ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Херсон, вул. Горького, 18
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У
К Р А Ї Н И

"15" травня
2008 р.                                     Справа № 9/203-АП-08

Господарський
суд Херсонської області у складі судді
Ребристої С. В. при секретарі
Шевченко М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державної податкової інспекції у
м.Херсоні, м. Херсон

до приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Херсон

про  визнання  недійсними реєстраційних документів і
скасування державної реєстрації

За
участю представників сторін:

від позивача - Іващенко
Р.М., державний податковий інспектор дов. №15417/9/10-105 від 28.12.2007 р.;

від
відповідача - не прибув.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовною
заявою, в якій просить визнанати недійсними реєстраційні документи і скасувати
державну реєстрацію ПП ОСОБА_1 з моменту реєстрації.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у судові засідання
по справі не прибув, не зважаючи на ті обставини, що судом  було вжито всіх необхідних заходів щодо його
виклику в судові засідання в тому числі і через друкований засіб масової
інформації.

Відзиву на позовну заяву та
витребуваних документів відповідачем суду не надано.

В матеріалах справи є заява
відповідача від 12.02.2008р., в якій інформує, що позов визнає в повному обсязі
та просить розглянути справу без його участі.

За таких обставин розгляд
справи здійснюється за наявними в ній доказами, відповідно до положень ч.6 ст.
71 КАС України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

ПП ОСОБА_1 зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності виконавчим комітетом Херсонської міської Ради
14.08.2007р., про що зроблено запис у журналі обліку реєстраційних справ за
№0021094, юридична адреса ПП ОСОБА_1: АДРЕСА_1.

Матеріали справи свідчать, що
відповідач - ПП ОСОБА_1 був допитаний в якості свідка ст. о/у УПМ ДПА у
Херсонській області ОСОБА_2 з пояснень якого слідує, що у вересні 2007р. він
погодився на реєстрацію себе у якості приватного підприємця за винагороду у
розмірі 500 гривень. Після реєстрації ОСОБА_1 підписав довіреність на 2-х
незнайомих йому осіб. У зміст виписаних довіреностей ОСОБА_1 не заглиблювався,
але зазначає, що усвідомлював, що повірені особи будуть здійснювати
фінансову-господарську діяльність від його імені. В той же час, усі
реєстраційні документи ОСОБА_1 віддав ОСОБА_3.

У протоколі допиту свідка ОСОБА_1
наголошує, що він з самого початку не мав на меті реєструватися у якості
суб'єкта підприємницької діяльності, а став підприємцем виключно за винагороду.

Нормами Господарського кодексу
України та Цивільного кодексу України, Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено ряд
вимог, необхідних для легітимної реєстрації фізичної особи - підприємця та
загальні правила здійснення нею господарської діяльності. При цьому важливою
умовою для здійснення господарської діяльності є правомірність проведення
державної реєстрації фізичної особи як суб'єкта підприємницької діяльності.

Аналізуючи фактичні обставини
проведення реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та вимоги діючого
законодавства щодо ознак суб'єктів господарювання, їх створення та державної
реєстрації, слід дійти висновку, що реєстрація ПП ОСОБА_1 відбулася з
порушеннями норм діючого законодавства.

Згідно ст. 55 Господарського кодексу
України суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин,
які здійснюють господарську діяльність, реалізуючі господарську компетенцію
(сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть
відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків,
передбачених законодавством.

Відповідно до п.2 ст. 55
Господарського кодексу України суб'єктами господарювання є: громадяни України,
іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та
зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Матеріали справи свідчать, що
діяльність, яка здійснювалась від імені ОСОБА_1 не має під собою правового
підгрунтя, адже ця діяльність здійснювалася всупереч вимогам чинного
законодавства, отже господарська діяльність, яка здійснювалася від імені
ОСОБА_1 є такою, що не відповідає вимогам законодавства, а тому, вся первинна
документація, угоди, домовленості, тощо є
такими, що вчинені за межами закону, тобто, є недійсними в розумінні
основних засад підприємницької діяльності, та не можуть породжувати правомірних
правових наслідків.
Статтею 49 Господарського кодексу України передбачено, що підприємці
зобов'язані не завдавати шкоди довкіллю, не порушувати права та законні
інтереси громадян і їх об'єднань, інших суб'єктів господарювання, установ,
організацій, права місцевого самоврядування держави. За завдані шкоду і збитки
підприємець несе майнову та іншу встановлену законом відповідальність.

В ст. 238 Господарського кодексу
України вказано, що за порушення встановлених законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого
самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи
організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення
правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Ст. 247 Господарського кодексу
України передбачено, що у разі здійснення суб'єктом господарювання діяльності,
що суперечить закону чи установчим документам, до нього може бути застосовано
адміністративно-господарську санкцію у вигляді скасування державної реєстрації
цього суб'єкта. В даному випадку господарська діяльність здійснювалась без
відома та участі особи, яка повинна була здійснювати підприємницьку діяльність,
чим порушені приписи законодавчіх актів України.

Таким чином, особи, які фактично
проводять псевдодіяльність за допомогою зареєстрованого на підставних осіб
підприємництва, намагаються ухилитися від відповідальності у разі виявлення
факту "відмивання" доходів, отриманих нелегальним шляхом або ухилення
від сплати податків.

У відповідності до п. 17 ст. 11
Закону України "Про державну податкову службу в Україні" органи
державної податкової служби мають право звертатися до судових органів із заявою
про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.

Статус органів державної
податкової служби, її функції, завдання та правові засади діяльності
встановлено Законом України “Про державну податкову службу в Україні”.

Згідно положень ч.1 ст.71 КАС
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її
вимоги та заперечення.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов
висновку про обгрунтованість позовних вимог і визнав їх такими, що підлягають
задоволенню в повному обсязі.

У судовому засіданні  проголошено вступну та резолютивну частини
постанови та повідомлено представника позивача про час і місце виготовлення
постанови суду в повному обсязі.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 71, 94, 98, 160-163, 167, п. 6 Прикінцевих та перехідних
положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1.  Позов задовольнити повністю.

2.
Визнати недійсними реєстраційні документи приватного підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1,  ідентифікаційний НОМЕР_1) з
моменту реєстрації 14.08.2007р.

3.
Скасувати (припинити) державну реєстрацію приватного підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1,  ідентифікаційний НОМЕР_1) з
14.08.2007р.

4.   Постанову надіслати сторонам по справі.

5.
Копію постанови після набрання нею законної сили надіслати державному
реєстратору.

Постанова
набирає  законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду  першої
інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили
після апеляційного розгляду справи.

Заява про
апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до ст. 160 КАС України -з дня складення в повному обсязі.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання заяви про  апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
С.В. Ребриста

Постанову складено у повному обсязі  20.05.2008 р.