ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 8/108

19.06.08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Оріон-Експорт»

До          Товариства з обмеженою відповідальністю «Арітіс»

про стягнення 4405,02 грн.

Суддя В.С. Катрич

Представники:

Від позивача представник –Свистунова О.В. (дов. № 11/01/08 від 11.01.2008р.)

Від відповідача не з`явились

Обставини справи :

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача 3963,68 грн. заборгованості за поставлений відповідачу товар згідно з накладною № KST-001367 від 15.05.2007р. та 48,93 грн. трьох відсотків річних та 392,41 грн. збитків від інфляції.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.03.2008р. розгляд справи був призначений на 23.05.2008р.

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 23.05.2008р. розгляд справи був відкладений на 19.06.2008р., у зв’язку з не з’явленням у судове засідання представника відповідача та неподанням сторонами витребуваних доказів.

У судове засідання, призначене на 19.06.2008р. з’явився представник позивача. Представник відповідача у судове засідання вдруге не з’явився, письмовий відзив на позов не надав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 3963,68 грн. основного боргу, 69,53 грн. річних та 717,43 грн. збитків від інфляції.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи, позивачем був поставлений відповідачу товар на суму 8963,68 грн. згідно з накладною № KST-001367 від 15.05.2007р. (копія в матеріалах справи).

Товар був отриманий відповідачем на підставі довіреності серія ЯНР № 333107 від 14.05.2007р., виданої ТОВ «Арітіс»на ім’я Авер’янова В.В. (копія в матеріалах справи).

Нормою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дію (сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст.509 ЦК України).

Цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки (ст. 11 ЦК України).

Матеріали справи підтверджується, що між позивачем та відповідачем існували правовідносини.

Таким чином, позивач виконав власні зобов’язання належним чином, відпустив відповідачу товар.

Відповідач, в свою чергу, свої зобов’язання не виконав належним чином, за отриманий товар розрахувався частково в сумі 5000,00 грн.

Станом на день подання позову заборгованість відповідача перед позивачем не погашена та становить 3963,68 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно, до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача 3963,68 грн. основного боргу правомірна та підлягає задоволенню.

Крім основного боргу позивач просить також суд стягнути з відповідача 48,93 грн. трьох відсотків річних та 392,41 грн. збитків від інфляції.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із змісту вищезазначеної норми не вбачається будь-яких випадків обмеження її дії в частині застосування.

При цьому, застосування положень частини другої названої статті не передбачає наявність вини боржника, оскільки згідно з частиною першої цієї ж статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, інфляційні нарахування на суму боргу та відсотки річних не є санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань, з огляду на що їх стягнення не залежить від наявності вини боржника у простроченні грошового зобов'язання.

Матеріалами справи підтверджено, що зобов'язання між позивачем та відповідачем існували правовідносини, позивач здійснив відповідачу поставку товару у сумі 8963,68 грн., відповідач за отриманий товар розрахувався частково, відповідач не надано доказів, які б спростовували розмір нарахованих позивачем інфляційних у розмірі 717,43 грн. та річних у розмірі 69,53грн., зазначених позивачем у розрахунках, тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 69,53 грн. трьох відсотків річних та 717,43 грн. збитків від інфляції правомірні та підлягають задоволенню.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, відзив на позов не надав, позовні вимоги не оскаржив.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи підтверджена правомірність заявлених позовних вимог, відповідач не довів протилежне, тому суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України передбачено, що стороні на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст.ст. 33, 49, 75, 82- 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арітіс» (01015, м.Київ, вул. Московська, 43/11; 02660, м.Київ, вул. Червоноткацька, 84; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Оріон-Експорт»(79066, м.Львів, вул. Сихівська, 16; поштова адреса: 03150, м.Київ, вул. Анрі Барбюса, 28-б; ) 3963 (три тисячі дев’ятсот шістдесят три) грн. 68 коп. основного боргу, 69 (шістдесят дев’ять) грн. 53 коп. трьох відсотків річних, 717 (сімсот сімнадцять) грн. 43 коп. збитків від інфляції, 102 (сто дві) грн. держмита, 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

В.С. Катрич