СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

15.05.2008

Справа №2-17/14127-2007А

За позовом ЗАТ
«Євпаторіяжилбуд-205» (97401, м. Євпаторія, вул. Крупской, буд. 50, офіс 115)

до відповідачів 1. Виконавчий
комітет Євпаторійської міської ради ( 97416, м. Євпаторія, пр-т Леніна, 2)
2.Євпаторійська міська рада (97416, м. Євпаторія, пр-т Леніна,2)

Третя особа - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1)

Про визнання незаконними дій,
спонукання та покладення розглянути питання

Суддя Гайворонський В.І

При секретарі  Шенягіной Т.Ю

Представники:

Від позивача -  Соколова Л.Г.- предст., дов. від 05.05.2008
року № 65/01-04.

Від відповідачів -  1. Порфірова - предст., дов. 881/02-29 від
13.08.2007 року

2. Сеїтягаєва Є.С.- предст., дов.
1393/02-29 від 26.12.2007 року

Від третьої особи - не з'явився

Прокурор - не з'явився

Суть спору: Позивач звернувся з
позовом згідно якого просить визнати дії відносно проживаючих в гуртожитках і
позивача, у зв'язку з не визначенням відповідачами виконавця житлово -
комунальних послуг для будівель гуртожитків, розташованих  по вул. Крупської буд. 36, вул. Крупської
буд. 40, вул. Крупської буд. 50, вул. 60 років жовтня, буд. 44 у м.Євпаторії та
відмовою у постановки на соціальний квартирний облік громадян, які мають право
на отримання соціального житла, а також не розглядом включати будівлі гуртожитків
до фонду житла соціального призначення незаконними; понудити відповідачів
розглянути питання про визначення виконавця послуг та визначити виконавця
послуг для будівель гуртожитків, розташованих по вул. Крупської буд. 36, вул.
Крупської, буд. 40, вул. Крупської, буд. 50 та вул. 60 років жовтня, буд. 44, у
м.Євпаторії, у встановленому законом порядку; покласти на відповідачів
зобов'язання розглянути на найближчій сесії питання про формування соціального
квартального обліку громадян, які мають право на отримання соціального житла та
розгляду питання про включення будівель гуртожитків позивача у міський житловий
фонд соціального призначення, у зв'язку з тим, що згідно статутної діяльності
він здійснює надання в наїм житлову площу без обслуговуючого персоналу. З
травня 2006р. організація яка виконувала функції обслуговуючій організації
відмовилась від своїх обов'язків. У зв'язку з відсутністю виконавця послуг
позивач неодноразово звертався до відповідачів по поводу прийняття будівель на
обслуговування та визначення виконавців послуг для жителів гуртожитків і по
питанню включення будівель гуртожитків у житловий фонд соціального призначення,
однак отримав відмови.

Відповідач Виконавчий комітет
Євпаторійської міської ради у відзиви позов не визнав та вказав, що позивач сам
згідно п.1.1 Порядку визначення виконавця житлово - комунальних послуг у
житловому фонді вправі визначати виконавців послуг. Однак позивач ні сам не
визначив виконавців послуг, ні звернувся до відповідача з відповідним
клопотанням про визначення послуг, у зв'язку з чим не має підстав вважати, що
відповідач ухиляється від виконання законодавства. По поводу вимог включення
будівель гуртожитків у фонд житла соціального призначення відповідач відмітив,
що згідно Положення «Про соціальний гуртожиток для осіб що мають потребу у
соціальному захисту», вказані гуртожитки повіни бути в комунальної власності,
жили приміщення у них надаються особам на час перебування на соціальному
квартирному обліку, вселення таких осіб проводиться на підставі ордеру на
вільне приміщення. Однак гуртожитки позивача є його власністю та не є вільними,
так як гуртожитки заселені.

Відповідач - Євпаторійська міська рада у
відзиву та доповненні до нього позов не визнала та також вказала що право
визнання житлово - комунальних послуг є у позивача.

Відповідач також вказує що житловий фонд
соціального призначення повинен бути вільним та відповідати технічним та
санітарно - гигиенічнім вимогам, що в гуртожитках позивача відсутнє.

В поясненнях вказаний відповідач також
відмітив що згідно п.3.6.1 його регламенту питання повістки сесії вносяться
відповідними особами та структурами. Однак від позивача заяв не було, у зв'язку
з чим вважає що права позивача не порушені.

Третя особа у відзиві позов підтримує та
вказує що він відповідає законодавству.

Згідно витягів про реєстрацію права
власності на нерухоме майно серії СВР, номера 214424, 214423, 214425, та серії
СВХ №980559 позивач є власником гуртожитків в м. Євпаторія по вул. Крупської 40
(86/100 частка) вул. Крупськой 36, вул. Крупської 50 (782/1000 частка), вул. 60
років Жовтня (84/100 частка).

Згідно листів першого заступника
міського голови Губанова Г.П. від 10.02.07р., вух. №450/02-14 та від
27.02.2007р., вих. №1141/02-14 адресовані позивачу, вирішити позитивно питання
щодо прийняття гуртожитків до жилого фонду соціального призначення не надається
можливим.

По справі проголошено вступну та
резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Позивач є власником гуртожитків в
м.Євпаторія по вул. Крупської 40 (86/100 частка) вул. Крупськой 36, вул.
Крупської 50 (782/1000 частка), вул. 60 років Жовтня (84/100 частка), що
підтверджується витягами про реєстрацію права власності

Суд вважає що позов задоволенню не
підлягає, при цьому виходить із наступних обставин:

Позивною вимогою у частині не
визначення виконавця житлово - комунальних послуг є визнання дій незаконними.

Однак, у даному випадку мова може йти
не о діях, а о бездіяльності.

При цьому необхідно відмітить що суд не
вправі виходячи із закріпленого  ст. 129
Конституції України  принципу
диспозитивності сторін розв'язувати вимоги, якщо зацікавлена  сторона не заявила їх у встановленому законом
порядку.

Згідно   ст. 8
Конституції  України   вона має вищу юридичну силу та її норми
являються нормами прямої дії.

Про необхідність дотримання принципу
диспозитивності  сторін також указується
в постанові  Верховного Суду України від
20.05.2002 року № 02/132 (справа № Д12/12) по аналогічному випадку, а в
постанові  Пленуму  Верховного суду України від 01.11.1996 року
“Про застосування  норм Конституції
України при здійсненні  правосуддя”
вказується, що  суди вправі  застосовувати безпосередньо  норми Конституції як норми прямої  дії.

Окрім цього розгляд вимог, які не
заявлені у встановленому порядку, буде грубим порушенням прав відповідачів, які
вправі знати про позовні вимоги та заперечувати щодо них.

Окрім цього позов поданий по нормам
КАСУ та розлягається по нормам КАСУ.

Однак, згідно ст. 162 КАСУ дії чи
бездіяльність могуть бути визнані противоправними.

Визнання дії чи бездіяльності
незаконними, що є позовною вимогою, в даному випадку КАСУ не передбачено.

Окрім цього, згідно п.1.1 Порядку
визначення виконавця житлово - комунальних послуг у житловому фонді,
затвердженого наказом №60 від 25.04.05р. Державного комітету України з питань
житлово - комунального господарства, зареєстрованого в міністерстві юстиції
України 19 травня 2005р. за № 541/10821, існує декілька житлово - комунальних
послуг: а саме: управління будинком, спорудою або групою будинків; утримання
будинків, споруд та прибудинкових територій; ремонт приміщень, будинків,
споруд; центрального опалення, централізованого постачання холодної та гарячої
води, централізованого водовідведення.

Однак, позивач в позові не вказує для
яких саме житлово - комунальні послуг необхідно визначити виконавця.

Таким чином позов неможливо вважати
обґрунтованим.

Окрім цього, в позовній вимоги
вказується, у тому числі про те, що дії по відношенню до тих, що проживають в
гуртожитках.

При цьому також необхідно відмітить що
вказана позовна вимога обґрунтовується тим, що позивач звертався до органів
місцевого самоврядування щодо визначення виконавця послуг для жителів
гуртожитків.

Однак, у даному випадку позивач не
уповноважен подавати позов в інтересах інших осіб.

При цьому необхідно відмітить що
заява прокурора про вступ у справу не може бути прийнята до уваги, тому що із
вказаній заяви незрозуміло в інтересах позивача чи відповідача прокурор вступає
у справу.

З заяви слідує що прокурор вступає в
справу в інтересах третьої особи, що нормами КАСУ не передбачено у даному
випадку.

Так, третя особа залучена судом у
якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору усною ухвалою, що
відображено в звукозапису судового засідання від 28.01.08р. та відповідає
вимогам ст. 160 КАСУ.

Згідно ч.1 ст. 53 КАСУ треті особи з
самостійними вимогами на предмет спора вступають в справу пред'явив
адміністративний позов, що в даному випадку відсутнє.

Окрім цього, якщо вважати що прокурор
вступає в справу в інтересах позивача, то позивач, як вказувалось, не є тим
органом, який уповноважен звертатись в суд в інтересах інших осіб.

Вказані обставини, а саме - то що
позивач не уповноважен звертатись з позовом в інтересах інших осіб та визнання
дій незаконними, відносяться також до вимог щодо постановки на соціальний
квартирний облік та не розглядом питання щодо включення зданій гуртожитків в
фонд житла соціального призначення.

Окрім цього, по відношенню до
вказаної вимоги необхідно відмітить що не розгляд це бездіяльність, а не дія.

Оскільки підстав для визнання дій
незаконними в спірних випадках не існує, відповідно, немає підстав для
спонукання розглянути питання про виконавця послуг, визначення виконавця послуг
та покладення зобов'язань розглянути вказані питання на найближчої сесії,
оскільки у встановленому законом порядку дії (бездіяльності) відповідачів не
визнани противоправними, як передбачено ст. 162 КАСУ, а суд, виходячи із
закріпленого ст. 129 Конституції України не вправі з власної ініціативи
розглядати це питання.

Окрім цього, згідно наданих самім
позивачем відповідей від 10.02.2007р., исх. №450/02-14, 27.02.07р., вих. №
1141/02-14 на його звернення до органу місцевого самоврядування по питанням
житлового фонду соціального призначення вказане питання розглянуте.

В позові не обґрунтовано що
вказане питання розглянуте не уповноваженою особою, а також відсутня вимога про
те що такий розгляд визнати противоправним.

При цьому необхідно відмітить що виходячи
із закріпленого ст. 129 Конституції України принципу діспозитивності сторін суд
не повинен обґрунтовувати за зацікавлену особу позовні вимоги та розглядати з
власної ініціативи підстави якими позов не обґрунтовується.

Окрім цього, згідно п.16, п.3
Типового положення Про соціальний гуртожиток для осіб, які потребують
соціального захисту, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 30
травня 2007р. № 783, такі гуртожитки повинні бути в комунальній власності, а
приміщення які є у них - вільними, що у даному випадку відсутнє.

Сам позивач в позові вказує що
гуртожитки є його власністю та заселені мешканцями.

При цьому необхідно відмітить що
вимога про спонукання відповідачів щодо прийняття будівель позивача до
комунальній власності відсутня, а також відсутня вимога щодо визнання дій
(бездіяльності) щодо відмови (не розгляду питання) щодо прийняття зданій
позивача до комунальної власності, та суд не повинен розглядати вказані питання
з власної ініціативи.

Таким чином є декілька обставин,
кожна з яких є самостійною підставою для відмові в кожній позовній вимоги.

Підстав для відшкодування
(повернення) позивачу держмита згідно ст. 94 КАСУ в даному випадку не існує .

На підставі вищевикладеного, а
також керуючись ст.ст. 94,162,163  КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити повністю.

Ст. 254 КАС України передбачено,
що  постанова першої інстанції, якщо інше
не встановлено КАСУ, набирає законної сили після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не
було подано.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений КАСУ, постанова суду першої інстанції  набирає законної сили після закінчення цього
строку.

У разі подання апеляційної  скарги судове рішення, якщо його  не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Якщо строк  апеляційного оскарження буде поновлено, то
вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена  у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАСУ
країни у Севастопольський апеляційний господарський суд, якою встановлено,
що:   про апеляційне оскарження рішення  суду
першої  інстанції спочатку   подається
заява.     Обґрунтування  мотивів
оскарження  і вимоги до суду
апеляційної інстанції  викладаються  в
апеляційній скарзі.

Заява  про
апеляційне  оскарження  та
апеляційна  скарга подаються до
адміністративного суду  апеляційної  інстанції
через суд  першої  інстанції,
який  ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається  особою,  яка  її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про
апеляційне  оскарження  постанови
суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення,  а  в разі
складення   постанови  у
повному  обсязі  відповідно
до статті 160 КАСУ -  з  дня
складення  в  повному
обсязі.

Апеляційна  скарга
на  постанову  суду першої інстанції подається  протягом
двадцяти  днів  після
подання  заяви   про
апеляційне  оскарження.

Апеляційна   скарга
може  бути  подана
без  попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження,  якщо скарга
подається  у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява  про
апеляційне  оскарження  чи
апеляційна скарга, подані
після  закінчення  строків,
встановлених  цією   статтею, залишаються без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про  що
постановляється ухвала.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Гайворонський В.І.