ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"15" вересня 2008 р.

Справа № 18/147

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. при секретарі судового засідання Горловій М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 18/147

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", від імені якого діє Кіровоградська обласна дирекція ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", м. Кіровоград

до відповідача: Селянського (фермерського) господарства "Веселка", смт. Петрово Кіровоградської області

про стягнення 9 966,97 грн.

Представники сторін:

від позивача - Берніков М.І., довіреність № 60 від 22.11.2006 р.

від відповідача - Бобик Р.В., довіреність б/н від 01.06.2008 р.

Відкритим акціонерним товариством “Райффайзен Банк Аваль”, від імені якого діє Кіровоградська обласна дирекція ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”, подано позовну заяву про стягнення із Селянського (фермерського) господарства “Веселка” 9 966,97 грн. пені за неналежне виконання своїх договірних зобов'язань за кредитним договором № 012/04-1/1981 від 21.09.2005 р.

Розгляд справи № 18/147 відкладався з підстав, викладених в ухвалах господарського суду від 10.07.2008 р. і від 31.07.2008 р., та в судових засіданнях оголошувалась перерва з 09.09.2008 р. до 10.09.2008р., з 10.09.2008 р. до 15.09.2008 р.

В судовому засіданні 15.09.2008 р. представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач позов заперечив.

В судовому засіданні за згодою присутніх представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи та оцінивши надані сторонами докази, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, наведенні в обґрунтування позовних вимог та заперечень проти позову, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

21.09.2005 р. між Акціонерним поштово-пенсійним баком “Аваль” (Кредитор), правонаступником якого є ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”, що вбачається із наданого статуту (а.с. 25-26), та Селянським (фермерським) господарством “Веселка” (Позичальник) укладено кредитний договір № 012/04-1/1981 (а.с. 29-34).

За умовами укладеного договору Кредитор зобов'язувався відкрити Позичальнику невідновлювальну кредитну лінію (кредит) у сумі 268 216 грн. на строк до 20 вересня 2008 р. із сплатою 20 відсотків річних Під терміном “невідновлювальна кредитна лінія” розуміється кредитна лінія, при якій при отримані Позичальником повної суми кредитних коштів і досягненні ліміту кредитування, подальша видача кредитних коштів Позичальнику припиняється незалежно від фактичної заборгованості за кредитом на протязі дії кредитного договору. (п. 1.1. договору).

Мета кредиту – для придбання сільськогосподарської техніки (п. 2.1. договору).

Позичальник зобов'язався використати кредит на зазначені у договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту і сплату нарахованих відсотків на умовах, передбачених цим договором (п. 6.1. договору).

Сторонами в пункті 6.1. договору передбачено, що основна заборгованість за кредитом (позичкова заборгованість) погашається Позичальником у відповідності до графіка погашення заборгованості (додаток № 1 до договору) (а.с. 35).

21.12.2005 р. між сторонами укладено договір № 012/04-1/1981/7 про внесення змін до кредитного договору, яким викладено у новій редакції графік погашення кредиту (а.с. 36) та узгоджено сплату кредиту в загальній сумі 268 216 грн. у терміни (а.с. 37):

грудень 2005 р. - 5 000 грн.;

вересень 2006 р. - 94 405,33 грн.;

вересень 2007 р. - 84 405,33 грн.;

вересень 2008 р. - 84 405,34 грн.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною 1 статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Як встановлено рішенням господарського суду Кіровоградської області від 09.08.2007 р. по справі № 9/23 за позовом ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”, від імені якого діє Кіровоградська обласна дирекція ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”, до Селянського (фермерського) господарства “Веселка” (далі по тексту - СФГ "Веселка") про стягнення 236 549,64 грн. заборгованості за кредитним договором № 012/04-1/1981 від 21.09.2005 р. (а.с. 10-13), позивачем договірні зобов'язання по відкриттю відповідачу позичкового рахунку та надання кредитних коштів в межах ліміту, відкритої кредитної лінії, в сумі та терміни, обумовлені кредитним договором, виконані належним чином.

Факт надання Позичальникові кредитних коштів за договором від 21.09.2005р. в сумі 268 216 грн. не заперечується відповідачем по справі №18/147.

Натомість, як повідомляється позивачем та не спростовується відповідачем, відповідач, передбачені кредитним договором зобов'язання щодо своєчасності та повноти погашення кредиту не виконував.

Вказані обставини також встановлені рішенням господарського суду по справі № 9/23, згідно якого стягнуто із СФГ “Веселка" солідарно з приватним сільськогосподарським підприємством “Лан” на користь ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”, від імені якого діє Кіровоградська обласна дирекція, 214 424,30 грн. заборгованості по кредиту та 3 975,34 грн. пені за період з 30.09.2005 р. по 09.08.2007 р.

Зазначене рішення господарського суду Кіровоградської області від 09.08.2007 р. по справі № 9/23 є таким, що набрало законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, приписам яким кореспондує стаття 526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За правилами статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Частинами 1, 3 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України регламентовано, що якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статей 546, 548 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою; виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Сторонами в пункті 10.2. кредитного договору від 21.09.2005 р. обумовлено відповідальність за порушення строків повернення кредиту, наданого в національній валюті, відсотків за користування кредитом у вигляді пені від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості за кожний день прострочення.

Згідно наведеного розрахунку позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 9 966,97 грн. за період прострочення повернення кредиту з 10.08.2007 р. по 27.02.2008 р. (а.с. 18), а саме:

на суму боргу 40 613,63 грн. за період з 10.08.2007 р. по 29.09.2007 р. в розмірі 907,96 грн.

на суму боргу 125 018,96 грн. за період з 30.09.2007 р. по 27.02.2008 р. в розмірі 9 059,01 грн.

Наведений позивачем розрахунок відповідає сумам та термінам, які передбачені сторонами у графіку повернення кредитних коштів.

Відповідач доказів належного виконання своїх договірних зобов'язань не надав та позов заперечив, вказуючи, що відповідне порушення сталося внаслідок непереборної сили, що підтверджено висновком про форс-мажорні обставини Торгово-промислової палати України від 14.09.2007 р. У даному висновку зазначено, що внаслідок ґрунтової та повітряної посухи протягом березня-травня 2007 р. на площах СФГ “Веселка” загинули посіви ярого ячменю на площі 220га. (а.с. 69).

Згідно частини 1 статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Поряд з цим, господарський суд вважає, що наведені відповідачем обставини не звільняють його від відповідальності за неналежне виконання зобов'язань по кредитному договору від 21.09.2005 р., виходячи з наступного.

Графік погашення отриманого кредиту передбачав поетапне повернення коштів протягом 2005-2008 років, а тому нарахування пені за поданою позовною заявою здійснено, зокрема, і за невиконання зобов'язання, строк виконання якого передував виникненню наведених відповідачем у заперечені обставин.

З наданого висновку та матеріалів справи не вбачається того, що посіви загинули на всіх земельних площах, які перебували у користуванні відповідача. Доказів відсутності інших засіяних земельних площ відповідачем не надано.

Крім того, як вбачається з розділу 2 Статуту СФГ "Веселка" предметом діяльності відповідача є не лише вирощування зернових та інших культур (а.с. 71-75). Також, відповідачем документально не доводиться відсутність грошових коштів на час виникнення строку виконання грошових зобов'язань.

За даних обставин, господарський суд вважає, що зазначені у висновку Торгово-промислової палати України від 14.09.2007 р. форс-мажорні обставини не виключають вину відповідача та не звільняють його від відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту згідно кредитного договору № 012/04-1/1981 від 21.09.2005 р.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача нарахованої пені по кредиту в сумі 9 966,97 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 44, 49, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Селянського (фермерського) господарства "Веселка" (28300, Кіровоградська область, Петрівський район, смт. Петрово, вул. Ілліча, 39/27, р/р 260007581 в Кіровоградській ОД ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", ідентифікаційний код 22223060) на користь Відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" від імені якого діє Кіровоградська обласна дирекція ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (25006, м. Кіровоград, вул. Декабристів, 2/14, р/р 361969 в Кіровоградській ОД ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 323538, ідентифікаційний код 13762450) - 9 966 грн. 97 коп. пені та 102 грн. державного мита і 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Згідно частини 3 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Дане рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя В.В.Тимошевська