ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 6/198

19.05.08

За позовом                    Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт"

До                              Вищого навчального закладу "Інститут реклами" (у формі товариства з обмеженою відповідальністю)

Треті особи                     на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору,

1)          комунальне підприємство "Оренда"

2)          Подільська районна у місті Києві державна адміністрація

Про                              виселення з приміщень та зобов’язання повернути приміщення

Суддя Ковтун С.А.

Представники учасників процесу:

від позивача                    Крайняк Ю.О. (за дов.)

Коробчук Ю.Л. (за дов.)

від відповідача           не з’явились

від третіх осіб           не з’явились

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт" (далі –позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Вищого навчального закладу "Інститут реклами" (у формі товариства з обмеженою відповідальністю) (далі –відповідач) про виселення відповідача з приміщень, що знаходяться за адресою: місто Київ, вул. Кожум’яцька, 12-Б (далі –приміщення), та передачу цих приміщень позивачеві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач володіє приміщенням на праві оренди відповідно до укладеного 16.10.2007 з комунальним підприємством "Оренда" договору № 11060/07. За твердженням позивача, він не може використовувати орендоване приміщення, оскільки його неправомірно займає відповідач. Нормативно позивач посилається на ст. 386 Цивільного кодексу України та ст. 28 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", позивач звернувся з відповідними позовними вимогами.

Ухвалою суду від 07.04.2008 було порушено провадження у справі № 6/198 та залучено до участі у справі як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, комунальне підприємство "Оренда".

До прийняття рішення по справі позивач подав заяву про доповнення позовних вимог, у якій просив додатково до первісно заявлених вимог визнати відсутність права відповідача на користування приміщенням, оскільки таке право відповідно до норм законодавства може належати виключно орендодавцю, а за відсутності у відповідача чинного договору оренди він таке право одержати не може.

Відповідач позовні вимоги відхилив, посилаючись на те, що у нього є чинний договір оренди, який ще 01.12.2004 укладений з комунальним підприємством "Оренда". За твердженням відповідача, він належним чином виконував свої обов’язки, сплачуючи передбачену договором орендну плату, і скористався своїм переважним правом на продовження договору оренди на новий термін відповідно до законодавства. Не дивлячись на те, що договір оренди на новий термін укладений з відповідачем не був, він, за його висновком, правомірно продовжив використовувати приміщення. Також відповідач вказував, що позивач не є належною особою по пред’явленню позовної вимоги щодо визнання відсутності права відповідача на використання приміщення, оскільки він не є суб’єктом права власності.

Під час розгляду справи відповідачем було заявлено клопотання про залучення до участі у справі Подільської районної у місті Києві державної адміністрації як третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою від 18.04.2008 Подільську районну у місті Києві державну адміністрацію було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

У судовому засіданні 18.04.2008 відповідачем було заявлено клопотання про витребування у Подільської районної у місті Києві державної адміністрації протоколу засідання конкурсної комісії від 27.08.2007, на основі якого прийняте рішення № 1592 від 16.10.2007 щодо укладення договору оренди з позивачем. У задоволенні даного клопотання відмовлено, оскільки правомірність укладення договору оренди 16.10.2007 не є предметом оцінки в даній справі. Разом з тим, суд визнав за необхідне витребувати у згаданої третьої особи копію розпорядження № 1592 від 16.10.2007р. "Про надання в орендне користування нежилих приміщень по вул. Кожум’яцькій, 12-Б в м. Києві".

У судове засідання 19.05.2008 представники відповідача та третіх осіб не з’явились. Відповідач передав клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість представника бути присутнім на засіданні у зв’язку з участю в іншій справі. У задоволенні даного клопотання відмовлено, оскільки відповідачем не надано доказів в підтвердження поважності причин неможливості явки у засідання господарського суду, зокрема судових повісток, ухвал, інших процесуальних документів, якою представник викликаний у засідання іншого суду. Крім того, судом враховано, що відповідачем у справі є не фізична особа-представник, а юридична особа –товариство, яке не позбавлено можливості направити до суду будь-якого іншого представника. Крім того, попередньо відповідачем були подані письмові заперечення, а його представником надано вичерпні пояснення у судових засіданнях.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти позову, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

16.10.2007 Подільська районна у місті Києві державна адміністрація розпорядженням № 1592 "Про надання в орендне користування нежилих приміщень по вул. Кожум’яцькій, 12-Б" вирішила передати в тимчасове орендне користування терміном на 364 (триста шістдесят чотири) дні позивачеві нежилі приміщення загальною площею 2000,00 кв. м. по вул. Кожум’яцькій, 12-Б (міжшкільний навчально-виробничий комбінат трудового навчання) для ведення освітньої діяльності.

Пунктом 4 зазначеного розпорядження комунальне підприємство "Оренда" уповноважене укласти договір оренди згідно з цим розпорядженням.

16.10.2007 між позивачем та комунальним підприємством "Оренда" було укладено договір № 11060/07 оренди нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади Подільського р-ну міста Києва (далі –Договір).

Згідно з пунктом 1.1 зазначеного, Договору комунальне підприємство "Оренда" на підставі розпорядження Подільської районної у місті Києві державної адміністрації № 1592 від 16.10.2007 та ордеру № 30 від 16.10.2007 передає, а позивач приймає в оренду приміщення (будівлю, споруду), вартість якого визначена експертним шляхом, по вул. Кожум’яцькій, 12-Б (міжшкільний навчально-виробничий комбінат трудового навчання) площею 2000,0 кв. м. для ведення освітньої діяльності.

Пунктом 6.2 Договору встановлений строк його дії з 16.10.2007 по 15.10.2008.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав і обов’язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 631 Цивільного кодексу України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов’язки відповідно до договору.

Отже, укладений договір оренди надає орендарю право користуватись переданим в оренду майном впродовж встановленого договором строку для здійснення підприємницької та будь-якої іншої діяльності.

Таким чином, позивач має право використовувати приміщення на підставі договору оренди № 11060, строк дії якого станом на дату прийняття рішення не закінчився. Відповідно, позивач має право до завершення встановленого договором строку оренди використовувати дане приміщення для здійснення підприємницької діяльності, передбаченої договором оренди, зокрема, освітньої діяльності (пункт 1.1 договору).

Причиною спору між сторонами стало питання правомірності зайняття відповідачем приміщення, яке передане позивачу на підставі договору оренди № 11060.

Як стверджує позивач та не заперечує відповідач, станом на дату вирішення даного спору та прийняття рішення приміщення знаходиться у фактичному володінні та користуванні відповідача.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на положення іншого договору, який був ним укладений з комунальним підприємством "Оренда" 01.12.2004.

Вирішуючи питання щодо правомірності використання відповідачем спірного приміщення та наявності у нього відповідного права користування приміщенням, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 133 Господарського кодексу України основу правового режиму майна суб’єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права –право господарського відання, право оперативного управління. Господарська діяльність може здійснюватися також на основі інших речових прав (права володіння, права користування тощо), передбачених Цивільним кодексом України.

Одним з різновидів прав користування майном, передбачених Цивільним кодексом України, є право найму (оренди) (глава 58 Цивільного кодексу України).

Так, відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Такі особливості стосовно оренди комунального майна встановлені Законом України "Про оренду державного та комунального майна", згідно з яким регулюються відповідні відносини оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (ст. 3 названого Закону).

Як зазначалось вище, відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Отже, враховуючи положення ст. 759 Цивільного кодексу України, ст. 133 Господарського кодексу України та ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", користування суб’єктом господарювання комунальним майном є правомірним лише в тому випадку, якщо воно ґрунтується на основі чинного договору оренди, укладеного у письмовій формі, або це майно закріплене за суб’єктом на праві господарського відання або оперативного управління. Відповідно, у випадку відсутності у суб’єкта підписаного договору оренди ,який би зберігав свою дію, або за відсутністю виданих уповноваженим органом розпорядчих актів щодо закріплення за ним майна на праві господарського відання або оперативного управління, здійснюване таким суб’єктом користування майном не відповідатиме законодавству через відсутність права на таке використання.

Будь-яких доводів в обґрунтування закріплення за відповідачем приміщення на праві господарського відання або оперативного управління відповідач не надав.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що він використовує приміщення на підставі договору оренди нежитлового приміщення № 11002-1 від 01.12.2004, який є чинним для сторін, що підтверджується виданими третьою особою та сплаченими відповідачем платіжними вимогами.

Досліджуючи питання щодо чинності зазначеного договору оренди суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 1.1 договору № 11002-1 оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), укладеного 01.12.2004 між комунальним підприємством "Оренда" та відповідачем, комунальне підприємство "Оренда" на підставі розпорядження Подільської районної у місті Києві державної адміністрації № 1295 від 01.12.2004 передало, а відповідач прийняв в оренду приміщення для проведення освітньої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Термін укладеного з відповідачем договору оренди сторони узгодили в пункті 6.2 вказаного правочину, де зазначено, що строк дії договору встановлений з 01 грудня 2004 року по 29 листопада 2005 року.

Наступного дня після завершення встановленого договором оренди № 11002-1 строку –30.11.2005, орендодавцем по договору оренди № 11002-1 –комунальним підприємством "Оренда" –на адресу відповідача надісланий лист "Про закінчення дії договору оренди № 11002-1 від 01.12.2004", в якому, з посиланням на ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", заявлено про закінчення терміну договору оренди та припинення його дії. Надсилання листа підтверджується наявним у справі реєстром рекомендованих листів та фінансовим чеком поштового відділення Київ-71 про надання послуг поштового зв’язку, а також не заперечується відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Враховуючи те, що орендодавець за договором оренди № 11002-1 в межах строків, встановлених ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", надіслав відповідачу належне повідомлення про припинення умов договору оренди, дія зазначеного договору оренди була припинена з 29.11.2005. Відповідно, з вказаної дати відповідач втратив законні підстави для використання приміщенням.

Згідно з пунктом 6.3 договору оренди № 11002-1 сторони узгодили, що укладення повторного договору оренди на вказане приміщення можливе лише в разі надання нових розпорядчих документів (розпорядження Подільської районної у місті Києві державної адміністрації).

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зважаючи на те, що відповідач не надав доказів укладення з ним договору оренди приміщення на новий термін, тоді як матеріали справи містять докази передачі цього приміщення в оренду позивачу на підставі договору оренди № 11060/07 від 16.10.2007, у відповідача відсутнє право на використання приміщення.

Посилання відповідача в обґрунтування свого права користування приміщенням, що питання про укладення з ним договору оренди знаходиться на розгляді в Подільській районній у місті Києві раді, не береться судом до уваги про розгляді вказаної справи. Сам лише факт знаходження матеріалів на розгляді третьої особи-2 не впливає на права та обов’язки сторін учасників спору стосовно спірного приміщення, і, зокрема, не надає відповідачеві права ним користуватись.

Згідно з вимогами Закону України "Про оренду державного та комунального майна" для вирішення питання наявності або відсутності у суб’єкта господарювання права користування комунальним майном значення має лише укладений у письмовій формі договір оренди, який і має породжувати у сторін цивільні права щодо користування цим майном. Відповідач не має чинного договору оренди стосовно користування приміщенням, і дана обставина не заперечується відповідачем, а отже посилання відповідача на інші обставини, з якими закон не пов’язує виникнення права користування комунальним майном, є помилковими.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб’єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання наявності або відсутності прав.

У відповідача, починаючи з 29.11.2005, відсутні права на користування приміщенням, розташованим за адресою: м. Київ, вул. Кожум’яцька, 12-Б. За таких обставин, позову в частині вимог щодо визнання відсутності у відповідача права на користування зазначеним приміщенням підлягає задоволенню, оскільки обраний позивачем спосіб захисту відповідає статті 20 Господарського кодексу України.

Суд не погоджується з твердженнями відповідача, що позивач, не будучи власником орендованого ним майна, не має права звертатись до суду з позовом про визнання відсутності у відповідача права користування цим майном.

Згідно зі статтею 28 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендареві забезпечується захист його права на майно, одержане ним за договором оренди, нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту права власності. Орендар може зажадати повернення орендованого майна з будь-якого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні ним, відшкодування шкоди, завданої майну громадянами і юридичними особами, включаючи орендодавця.

Отже, орендар вправі захищати одержане ним на підставі договору право оренди, застосовуючи при цьому положення законодавства про захист права власності. Закон захищає право оренди нарівні з правом власності, тому позов про захист порушеного права вправі пред’являти не тільки власник майна, але й орендар. Враховуючи те, що позивач правомірно, на підставі відповідного договору оренди набув право користування приміщенням, розташованим за адресою: м. Київ, вул. Кожум’яцька, 12-Б, він має право відповідно до статті 28 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" захищати своє набуте право від протиправних зазіхань у спосіб, передбачений законом.

З цих самих підстав підлягає задоволенню позов в частині виселення відповідача з приміщень, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Кожум’яцька, 12-Б, оскільки відповідач не має права володіти і користуватись зазначеними приміщеннями, тоді як договором оренди № 11060/07 таке право надане позивачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар може зажадати повернення орендованого майна з будь-якого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні ним, відшкодування шкоди, завданої майну громадянами і юридичними особами, включаючи орендодавця.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Виселити Вищий навчальний заклад "Інститут Реклами" (у формі товариства з обмеженою відповідальністю) (04071, м. Київ, вул. Кожум’яцька, 12-Б, код 32594570) з приміщень, що знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Кожум’яцька, 12-Б, та передати ці приміщення товариству з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт" (01024, м. Київ, вул. Круглоуніверситетсьва, 2/1, к. 18, код 35139069).

Визнати відсутність права Вищого навчального закладу "Інститут Реклами" (у формі товариства з обмеженою відповідальністю) (04071, м. Київ, вул. Кожум’яцька, 12-Б, код 32594570) на користування приміщеннями, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Кожум’яцька, 12-Б.

Стягнути з Вищого навчального закладу "Інститут Реклами" (у формі товариства з обмеженою відповідальністю) (04071, м. Київ, вул. Кожум’яцька, 12-Б, код 32594570) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт" (01024, м. Київ, вул. Круглоуніверситетсьва, 2/1, к. 18, код 35139069) 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя                                                                                          С.А. Ковтун

Рішення підписано 29.05.2008