ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"29" травня 2008 р. Справа № А6/194-08

12.20 год.

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Маляренка А.В.

при секретарі                                                             Поднєбес О.В.

розглянувши адміністративну справу № А6/194-08

за позовом Суб’єкта підприємницької діяльності –фізичної особи Руденка Олега Олександровича, м. Вишгород

до Державної податкової інспекції у Вишгородському районі, м.Вишгород

про визнання недійсними податкових повідомлень - рішень

Представники:

від позивача: Руденко О.Я. (довіреність б/н від 07.04.2008р.);

Руденко О.О. (паспорт серії СК 839565 від 20.05.1998р.)

відповідача : Дроняк П.Т. (довіреність №629/9/10-036 від 08.04.2008р.);

Сигаєвська Л.В.(довіреність №355 від 12.03.2008р.)

Обставини спору:

Суб’єкт підприємницької діяльності –фізична особа Руденко Олег Олександрович, м. Вишгород (далі - Позивач) звернувся з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Вишгородському районі (далі - Відповідач) про визнання недійсними податкових повідомлень – рішень від 06.02.2008р. № /0 на суму 951,13грн. та №/0 на суму 146,20 грн.

Провадження у справі було відкрите відповідно до ухвали від 27.10.2006 року за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

Підставою прийняття оспорюваних у справі податкових повідомлень-рішень став Акт № 44/17-1/ від 15.05.2007р., складений на підставі проведеної Васильківською об’єднаною державною податковою інспекцією планової виїзної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов’язкових платежів) суб’єктом господарської діяльності –фізичною особою Руденком Олегом Олександровичем за період з 01.04ю2005р. по 31.12.2006р.

На підставі акту № 44/17-1/ від 15.05.2007року були прийняті податкові повідомлення –рішення від 06.02.2008р. № /0 на суму 951,13грн. та №/0 на суму 146,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач порушив права та інтереси позивача шляхом повторного нарахування податку та застосування фінансових санкцій. Позивач не погоджуючись з висновками контролюючого органу, з метою захисту своїх прав і охоронюваних законом інтересів, звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання недійсними винесених податкових повідомлень –рішень.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує про що подав до суду заперечення проти адміністративного позову №626/9/10-036 від 07.04.2008р. та просить суд відмовити у його задоволенні.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

встановив:

Позивачем було отримано лист від відповідача №37/Р/17-327 від 06.02.2008р. про направлення повідомлення – рішення, в якому були податкові повідомлення - рішення від 06.02.2008р. №/0 та №/0 про визначення сум податкового зобов'язання за штрафними санкціями по земельному податку.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням податкового органу щодо застосування до позивача штрафних санкцій, СПД Руденко О.О. була направлена скарга (б/н б/д) до Державної податкової адміністрації Київської області.

Державною податковою адміністрацією в Київській області 03.03.2008р. було прийнято рішення про залишення скарги без розгляду, в зв’язку з порушенням порядку подання скарги.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що відповідачем безпідставно застосовані штрафні санкції, адже у відповідності до Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" відповідальність платника податків настає у разі приховування (заниження) або несплати платником сум податків, та інших обов'язкових платежів до бюджетів.

З огляду на ці обставини, представник позивача стверджує, що контролюючий орган прийняв рішення відносно СПД Руденко О.О. необґрунтовано та з порушенням норм чинного законодавства України, тому керуючись Законом України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" просить визнати недійсними.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного :

Вивчивши заперечення до позовної заяви, поданої представником відповідача (№626/9/10-036 від 07.04.2008р.) судом встановлено, що Державна податкова інспекція у Вишгородському районі надіслала СПД Руденко О.О. податкові повідомлення-рішення від 06.02.2008р. №/0, в якому сума штрафної санкції визначена у розмірі 20% від суми несвоєчасно сплаченого податкового зобов’язання за затримку понад 31 календарний день сплати узгодженої суми податкового зобов’язання на підставі пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України №2181-ІІІ і становить 4 755,63 грн.х20% = 951,13 грн. та №/0, в якому сума штрафної санкції визначена у розмірі 10% від суми несвоєчасно сплаченого податкового зобов’язання за затримку до 30 календарних днів сплати узгодженої суми податкового зобов’язання на підставі пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України №2181-ІІІ і становить 1 462,00х10%=146,20 грн.

У преамбулі Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" визначено, що цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Пунктом 1.2 статті 1 зазначеного Закону встановлено, що податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України. Згідно з підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" „встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 зазначеного Закону для подання податкової декларації.

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податковий борг (недоїмка) - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Згідно з підпунктом 4.4.2 пункту 4.4 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове роз'яснення є оприлюдненням офіційного розуміння окремих положень податкового законодавства контролюючими органами у межах їх компетенції, яке використовується при обґрунтуванні їх рішень під час проведення апеляційних процедур. Податковими роз'ясненнями вважаються будь-які відповіді контролюючого органу на запити зацікавлених осіб з питань оподаткування.

У податковому роз'ясненні щодо черговості погашення та окремих питань стягнення сум податкового боргу (затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 13 листопада 2002 року №540), зазначено, що пункт 5.3 статті 5 Закону України "Про порядок погашення податкових зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (далі - Закон) встановлює обов'язок платника податків сплатити узгоджену суму податкового зобов'язання та терміни її погашення. Відстрочення термінів сплати узгоджених сум податкових зобов'язань відповідно до Закону здійснюється у порядку, передбаченому статтею 14, шляхом розстрочення (відстрочення) податкових зобов'язань. Іншої можливості сплати платником податків податкових зобов'язань наступного періоду до сплати податкових зобов'язань попереднього періоду Закон не передбачає.

Таким чином, кошти, що надійшли на сплату зобов'язань з податку, збору (обов'язкового платежу), спрямовуються на погашення податкових зобов'язань з того самого платежу у порядку календарної черговості настання граничних термінів їх сплати. Така черговість погашення діє незалежно від волі платника податків та стосується як самостійно розрахованих платником податків податкових зобов'язань, так і податкових зобов'язань, розрахованих контролюючим органом. Згідно із статтею 14 зазначеного Закону платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. Платник податків має право подавати щомісячно нову звітну податкову декларацію, що не звільняє його від обов'язку подання податкової декларації до 1 лютого поточного року, у тому числі і за нововідведені земельні ділянки, що не звільняє від обов'язку подання податкової декларації протягом місяця з дня виникнення права на нововідведену земельну ділянку, протягом 20 календарних днів місяця наступного за звітним.

Відповідно до статті 17 зазначеного Закону податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до статті 75 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік" орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності та земельний податок сплачуються платниками (крім громадян та виробників сільськогосподарської і рибної продукції) за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Згідно з підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" і підпунктом 6.1.7 підпункту 6.1 пункту 6 Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби (затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 17 березня 2001 року №110 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 березня 2001 року за №268/5459, із змінами і доповненнями) у разі, коли платник податків не сплачує (не погашає) узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених законодавством, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Оскільки, згідно преамбули Закону України від 21.12.2000 року №2181-111 «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Згідно із ст. 14 Закону України від 18.02.97р. №77/97-ВР «Про систему оподаткування» плата (податок) за землю відноситься до переліку загально держаних податків і зборів (обов'язкових платежів). П.п.19.6 ст.19 Закону України №2181-111 від 21.12.2000 року наголошує, що Закони та інші нормативно-правові акти діють у частині, що не суперечить нормам цього Закону. Тобто, Закону України №2181-111 від 21.12.2000 року є спеціальним законом, який застосовується з питань погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами.

Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач довів суду ті обставини на підставі яких було визначено податкове зобовґязання та застосовано штрафні санкції в оскаржуваних податкових повідомленнях рішеннях.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Статтею 167 КАС України передбачено, що копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення направляється лише особі, яка бере участь у справі, але не була присутня в судовому засіданні. У разі проголошення в судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частини постанови суд повідомляє час виготовлення постанови суду в повному обсязі. Особи, які беруть участь у справі, можуть отримати копію постанови чи ухвали в суді.

Враховуючи наведене, керуючись статтею 61,124 Конституції України, ст.ст.71, 158-167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

В позові відмовити в повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського адміністративного суду через господарський суд Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня складення у повному обсязі та наступної подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана без подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду, якщо скарга подається протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-ти денний строк після подання заяви, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги у встановлений строк постанова суду набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду скарги і залишення її без задоволення, а постанови суду - без змін.

Суддя                     Маляренко А.В.

Дата складання та підписання постанови в повному обсязі 05.06.2008 р.