ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2008 р.

№ 35/3-6/346

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого,

Мележик Н.І.,

Подоляк О.А.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу                                                   Акціонерної енергопостачальної компанії

"Київенерго"

на рішення           господарського суду міста Києва від 27.11.2007 року

та на постанову          Київського апеляційного

господарського суду від 18.02.2008 року

у справі                                                  № 35/3-6/346-42/392

господарського суду                              міста Києва

за позовом          Інституту вугільних енерготехнологій

до відповідачів:          1) Київської міської державної адміністрації

2)          Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго"

про          визнання частково недійсним договору на право тимчасового дострокового користування землею на умовах договору

за участю представників:

позивача –          Квінцинської М.В., Майстренка О.Ю.

відповідачів –          1) не з"явились

2) Мамаєнка О.Д., Камісара С.П.

ВСТАНОВИВ:

В грудні місяці 2003 року Інститут вугільних енерготехнологій звернувся до господарського суду з позовом до Київської міської державної адміністрації та Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" про визнання недійсним договору на право тимчасового довгострокового користування землею, площею 200 кв. м., на умовах оренди на вул. Набережно-Хрещатицькій, 13-15 у м. Києві від 15.01.1999 року в частині надання АЕК "Київенерго" в користування земельної ділянки, площею 200 кв. м., (виїзд на вул. Андріївську), та визнання недійсним додатку до договору на право тимчасового довгострокового користування землею, площею 200 кв. м., на умовах оренди на вул. Набережно-Хрещатицькій, 13-15 у м. Києві від 15.01.1999 року в частині надання АЕК "Київенерго" в користування земельної ділянки, визначеної на плані тимчасового землекористування кутами поворотів межі №№15-16-17-18-19-20-21-22-23-15, площею 200 кв. м., (виїзд на вул. Андріївську).

Позивачем неодноразово уточнювались позовні вимоги, в зв"язку з чим він просив визнати недійсним додаток (план тимчасового землекористування) до договору на право тимчасового довгострокового користування землею на умовах оренди від 15.01.1999 року, укладеного між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", в частині надання АЕК "Київенерго" в користування земельної ділянки, визначеної на плані тимчасового землекористування кутами поворотів межі №№17-18-19-20-21-22-23,17.

Спір розглядався судами неодноразово.

Останнім рішенням господарського суду м. Києва від 27.11.2007 року у справі №35/3-6/346-42/392 (суддя Паламар П.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.02.2008 року (судді: Корсак В.А., Авдеєв П.В., Коршун Н.М.), позов Інституту вугільних енерготехнологій м.Києва задоволено; визнано недійсним додаток (План тимчасового землекористування) до договору на право тимчасового довгострокового користування землею на умовах оренди від 15.01.1999 року, укладеного між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", в частині надання останній в користування земельної ділянки, визначеної на плані тимчасового землекористування кутами поворотів межі №№ 17-18-19-20-21-22-23,17; стягнуто з відповідачів №№1,2 судові витрати, пропорційно.

Не погоджуючись з рішенням місцевого та постановою апеляційного господарських судів у даній справі, Акціонерна енергопостачальна компанія "Київенерго" звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати вказані судові акти та прийняти нове рішення про відмову задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до прийняття незаконних рішення та постанови.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача №2, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення або постанова господарського суду прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Київської міської державної адміністрації №1384 від 09 вересня 1997 року відповідачу 2 надано земельну ділянку, загальною площею 0,47 га у Подільському районі м.Києва за адресою: вул.Набережно-Хрещатицька, 13-15, із яких 0,39 га –у тимчасове користування на умовах оренди строком на 25 років для будівництва /з подальшою експлуатацією/ фізкультурно-оздоровчого комплексу, 0,08 га - в тимчасове довгострокове користування строком на три роки для організації будівельних робіт.

15.01.1999 року між Київською міською державною адміністрацією та АЕК "Київенерго", на виконання зазначеного розпорядження, укладено договір на право тимчасового довгострокового користування землею на умовах оренди, предметом якого є надання земельної ділянки загальною площею 0,3874 га у тимчасове платне користування, згідно з планом землекористування, що є додатком до договору.

Згідно акту встановлення та погодження зовнішніх меж вказаної земельної ділянки в натурі за травень 1998 року та висновку судово-будівельно-технічної експертизи №1970/1971 від 08.08.2006 року, проведеної за дорученням суду, земельна ділянка площею 323,99 кв.м, визначена на плані тимчасового користування з кутами поворотів 17-18-19-20-21-22-23-17, в площу, передбачену для виділення під забудову відповідачу, не входить та не відводилася йому на підставі рішення №1384 від 9 вересня 1997 року .

Враховуючи вимоги ст.16 Закону України "Про оренду землі" та задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд, з висновками якого погодилась апеляційна інстанція, обґрунтовано зазначив, що орендодавцем не приймалось рішення про надання спірної земельної ділянки АЕК "Київенерго" в користування на умовах оренди, тобто в установленому порядку відповідачу 2 вона не надавалась.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що спірна земельна ділянка, на якій розташовані споруди газорозподільного пункту, газова компресорна, оглядовий колодязь та підземні газопроводи середнього тиску /на відстані 5 погонних метрів від ГРП належних позивачу/, та які обліковуються на балансі Інституту вугільних енерготехнологій, і потребують постійного нагляду, знаходиться в користуванні АЕК "Київенерго".

Відповідно до листа Київської державної інспекції у газовій та хімічній промисловості територіального управління Держнаглядохоронпраці України по Київській області та м.Києву Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 27.02.2003 року №02-13/125, однією із вимог до території, де розміщене газове обладнання та передбачена п.5.8 ДБН В.2.5-20-2001, є, зокрема, забезпечення вільного проїзду транспорту, в тому числі аварійних машин служби газу і пожежних машин до будівлі ГРП.

Згідно п.5 ст. 48 Закону України "Про власність" положення щодо захисту права власності поширюються також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором.

Таким чином, висновок попередніх судових інстанцій про порушення права та законних інтересів позивача незаконним включення до плану тимчасового землекористування №8537117 земельної ділянки, площею 323,99 кв.м, визначеної на плані тимчасового користування з кутами поворотів 17-18-19-20-21-22-23-17, та надання цієї земельної ділянки в орендне користування відповідачу 2, є обґрунтованим і відповідає чинному законодавству.

З даними висновками господарських судів першої та апеляційної інстанцій повністю погоджується судова колегія Вищого господарського суду України, оскільки вони відповідають положенням ст. 84 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 27.11.2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.02.2008 року у справі № 35/3-6/346-42/392 залишити без змін.

Головуючий суддя

Т.П. Козир

Судді

Н.І. Мележик

О.А. Подоляк