ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"25" березня 2008 р.

Справа
№  16/483

Суддя господарського суду Кіровоградської
області Коротченко Л.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №
16/483

за
позовом: Кіровоградського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах
держави, уповноваженим органом якої виступає Управління з контролю за
використанням та охороною земель у Кіровоградській області,          м. Кіровоград

до
відповідача 1: Високобайрацької сільської ради, с. В. Байраки Кіровоградського
району

до
відповідача 2: товариства з обмеженою відповідальністю "Ламон",                       с. В. Байраки
Кіровоградського району

про
визнання договору недійсним,

за
участю представників:

від
прокуратури - Чепурова І.М., посвідчення № 573,

Суворов О.Л.,
посвідчення № 617;

від
позивача - Поперешніченко О.В., довіреність № 01/20 від 15.01.08 р.;

від
відповідача 1-  участі не брав;

від
відповідача 2 - Пільгуй О.М., довіреність б/н від 14.02.08 р.,

Розинко О.М.,
директор - протокол № 3 від 20.04.05 р.

Кіровоградським
міжрайонним природоохоронним прокурором подано позов до господарського суду
Кіровоградської області про визнання недійсним договору на право тимчасового
користування землями водного фонду на умовах оренди від           07.06.00 р., який зареєстрований
Кіровоградським районним відділом земельних ресурсів 19.11.2000 р. за № 147.

Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що проведеною Кіровоградською міжрайонною
природоохоронною прокуратурою перевіркою встановлено факт укладення між  відповідачами договору, який не передбачено
Земельним кодексом України, а також жодним іншим законом, що регулює земельні
відносини.

Крім
того, прокурор в позові вказує на те, що в супереч ст. 13 Закону України
"Про оренду землі"  оспорений
договір нотаріально не посвідчений, а також в супереч порядку, визначеного
законом, укладений без наявності розробленого проекту відведення та винесення
меж в натурі земельна ділянка була надана на праві тимчасового користування,
яке взагалі не передбачено жодним нормативно-правовим актом, який регулює
земельні відносини.

Позивач
не подав до суду письмові пояснення по суті пред'явлених прокурором вимог,
однак в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги прокурора не
підтримав, вказуючи на те,  що вимоги
прокурора є безпідставними, оскільки договір, укладений між відповідачами
07.06.2000 р. відповідає вимогам законодавства, діючого на час його укладення.

Згідно
до ч. 6 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, відмова позивача
від позову, поданого прокурором в інтересах держави, не позбавляє прокурора
права підтримувати позов і вимагати вирішення спору по суті.

Враховуючи
те, що позивач не підтримав пред"явлений прокурором позов, що по суті є
відмовою від позову, а також те, що прокурор в судовому засіданні підтримав
позов Кіровоградського міжрайонного природоохоронного прокурора, господарський
суд на підставі ч. 6 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України,
вирішує даний спір по суті.

Високобайрацька
сільська рада (далі - відповідач 1) в наданих до суду запереченнях на позов
вказує на те, що позов прокурора є необґрунтованим і безпідставним, так як
посилання на Закон "Про оренду землі" є невірним, тому що він не
застосовувався до договорів на право тимчасового користування землею.

Товариство
з обмеженою відповідальністю "Ламон" (далі - ТОВ "Ламон"
або відповідач 2) в наданих до суду відзиві та доповненнях до відзиву також
позовні вимоги заперечив, посилаючись на те, що оспорений договір укладений у
повній відповідності до вимог діючого на той час законодавства, оскільки при
його укладені сторонами не було допущено жодних порушень умов договору форми
договору та порядку його реєстрації.

Дослідивши
матеріали справи, надані сторонами докази, заслухавши пояснення прокурора,
представників сторін, господарський суд, встановив наступне.

24.02.2000
р. Високобайрацькою сільською радою прийнято рішення № 51 "Про надання
земель водного фонду в тимчасове довгострокове користування гр. ОСОБА_1.
директору ТОВ "Ламон", відповідно до якого вирішено клопотати перед
Кіровоградською районною радою про надання земель водного фонду в тимчасове
довгострокаове користування терміном на 10 років директору ТОВ
"Ламон"  для товарного
риборозведення (а.с. 29).

05.05.2000
р. рішенням Кіровоградської обласної ради № 257 товариству з обмеженою
відповідальністю "Ламон" надано землі водного фонду в тимчасове
користування терміном на 10 років загальною площею 13,1га для товарного
риборозведення на території Високобайрацької сільської ради (далі - рішення №
257). Зазначеним рішенням № 257 Високобайрацьку сільську раду зобов"язано
укласти договір тимчасового користування землями водного фонду з ТОВ
"Ламон" (а.с. 30).

З
метою виконання рішення № 257 між Високобайрацькою сільською радою (далі -
Власник ) та товариством з обмеженою відповідальністю „Ламон” (далі -
Користувач)  07.06.2000 року укладено
договір на право тимчасового користування землями водного фонду (далі -
Договір, а.с. 10-13).

Відповідно
до розділу 2 Договору, Власник передає, а Користувач набуває право тимчасового
користування землями водного фонду, які розташовані на території
Високобайрацької сільської ради кіровоградського району Кіровоградської
області; в тимчасове користування передається земельна ділянка площею 13,1 га,
в тому числі : під водою 9,3 га, інших - 3,8 га.

Згідно
п.п. 2.1., 2.2. Договору, земельна ділянка передається в тимчасове
довгострокове користування з метою рибогосподарських потреб для товарного
риборозведення; договір укладається на термін 10 років.

Частиною
1 ст. 85 Водного кодексу України, в редакції від 06.06.1995 р., що діяла на час
укладення Договору, передбачено, що порядок надання земель водного фонду в користування
та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством.

Статтею
7 Земельного кодексу України, в редакції від 18.12.1990 р., діючій на час
укладення Договору, визначено, що користування землею може бути постійним або
тимчасовим. При цьому дана норма передбачає користування землею, а ст. 8 цього
ж Земельного кодексу України окремо передбачає оренду землі.

З
наведених вище норм вбачається, що на час укладення зазначеного Договору діяв
Земельний кодекс України, в редакції від 18.12.1990 р., який передбачав окремо
тимчасове користування земельною ділянкою, і окремо передбачалося також
користування земельною ділянкою на умовах оренди (тобто оренда землі).

Тобто,
право тимчасового користування землею було передбачено Земельним кодексом
України від 18.12.1990 р.

Крім
того, відповідно до п. 1.3. наказу Державного комітету по земельних ресурсах №
43 від 04.05.99, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999
р. за № 354/3647 "Про затвердження Інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на
землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право
постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування
землею в  тому числі на умовах оренди) та
договорів оренди землі", зі змінами внесеними згідно з Наказом Держкомзему
№ 27 від 29.02.2000 р., тобто в редакції, що діяла на час укладення договору),
Право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) оформляється  договором за формою, затвердженою постановою
Кабінету Міністрів України від 17.03.93 № 197, а право оренди землі - договором
згідно із Законом України "Про оренду землі".

Таким
чином, відповідно до вимог діючого на час укладення оспореного Договору
законодавства, право на тимчасове користування земельною ділянкою існувало
незалежно від інституту оренди землі, та посвідчувалося договором тимчасового
користування земельною ділянкою, який укладався відповідно до Земельного
кодексу України № 561-ХІІ від 18.12.1990 року, зазначеного наказу Державного
комітету по земельним ресурсам № 43 від 04.05.99, постанови Кабінету Міністрів
України від 17.03.1993 р. № 197 "Про форму договору на право тимчасового
користування землею (в тому числі на умовах оренди)" та інших нормативних
актів, що регулювали право тимчасового користування земельною ділянкою.

Жодним
із нормативно-правових актів, діючих на час укладення Договору, не передбачав
обов"язкового нотаріального посвідченню договіру тимчасового користування
землею.

Отже,
на право тимчасового користування земельною ділянкою, і в тому числі на договір
на право тимчасового користування землею, Закон України "Про оренду
землі" від 06.10.1998 року (далі - Закон від 06.10.1998 р.) свою дію не
поширює, а тому посилання прокурора на даний Закон є безпідставним.

Преамбулою
вказаного Закону від 06.10.1998 р., в редакції яка діяла на час укладення
оспореного договору, визначено, що цей Закон визначає загальні засади набуття,
реалізації і припинення права на оренду земельної ділянки. Однак Закон від
06.10.1998 р. не містить норм, які визначають та регулюють відносини щодо права
тимчасового користування земельними ділянками, у зв'язку з чим доводи прокурора
не можуть бути прийняті судом до уваги.

Поняття
права оренди землі і право тимчасового користування землею є окремими та
незалежними один від одного інститутами. Дана позиція викладена у рішенні
Конституційного суду України у справі, розглянутої за поданням 512 народного
депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності)
положень статті 92, пункту 6 розділу Х "Перехідні положення"
Земельного кодексу України.

Відповідно
до Порядку користування землями водного фонду, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 502 від 13.05.1996 р. (п. 5), право тимчасового
користування земельними ділянками на землях водного фонду оформляється
договором, який укладається між відповідною Радою і юридичною або фізичною
особою.

Тобто,
спеціальним нормативно-правовим актом, який був прийнятий для регулювання
правовідносин по користуванню землями водного фонду, передбачено право
юридичних та фізичних осіб на тимчасове користування землями водного фонду.

Пунктом
7 розділу Х "Перехідні положення" діючого Земельного кодексу України
від 25.10.2001 р. передбачено, що "Громадяни та юридичні особи, що
одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди,
земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством,
зберігають право на ці ділянки.

Таким
чином, після набранням чинності з 01.01.2002 року новим Земельним кодексом
України від 25.10.2001 р., всі договори на право тимчасового користування
земельними ділянками зберігають свою силу в повному обсязі.

На
підставі наведеного господарський суд вважає слушними доводи відповідача, якими
він заперечує вимоги прокурора.

Крім
того, господарський суд також звертає увагу на те, що прокурор помилково
посилається в позові на  Закон України
"Про оренду землі" від 25.10.2001 р., який набрав чинності з
01.01.2002 року, оскільки даний закон не має зворотної сили і не може бути
застосований до правовідносин, що виникли в 2000 році. У зв'язку з чим, договір
на право тимчасового користування землями водного фонду від 07.06.2000 року, на
момент його укладення, жодним чином не міг суперечити вимогам Земельного
кодексу України від 25.10.2001 року, а тим більше при його укладені не могла
бути порушена процедура надання земельних ділянок в користування, передбачена
цим Кодексом.

Також
безпідставними є твердження прокурора в позові про те, що ТОВ "Ламон"
використовує землі водного фонду без дозволу на спец водокористування, оскільки
згідно укладеного Договору, мета використання відповідачем земель водного фонду
як риборозведення (рибництво), до спеціального водокористування не відноситься,
а тому не потребує спеціального дозволу.

Помилковим
також є посилання прокурора в наданих до суду уточненнях позовних вимог (а.с.
53-55) на ст. ст. 7, 13, 14  Закону
України "Про оренду землі" від 06.10.1998 р. та ст. 48 ЦК УРСР як
правової підстави визнання оспореного Договору недійсним, оскільки вказані
Закони не мають зворотньої сили в часі, а тому не можуть бути застосовані
судом.

Твердження
прокурора про те, що оспорений договір укладено сторонами на підставі рішення
Кіровоградської районної ради від 06.04.1998 р. спростовуються матеріалами
справи та вищенаведеним.

Отже,
враховуючи вищенаведене, позовні вимоги прокурора про визнання недійсним
договору на право тимчасового користування землями водного фонду на умовах
оренди від 07.06.2000 року з підстав зазначених в позові є безпідставними та
такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський
суд, -

ВИРІШИВ :

В
задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення
господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку
з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя                                  Л.С.
Коротченко