ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.08

Справа №АС12/190-08.

Господарський
суд Сумської області у складі судді Костенко Л.А.

При
секретарі судового засідання  Бардаковій
О.М.

За
участю представників сторін:

Від
позивача -   ОСОБА_1

Від
відповідача -  Пацала В.В. доручення №
б/н від 28.12.2007 року

Розглянувши
матеріали справи №  АС 12/190-08

за
позовом -  Приватного підприємця ОСОБА_1,
м. Конотоп до    Управління Пенсійного
фонду України в м. Конотоп

про  визнання нечинною вимоги

Предмет
спору:  Позивач  просить визнати нечинною вимогу про сплату
боргу від 05.03.2008 року НОМЕР_1  зі
сплати страхових внесків в розмірі 1882 грн. 71 коп.

Відповідач  вимоги
позивача заперечує.

Ухвалою
суду від 08.05.2008 року розгляд справи відповідно до ст. 150 Кодексу
адміністративного судочинства України відкладався до 14:30 годин 26.05.2008
року, з 26.05.2008 року оголошувалася перерва в судовому засіданні до  10:20 годин 23.06.2008 року.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,   суд

ВСТАНОВИВ :

05.03.2008
року відповідачем прийнята вимога НОМЕР_1
про сплату боргу зі страхових внесків в розмірі 1 882 грн. 71 коп.

Позивач  вважає, що вказана  вимога винесена з порушенням законодавства, а
також те, що станом на  05.03.2008 року
позивач не має боргу перед Пенсійним фондом, подає вчасно розрахунки до  відповідача. Також в судовому засіданні
представник позивача пояснив, що позивач в 2004 році був платником фіксованого
податку і сплачував внески в складі цього податку.

Дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що  позовні
вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Згідно
ч.1 статті 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (надалі Закон № 1058- IV) платниками страхових внесків до
солідарної системи є страхувальники перераховані у ст. 14 даного Закону, а саме
фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які
використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору, за ставками
визначеними ст. 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування", в розмірі
32% від фонду оплати праці.

Обов'язок
позивача щодо перерахування страхових внесків ґрунтується на Законі України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а відповідно
до ст. 15 Заключних положень зазначеного Закону до приведення законодавства
України у відповідності із цім Законом, Закони України та інші нормативно -
правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Закон
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування є
спеціальним Законом, що регулює питання сплати страхових внесків до Пенсійного
фонду України, які згідно ч.4 ст. 18 Закону № 1058- IV не включаються до складу
податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На
страхові внески не поширюється податкове законодавство. Статтею 15 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"
передбачено зобов'язання суб'єкта підприємницької діяльності - платника єдиного
податку, який використовує працю фізичних осіб, сплачувати страхові внески за
найманих працівників. Страховий внесок за використання праці найманих осіб в
2004р. складав 32% від фонду оплати праці (32% ФОП).

Таким
чином, нарахування страхових внесків на фонд оплати праці найманих працівників
їх сплата є обов'язком суб"єкта підприємницької діяльності, який обрав
спрощену систему оподаткування, та який передбачений Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В
розрахунку суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування , що підлягають сплаті за серпень 2004 р. позивачем самостійно
визначено загальну суму страхових внесків (32%) - 1902, 4 грн. як суму, на яку
збільшено внески у зв'язку з виправленням помилки у період після 01.01.2004р. В
подальшому звіту в якому б коригувалась зазначена сума як така, на яку зменшено
внески, платником не надавалось. Відповідно до ст.ст. 17, 20 Закону 1058
страхувальник зобов'язаний сплатити нараховані страхові внески не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Однак, перерахування
було здійснено в сумі 19,69 грн. Несплачена сума становила 1882, 71 грн.
Відповідно  до ч. 2 ст. 106 Закону
суми  страхових внесків своєчасно не
нараховані та несплачені страхувальниками, вважаються простроченою
заборгованістю та стягуються з нарахуванням пені та штрафних санкцій.

Відповідно
до п. 8.1, 8.2 розділу 8 Інструкції про порядок обчислення і сплати  страхувальниками та застрахованими  особами
внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного
фонду  № 21-1 від 19.12.2003 року, суми
страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками
у строки, визначені пунктами 5.1, 5.2, 5.3 цієї Інструкції, у тому числі  обчислені
органами Пенсійного фонду, вважаються простроченою заборгованістю із
сплати  страхових внесків і стягуються з
нарахуванням пені та застосування штрафних санкцій.

Органи
Пенсійного фонду надсилають страхувальникам
вимогу про сплату недоїмки, якщо страхувальник має на кінець звітного
базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків.

Таким
чином, оскаржувана позивачем вимога про сплату боргу НОМЕР_1 від  05.03.2008 року прийнята  відповідачем правомірно, без порушень діючого
законодавства.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158 - 163, 167, 186 Кодексу  адміністративного     судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1. В задоволенні позову приватного підприємця
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Конотоп  про визнання нечинної вимоги НОМЕР_2 від
05.03.2008 року - відмовити.

2.  Постанова суду може бути оскаржена в порядку
ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого,
зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна  скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження
до Харківського апеляційного адміністративного суду через господарський суд
Сумської області.

3.
Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України
постанова суду  першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим  Кодексом,
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. В разі
подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ
Л.А. КОСТЕНКО