ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

26.06.2008

Справа №2-2/6404-2008

За позовом: Державного підприємства „Дельта – лоцман” (54001, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 27)

до відповідача: Державного підприємства „Керченський морський торговельний порт” (98312, м.Керч, вул..Кірова, 28)

про стягнення 1 034грн.92коп.

Суддя Толпиго В.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача : не з’явився.

Від відповідача : Клімачова – фах. ю/к, довір у справі.

Суть спору:

Позивач звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом до відповідача про стягнення 1 034грн92коп., з яких 955грн31коп боргу та 79грн61коп пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ДП «Дельта лоцман» та відповідачем було укладено договір №29-05 від 31.12.2004р. На виконання умов договору позивач, на підставі заявок відповідача, надав відповідачу послуги з лоцманського проведення та регулювання руху суден у повному обсязі, що підтверджується лоцманськими квитанціями та квитанціями служби регулювання руху суден на загальну суму 955грн31коп. Свої зобов’язання по оплаті у зазначений строк відповідач не здійснив, заборгованість з послуг лоцманського проведення та служби регулювання руху суден складає 955грн31коп. За порушення строків виконання зобов’язання по своєчасній оплаті рахунків відповідачу нарахована пеня в розмірі 79грн61коп. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з позовом у суд.

Відповідач у судовому засіданні заявив, що позовні вимоги у частині стягнення боргу визнає, у частині стягнення пені просить суд у позові відмовити у зв’язку з пропуском строку позовної давності, що відображено у протоколі судового засідання.

Позивач у судове засідання не з’явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином: рекомендованою кореспонденцією.

23 червня 2008 року від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд спору за відсутністю представника позивача, на позовних вимогах наполягає.

Спір розглядається за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд встановив:

Суд вважає необхідним дотримуватися принципів судочинства, що встановлені ст. 129 Конституції України, нормами якої вказано, що основними засідками судочинства є зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тобто суд вважає потрібним застосувати принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а саме розглянути спір з урахуванням лише підстав позову, що вказані позивачем.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частина 1ст. 14 ЦК України передбачає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає поняття зобов'язання та підстави його виникнення. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, виконаним|виробленого,справленого| належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст..525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Між ДП «Дельта –лоцман» та ДП «Керченський морський торгівельний порт» було укладено договір №29-05 від 31.12.2004р, відповідно до п.1.1 якого підприємство - позивач зобов’язується за заявками агента – відповідача надавати послуги з лоцманського проведення суден та регулювання руху суден, а агент зобов’язується прийняти та оплатити надані послуги. При цьому споживачем послуг підприємства є судновласник (судновласник, оператор, фрахтувальник, вантажовідправник, вантажоодержувач або іншій платник зборів, за дорученням якого діє агент). Агент діє від імені та за дорученням судовласника.

Відповідно до п.2.1.2 договору позивач зобов’язався надавати агенту рахунки для сплати зборів і платежів за користування зазначеними послугами, оформлені на підставі встановлених цін, відповідно до нормативно - правових актів, якими затверджені ці збори, або місцевих тарифів та вимог договору (додаток №1 до договору), які надаються суднам каботажного плавання.

Пунктом 2.2.4 договору передбачено, що відповідач зобов’язаний сплачувати рахунки. Виставлені позивачем у строки, визначені договором, тоді як відповідно до п.4.3 договору - не пізніше п’яті банківських днів з дати одержання рахунку.

Відповідно до п.п.4.1,4.2 договору порядок стягнення та розмір зборів визначаються відповідно до нормативно - правових актів, якими затверджені відповідні збори, а по зборам, що не підлягають державному регулюванню, - згідно розцінок позивача. Витрати за перерахування коштів відносяться на рахунок агента та проводяться за його рахунок. Оплата проводиться агентом відповідно до рахунків, що виставляються підприємством і які підтверджені лоцманськими квитанціями та квитанціями СРРС.

На виконання умов договору, позивач на підставі заявок відповідача надав послуги з лоцманського проведення та регулювання руху суден на загальну суму 955грн31коп, що підтверджується лоцманськими квитанціями та квитанціями служби регулювання руху суден.

На виконання п.2.1.2 договору позивачем були надані відповідачу рахунки на оплату наданих послуг, що підтверджується відмітками відповідача про отримання.

Але станом на 25.4.2008 року послуги відповідачем не оплачені. Заборгованість з послуг лоцманського проведення та служби регулювання суден складає 955грн.31коп., що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України на відповідачі лежить обов'язок доведення виконання зобов'язань, або необґрунтованості позовних вимог, тоді як він такі в суд не представив, більш того, відповідач позовні вимоги визнав. |уявив|

Отже, вимога про стягнення заборгованості у розмірі 955грн.31коп., обґрунтована, підтверджується матеріалами справи, визнається відповідачем та підлягає задоволенню.

Окрім вимоги про стягнення основного боргу позивачем заявлена вимога про стягнення пені у розмірі 79грн61коп, яка не належить стягненню виходячи з наступного.

Стаття 549 ЦК України визначає: неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Угода по забезпеченню виконання зобов'язання здійснюється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Сторони у договорі передбачили, що у разі порушення агентом взятих на себе за договором господарських зобов’язань агент несе відповідальність, передбачену ч.2 ст.231 ГК України. (п.5.4 договору).

Але відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до розрахунку позивача, він просить суд стягнути пеню за неоплачені послуги по рахункам від 03.6.2005р по 02.9.2005р за період з 08.6.2005р, з чого слідує, що позивач розрахунок пені провів без урахування вимог п.6 ст.232 ГК України та звернувся з позовом до суду після скінчення встановленого ст..258 ГК України річного строку позовної давності.

Витрати по оплаті держмита, інформаційно-технічних послуг судового процесу відносяться на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

За згодою представника відповідача в засіданні суду оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення оформлене та підписане 01.7.2008р.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.49,75,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Державного підприємства „Керченський морський торговельний порт” (98312, м. Керч, вул. Кірова, 28, р/р9 у КФ АБ «Експрес-Банк», МФО 384674, , ІПН 63, св № 00340321) на користь ДП „Дельта-лоцман”, (54001, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 27, , р/р 0238 (гривня), р/р 0238 (дол.США) у МФ ВАТ «Кредитпромбанк», МФО 326007, VAT KREDITPROMBANK KIEV for NIKOLAEV BRANCH, SWIFT: KPRBUAUK, MFO 326007, acc.: 0238. SE «DELTA – PILOT», банк-кореспондент: Citibank N. A., New York, NY, SWIFT BIC: CITSUS33, асс.: 36156488 ) 955грн.31коп. боргу, 94грн.16коп. держмита, 108грн.92коп витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

3.          У частині стягнення 79грн61коп пені у позові відмовити.

4.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.