ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2008 р.

№
17/476-07(2-23/06)

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого                                    Ковтонюк
Л.В.

суддів:                                               Катеринчук Л.В.

Чабана В.В.

за
участю представників:

позивача
ОСОБА_2                                                             ОСОБА_3

відповідача                                        ОСОБА_5 третіх осіб                                          ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну  скаргу

ОСОБА_1

на  постановуХарківського апеляційного господарського суду від
19.03.2008

справі
господарського суду

№
17/476-07(2-23/06)  Сумської області

за  позовом

ОСОБА_1

до
треті особи    про

Товариства
з обмеженою    відповідальністю
“Софія”  1.Товариство з обмеженою
відповідальністю “ІНТВУС-Ш”  2.ОСОБА_4  стягнення вартості частки майна товариства,
процентів річних та відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Рішенням
господарського суду Сумської області від 17.12.2007 (суддя Коваленко О.В.)
позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю
“Софія” на користь ОСОБА_1 18 542 грн. вартості частки майна товариства, 818,20
грн. 3 % річних, 500 грн. відшкодування моральної шкоди. В іншій частині в
позові відмовлено.

Постановою
Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2008 (колегія у складі
суддів: Бондаренко В.П., Івакіна В.О., Токар М.В.) рішення господарського суду
Сумської області від 17.12.2007 скасовано та прийнято нове рішення, яким у
позові відмовлено.

Не погоджуючись із постановою
Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2008, ОСОБА_1
звернулась з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, як таку, що
прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, а рішення господарського суду Сумської області від
17.12.2007 залишити в силі.

В
судовому засіданні 09.06.2008 було оголошено перерву до 11.06.2008.

Дослідивши
матеріали справи, Вищий господарський суд України дійшов висновку про
задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

В
січні 2005 року ОСОБА_1 звернулась до Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Софія”
щодо здійснення товариством розрахунків із позивачкою у зв'язку із виходом із
складу учасників товариства. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що після
її виходу із складу учасників товариства згідно заяви від 04.01.2003
відповідачем не було виплачено вартість належної їй частки у майні товариства.

Суд
апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, виходив з
того, що оскільки ОСОБА_1 відмовилась згідно заяви, яка засвідчена нотаріально
04.01.2003, від прийняття частки в статутному фонді Товариства з обмеженою
відповідальністю “Софія”, переданої їй сином ОСОБА_6 згідно з його заявою від
20.06.2001, у неї немає правових підстав вимагати від Товариства з обмеженою
відповідальністю “Софія” стягнення вартості належної їй частки майна, 3 %
річних та моральної шкоди.

Вищий
господарський суд України з такими висновками не погоджується.

Порядок
виходу учасника із товариства з обмеженою відповідальністю регламентовано ст.
54 Закону України "Про господарські товариства" та ст. 148 ЦК
України.

Відповідно
до ч. 1 ст. 54 Закону України "Про господарські товариства" при
виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується
вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному
(складеному) капіталі; виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в
якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу; на вимогу
учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або
частково в натуральній формі.

Згідно
із частинами першою та другою статті 148 ЦК України учасник товариства з
обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство
про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не
встановлений статутом; учасник, який виходить із товариства з обмеженою
відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його
частці у статутному капіталі товариства.

Судами,
що розглядали справу, встановлено, що при створенні Товариства з обмеженою
відповідальністю “Софія” його засновником був ОСОБА_6; останній нотаріально
посвідченою заявою від 20.06.2001 повідомив про вихід із учасників товариства
та відступлення своєї частки матері ОСОБА_1, яка заявою від 04.01.2003
відмовилась від своєї частки у статутному фонді Товариства з обмеженою
відповідальністю “Софія”.

Правовим
наслідком виходу учасника із господарського товариства є виникнення у
товариства обов'язків щодо здійснення з ним розрахунків на його вимогу.

Приймаючи
рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що згідно підпункту
"й" пункту 6.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю
“Софія” закріплено серед прав учасника товариства у випадку виходу з товариства
право на виплату частини майна товариства, пропорційної частині внеску до
Статутного фонду виплата здійснюється після затвердження звіту за рік, в якому
учасник вийшов з товариства, та в термін до 12 місяців з дня виходу.
Відповідачем у встановленому законом порядку не доведено та не підтверджено належними
доказами виконання зобов'язань щодо виплати позивачці вартості частини майна
товариства, пропорційної її частці у статутному капіталі. Враховуючи, що датою
виходу учасника із товариства є дата подання ним заяви про вихід із товариства,
а відповідно до вказаних вище положень ст. 54 Закону України "Про
господарські товариства" виплата вартості частини майна товариства,
пропорційна частці учасника товариства з обмеженою відповідальністю у
статутному (складеному) капіталі, провадиться після затвердження звіту за рік,
в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу, суд
дійшов висновку про стягнення вартості частки майна, пропорційної частці
позивачки у статутному фонді, а також на підставі ст. 625 ЦК України 3 %
річних, які підлягають нарахуванню з 29.01.2004, в сумі 818,20 грн. та
відшкодування моральної шкоди в сумі 500 грн.

Рішення
господарського суду Сумської області від 17.12.2007 є таким, що відповідає
вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, а тому підлягає залишенню в
силі, а постанова Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2008
підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 1115, 1119
- 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 19.03.2008 у справі № 17/476-07(2-23/06) скасувати.

Рішення господарського суду Сумської
області від 17.12.2007 у справі

№
17/476-07(2-23/06) залишити в силі.

Головуючий
Л.Ковтонюк

судді:
Л.Катеринчук

В.Чабан