозвон Світлана Петрівна, довіреність № 272/10-004 від 03.09.2007 - Державна податкова інспекція у Ленінському районі міста Севастополя;

не з'явився - Головне управління Державного казначейства України у місті Севастополі;

третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя на постанову господарського суду міста Севастополя (суддя Ілюхіна Г.П.) від 18.02.2008 у справі № 20-7/505

за позовом приватного підприємства "Соріус" (вул. Сенявіна, 3, місто Севастополь, 99011)

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя (вул. Кулакова, 37, місто Севастополь, 99011)

Головного управління Державного казначейства України у місті Севастополі (вул. Балаклавська, 9, місто Севастополь,99011)

за участю 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" Державне госпрозрахункове зовнішньоторговельне підприємство "Спецтехноекспорт" (просп. Московський, 7, місто Київ, 04703)

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № 000028235/0 від 18.12.2006, зобов'язання відповідача надати належні документи до Державного казначейства України для бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок приватного підприємства "Соріус" за жовтень 2006 року в сумі 265 319, 00 грн, що виникло за договорами комісії, укладеними з дочірнім підприємством Державної компанії "Укрспецекспорт" Державне госпрозрахункове зовнішньоторговельне підприємство "Спецтехноекспорт",

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду міста Севастополя від 18.02.2008 у справі № 20-7/505 позов задоволено.

Визнано недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя № 000028235/0 від 18.12.2006. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Ленінському районі міста Севастополя надати належні документи до Державного казначейства України для бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок приватного підприємства "Соріус" за жовтень 2006 року в сумі 265 319, 00 грн, яке виникло за договорами комісії, укладеними з дочірнім підприємством Державної компанії "Укрспецекспорт" Державне госпрозрахункове зовнішньоторговельне підприємство "Спецтехноекспорт".

Постанова мотивована тим, що матеріалами справи підтверджується фактична оплата послуг постачальника, а тому Державною податковою інспекцією у Ленінському районі міста Севастополя неправомірно зменшено бюджетне відшкодування.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить зазначену постанову скасувати, у позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не має права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість у сумі 265 319, 00 грн, оскільки за результатами перевірки не встановлена фактична сплата платником податків постачальникам товарів (послуг) зазначеної суми.

У судовому засіданні Державна податкова інспекція у Ленінському районі міста Севастополя підтримала свої вимоги.

Позивач подав суду заперечення на апеляційну скаргу, які мотивовані тим, що Комісіонер відповідно до умов договорів самостійно вирахував на свою користь комісійну винагороду із ціни товару, тобто отримав фактичну оплату своїх послуг, у тому числі податок на додану вартість.

У судовому засіданні позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду залишити без змін.

Головне управління Державного казначейства України у місті Севастополі надало суду відгук на апеляційну скаргу, де зазначається на те, що органи державного казначейства здійснюють лише безпосереднє повернення податку на додану вартість із бюджету за наданими податковими органами висновками, а тому розгляд справи залишає на розсуд суду.

У судове засідання відповідач не з’явився, надіслав клопотання про розгляд справи у відсутність його представника. Судова колегія вважає можливим задовольнити клопотання відповідача, оскільки він відповідно до статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України належним чином повідомлений про час і місце засідання суду, проте не реалізував своє процесуальне право на участь у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Третя особа також у судове засідання не з’явилася. Відповідно до статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України третя особа належним чином повідомлена про час і місце засідання суду, проте вона не реалізувала своє процесуальне право на участь у судовому засіданні апеляційної інстанції, тому судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність її представника.

Переглянувши постанову суду відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

20.11.2006 позивачем подано до Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2006 року, відповідно до рядку 25.1 якої сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника у банку, становить 295 910,00 грн (т. 1, а. с. 150).

З питання достовірності нарахування зазначеної суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість 08.12.2006 Державною податковою інспекцією у Ленінському районі міста Севастополя проведена позапланова виїзна перевірка приватного підприємства “Соріус”, за результатами якої складений акт № 123/235/22285658/21910/10 (т. 1, а. с. 13).

Перевіркою встановлено порушення позивачем підпункту 7.7.2 пункту 7.2 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”.

На підставі зазначеного акту Державна податкова інспекція у Ленінському районі міста Севастополя 18.12.2006 прийняла та надіслала на адресу позивача податкове повідомлення-рішення № 000028235/0 про зменшення бюджетного відшкодування в сумі 265 319,00 грн (т. 1, а. с. 11).

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання договорів комісії STE-1-21-D/K-06 від 16.01.2006, STE-1-23-D/K-06 від 16.01.2006, STE-1-25-Д/K-06 від 16.01.2006, STE-1-28-Д/K-06 від 16.01.2006, STE-1-31-Д/K-06 від 16.01.2006, STE-1-32-Д/K-06 від 16.01.2006, STE-1-37-Д/K-06 від 16.01.2006, STE-1-40-D/K-06 від 16.01.2006, № STE-1-41-Д/K-06 від 14.03.2006, STE-1-133-Д/K-06 від 14.03.2006 (т. 1, а. с. 30-129), укладених між приватним підприємством “Соріус” (Комітент) та дочірним підприємством державної компанії „Укрспецекспорт” державним госпрозрахунковим зовнішньоторгівельним підприємством „Спецтехноекспорт” (Комісіонер), здійснено постачання суднових і корабельних запасних частин покупцю –Об’єднаному штабу Міністерства оборони Індії, що підтверджується відповідними звітами комісіонера (т. 1, а. с. 130-160). Факт виконання договорів сторонами не оскаржується. В акті перевірки зазначено, що на розрахунковий рахунок позивача в вересні 2006 року надійшла сума оплати за товар у розмірі 81 537, 30 грн. Із звітів комісіонера вбачається, що комісійна плата, визначена відповідно до пункту 5.2 зазначених договорів, склала 1 326 596, 70 грн (у тому числі податок на додану вартість 265 319, 00 грн). На зазначену суму Комісіонером виписано наступні податкові накладні: № 336 від 05.09.2006, № 338 від 11.09.2006, № 339 від 06.09.2006, № 337 від 05.09.2006, № 334 від 05.09.2006, № 340 від 18.09.2006, № 366 від 18.09.2006, № 367 від 18.09.2006, № 371 від 25.09.2006, № 372 від 25.09.2006 (т. 1, а. с. 23-28). В акті перевірки зазначено, що зазначені податкові накладні правомірно відображені позивачем в розділі 1 реєстру отриманих податкових накладних у жовтні 2006 року та у складі податкового кредиту в рядку 17 податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2006 року. Податкові накладні відповідають вимогам законодавства. Проте, підстав для включення 265 319, 00 грн у суму бюджетного відшкодування як фактично сплачену немає, оскільки за даними бухгалтерського обліку приватного підприємства “Соріус” відсутні операції, що підтверджують оплату комісійної винагороди, витрат на митне оформлення та перевезення вантажу.

Судова колегія не погоджується з висновками відповідача, виходячи з наступного.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначаються пунктом 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Згідно з пунктом 1.8 статті 1 Закону України „Про податок на додану вартість” бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 названого Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному значенні така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 того ж Закону встановлено, що якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, відповідно до підпункту 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників. До декларації додається розрахунок суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, підставою для отримання відшкодування податку на додану вартість є дані тільки податкової декларації за звітний період. Відшкодування здійснюється шляхом перерахування відповідних грошових сум з бюджетного рахунку на рахунок платника податку в установі банку, що його обслуговує, або шляхом видачі казначейського чека, який приймається до негайної оплати (погашення) будь-якими банківськими установами.

З огляду на викладене судова колегія дійшла висновку про те, що за зазначеними договорами комісії відбулася фактична сплата послуг постачальника (комісіонера), передбачена підпунктом „а” підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” як обов’язкова умова для отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку.

Доводи Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя про те, що сума 265 319, 00 грн не є фактично сплаченою позивачем у попередньому податковому періоді Комісіонеру, не приймаються судовою колегією до уваги, виходячи з наступного. Згідно з підпунктом 5.2 пункту 5 договорів комісії комісійна плата встановлюється як різниця між ціною продажу продукції, установленою комісіонером самостійно і за якою він укладає Контракт, погодженої комітентом ціною продукції, а також понесених комісіонером витрат. Отже, сума в розмірі 1 326 596, 70 грн є складовою частиною ціни продукції. Із наявних у матеріалах справи звітів Комісіонера (т. 1, а. с. 130-149) вбачається різниця між отриманими останнім від покупця платежами та сумами, які були перераховані позивачу. Різниця складає 1 326 596, 70 грн (у тому числі податок на додану вартість 265 319, 00 грн). Відповідність звітів Комісіонера даним бухгалтерського обліку позивача встановлена актом перевірки. Отже, висновки відповідача про безпідставність включення приватним підприємством "Соріус" до бюджетного відшкодування 265 319, 00 грн не підтверджуються матеріалами справи.

Доводи Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя про те, що судом першої інстанції неправомірно застосовані норми цивільного права до податкових правовідносин, не приймаються судовою колегією, оскільки такі норми застосовані судом до договірних правовідносин між позивачем та комісіонером (дочірнім підприємством державної компанії „Укрспецекспорт” державним госпрозрахунковим зовнішньоторгівельним підприємством „Спецтехноекспорт”), які виникли у зв’язку з виконанням обов’язку позивача з оплати комісійних послуг, а не до правовідносин, які врегульовані нормами податкового законодавства.

Статтею 1020 Цивільного кодексу України встановлено, що комісіонер має право відраховувати належні йому за договором суми з усіх грошових коштів, що надійшли до нього для комітента, якщо інші кредитори комітента не мають переважного перед ним права на задоволення своїх вимог із грошових коштів, що належать комітентові. Вище зазначеними договорами комісії передбачена грошова форма виконання зобов’язань позивача перед комітентом, а податковим органом під час перевірки підтверджено виконання позивачем зобов’язань з оплати комісійних послуг.

Таким чином, підстав для зменшення бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 265 319, 00 грн немає, позовні вимоги про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя № 000028235/0 від 18.12.2006 підлягають задоволенню.

Враховуючи, що право позивача на отримання в установлені строки бюджетного відшкодування з податку на додану вартість порушено, то позовні вимоги про зобов’язання Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя надати належні документи до державного казначейства для бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок приватного підприємства "Соріус" за жовтень 2006 року в сумі 265 319, 00 грн також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя залишити без задоволення.

2.Постанову господарського суду міста Севастополя від 18.02.2008 у справі № 20-7/505 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя                                        І.В. Черткова

Судді                                                                      К.В. Волков

О.А. Щепанська