ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2008 р.
Справа № 37/63-08

вх.
№ 1452/4-37

Суддя
господарського суду Доленчук Д. О.

при секретарі
судового засідання Івахненко І.Г.

за участю
представників сторін:

позивача -
СПДФО ОСОБА_1  відповідача - директор
Лялюк Ю.О.

розглянувши
справу за позовом СПДФО ОСОБА_1, м. Харків

до  ТОВ "Спецсервис", м. Харків

про визнання
права власності

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 (позивач) звернувся до
господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спецсервис" (відповідач) в якій просить визнати за
позивачем право власності на капітальну будівлю СТО по АДРЕСА_1 загальною
площею 92,20 кв.м.

Сторони до
початку судового засідання надали узгоджене клопотання про розгляд справи без
застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Дане клопотання не
суперечить чинному законодавству, інтересам сторін, тому приймається судом та
підлягає задоволенню.

Відповідач,
через канцелярію господарського суду 24.03.2008 р. за вх. № 4273, надав
письмові пояснення, які господарським судом залучаються до матеріалів справи. В
наданих до суду поясненнях відповідач вказує на те, що ТОВ
"Спецсервис" придбало нежитлову будівлю літ. "А-1", що
знаходиться в АДРЕСА_1 (район 841-го мікрорайону), згідно договору
купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_2 приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу за реєстровим № 3437 від 04.06.2003 року, у
ОСОБА_3. Будівництво даної нежитлової будівлі станом на момент укладення
договору купівлі-продажу було незакінчене. Будівництво СТО по АДРЕСА_1
проводилось за особисті кошти ТОВ "Спецсервис", фінансування та
допомога з боку інших осіб не проводилась. Нежитлова будівля літера «А-1»,
загальною площею 92,2 кв.м. (СТО), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстрована 25.01.2005 року в КП Харківське міське бюро технічної
інвентаризації" за ТОВ "Спецсервис", Актом державної технічної
комісії про прийняття в експлуатацію від 08.11.2004 року, який затверджений
рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради за № 1135 від 01.12.2004
року, прийнята в експлуатацію.

Позивач у
судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач
проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у письмових
поясненнях.

Беручи до
уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за
статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за
наявними матеріалами.

Суд, вислухавши
сторони та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

04.06.2003 року
між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецсервис" та гр.
ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу згідно якого Товариство з
обмеженою відповідальністю "Спецсервис" купило у гр. ОСОБА_3
незавершену будівництвом нежитлову будівлю тимчасового пункту вулканізації літ.
"А-1", що знаходиться в АДРЕСА_1 (район 841-го мікрорайону). Даний
договір було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 3437 від 04.06.2003 року. В
матеріалах справи не міститься доказів визнання даного договору недійсним.

08.11.2004 року
Державною технічною комісією пункт вулканізації ТОВ «Спецсервис» було прийнято
в експлуатацію (Акт від 08.11.2004 року).

Рішенням
Харківської міської ради за № 1135 від 01.12.2004 року було затверджено акт
державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію об'єкта  пункту вулканізації по АДРЕСА_1 ТОВ
«Спецсервис» загальною площею 92,20 кв.м.

Даній
нежитловій будівлі літ. "А-1" ТОВ "Спецсервис" 18.01.2005
року рішенням Червонозаводської районної ради м. Харкова № 4 було надано
поштову адресу: АДРЕСА_1.

25.01.2005 року
КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" за ТОВ
"Спецсервис" було зареєстровано право власності на нежитлову будівлю
літ. "А-1" загальною площею 92,20 кв.м., яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Технічним
висновком ТОВ фірма "ЗОДЧІЙ" про стан будівлі СТО по АДРЕСА_1 було
встановлено, що дана будівля СТО для обслуговування автомобілів є капітальною
спорудою та придатна для подальшій експлуатації відповідно до свого
призначення.

Позивач
30.10.2007 року листом звернувся до відповідача з вимогою про визначення частини
позивача в побудованій капітальній будівлі СТО по АДРЕСА_1 та передачу цієї
частини позивачу у власність.

Відповідач
14.11.2007 року листом вказав позивачу на те, що у ТОВ «Спецсервис» відсутні
підстави для визначення частини СПДФО ОСОБА_1 у капітальній будівлі СТО по
АДРЕСА_1 та передачі її останньому у власність, у зв'язку з чим позивач
звернувся до суду.

У своїй
позовній заяві позивач посилається на те, що між ним та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Спецсервис» було вчинено правочин згідно якого позивач  передав, а відповідач прийняв будівельні
матеріали (бетонні блоки, силікатну цеглу, цемент, пісок, залізобетон,
керамічну плитку, плити, керамзит, ворота, двері, вікна, масляні фарби,
асфальтобетон)  для будівництва СТО по
АДРЕСА_1, а відповідач за це повинен був визначити частину позивача у майбутній
побудованій будівлі СТО по АДРЕСА_1 та передати її позивачу у власність.

Враховуючи те,
що позивачем в підтвердження своєї позиції до суду не було надано будь-яких
доказів, які би підтверджували факт приймання відповідачем від позивача
вищевказаних будівельних матеріалів для будівництва СТО по АДРЕСА_1 ,
господарський суд приходить до висновку, що посилання позивача на те, що між
ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецсервис" було вчинено
правочин згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв будівельні
матеріали для будівництва СТО по АДРЕСА_1, є безпідставними та
необґрунтованими.

Відповідно до
ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання
права.

Статтею 321
Цивільного кодексу України передбачено те, що право власності є непорушним.
Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328
Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до
статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно ст. 32
ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також
інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК
України передбачено те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зважаючи на
наведене господарським судом встановлено, що будівля СТО по АДРЕСА_1 загальною
площею 92,20 кв.м. відповідно до технічного висновку ТОВ фірма
"ЗОДЧІЙ" є капітальною спорудою та знаходиться у власності Товариства
з обмеженою відповідальністю "Спецсервис".

За таких
обставин суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до
статті 49 Господарського процесуального кодексу України, сплачене позивачем
державне мито та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу у разі відмови в позові повністю покладаються на позивача.

Враховуючи
вищевикладене та керуючись ст.ст. 16, 321, 328, 392 Цивільного кодексу України
статтями 1, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позову відмовити повністю.

Повний текст
рішення підписаний 29.03.2008 року.

Суддя
Доленчук Д. О.