СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

14 серпня 2008 року

Справа № 2-27/685-2008А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Голика В.С.,

суддів                                                                      Гоголя Ю.М.,

Гонтаря В.І.,

секретар судового засідання                                        Дікан Л.І.

за участю представників сторін:

позивача - Горбунов Олег Іванович, довіреність № 137/10/10-0 від 22.01.08;

відповідача - Посунько Юлія Олександрівна, довіреність № б/н від 08.08.08;

розглянувши апеляційну скаргу Первомайської міжрайонної державної податкової інспекції Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Воронцова Н.В.) від 03 червня 2008 року у справі № 2-27/685-2008А

за позовом Первомайської міжрайонної державної податкової інспекції Автономної Республіки Крим (вул. Гагаріна, 18, смт. Первомайське, АР Крим, 96300)

до державного підприємства "Радгосп-завод ім. 1 МАЯ" (вул. Б. Хмельницького, 11, смт. Первомайське, АР Крим, 96300)

про стягнення заборгованості з пені в сумі 18 252,29 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач –Первомайська міжрайонна державна податкова інспекція в Автономній Республіці Крим –звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим із позовом до Державного підприємства радгосп-заводу ім. 1 Мая про стягнення заборгованості по пені у розмірі 18252,29 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач мав заборгованість по поверненню наданої йому державної допомоги, яку він сплатив несвоєчасно, у зв’язку з чим виникла заборгованість вже по нарахованій за несвоєчасну сплату заборгованості пені.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 03 червня 2008 року у справі № 2-27/685-2008А (суддя Н.В. Воронцова) у задоволенні позову відмовлено.

При прийнятті постанови місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що підстав для стягнення заборгованості по пені немає, оскільки стягнення пені не передбачено умовами договорів, які укладав відповідач з відділенням Державного казначейства.

Позивач, Первомайська міжрайонна державна податкова інспекція, оскаржує вказаний судовий акт у зв’язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, із посиланням на частину 2 статті 625 Цивільного кодексу України, сторона зазначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Більш детально доводи заявника викладені безпосередньо в апеляційній скарзі.

Відповідач надав судовій колегії відзив на апеляційну скаргу, згідно якого вважає постанову місцевого господарського суду законною та обгрунтованною, а висновки суду такими, що відповідають матеріалам справи.

Розпорядженням виконуючого обов’язки голови Севастопольського апеляційного господарського суду Латиніна О.А. від 29 липня 2008 року суддів Черткову І.В. та Волкова К.В. у складі колегії замінено на суддів Голика В.С., Гонтаря В.І., головуючим у справі призначено суддю Голика В.С.

Судова колегія, розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, апеляційну скаргу визнає такою, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи, між відділенням Державного казначейства України в Первомайському районі, з одного боку, і відповідачем по справі, з іншого боку, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.09.1997 № 1003 „Про фінансову допомогу на проведення комплексу робіт в осінньо-зимовий період 1997-1998”, 07.10.1997 укладено Договір № 5 про надання фінансової допомоги на проведення комплексу робіт в осінньо-зимовий період 1997-1998 років.

Відповідно до пункту 2.1 вказаного Договору сума фінансової допомоги склала 6000 грн.

Пунктом 3.2 Договору встановлено, що при відсутності грошових коштів відповідач повинен повернути фінансову допомогу продовольчим зерном до 01.09.1998 у кількості, що відповідає сумі отриманої фінансової допомоги.

Згідно з пунктом 5.2. Договору несвоєчасне повернення фінансової допомоги або нецільове її використання тягне за собою застосування санкцій, передбачених чинним законодавством.

До вищевказаного Договору 07.10.1997 укладено Додаткову угоду №5, відповідно до якої розділ договору „Відповідальність сторін” було доповнено пунктом 5.3. „відповідальність за нецільове використання, а також рух коштів по рахунку № 338 „Врожай-97” покладається на сільськогосподарських товаровиробників”.

Крім того, між відділенням Державного казначейства України в Первомайському районі, з одного боку, і відповідачем по справі, з іншого боку, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.09.1997 № 1003 „Про фінансову допомогу на проведення комплексу робіт в осінньо-зимовий період 1997-1998”, 13.11.1997 укладено Договір № 11 про надання фінансової допомоги на проведення комплексу робіт в осінньо - зимовий період 1997-1998 років, відповідно до пункту 2.1 якого сума фінансової допомоги склала 1600 грн.

Згідно з пунктом 3.2 Договору при відсутності грошових коштів відповідач повертає фінансову допомогу продовольчим зерном у строк до 01.09.1998 у кількості, що відповідає сумі отриманої фінансової допомоги.

Пунктом 5.2. Договору встановлено, що несвоєчасне повернення фінансової допомоги або нецільове її використання тягне за собою застосування санкцій, передбачених чинним законодавством.

До вищевказаного договору 07.10.1997 було укладено Додаткову угоду №5, відповідно до якої розділ Договору „Відповідальність сторін” було доповнено пунктом 5.3., згідно з яким „відповідальність за нецільове використання, а також рух коштів по рахунку № 338 „Врожай-97” покладається на сільськогосподарських товаровиробників”.

Також, між відділенням Державного казначейства України в Первомайському районі, з одного боку, і відповідачем по справі, з іншого боку, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1998 № 220 „Про фінансову допомогу на підготовку сільськогосподарської техніки на проведення весняних польових робіт в 1998 році”, було 07.05.1998 укладено Договір № 28 про надання фінансової допомоги на ремонт техніки у весняний період 1998 року.

Відповідно до пункту 2.1 вказаного Договору сума фінансової допомоги склала 2000 грн.

Згідно з пунктом 3.2. Договору відповідач повинен був повернути вказану фінансову допомогу в сумі 2000 грн. коштами у строк до 01.10.1998.

Пунктом 5.2. Договору встановлено, що несвоєчасне повернення фінансової допомоги або нецільове її використання тягне за собою застосування санкцій, передбачених чинним законодавством.

Також, між відділенням Державного казначейства України в Первомайському районі, з одного боку, і відповідачем по справі, з іншого боку, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 26.02.1998 № 220 „Про фінансову допомогу на підготовку сільськогосподарської техніки на проведення весняних польових робіт в 1998 році”, було 02.11.1998 укладено Договір № 38 про надання фінансової допомоги на ремонт техніки у весняний період 1998 року.

Відповідно до пункту 2.1 Договору сума фінансової допомоги склала 1400 грн.

Відповідно до пункту 3.2 вказаного Договору відповідач повинен був повернути вказану фінансову допомогу в сумі 1400 грн. коштами у строк до 21.12.1998.

Згідно з пунктом 5.2. несвоєчасне повернення фінансової допомоги або нецільове її використання тягне за собою застосування санкцій, передбачених чинним законодавством.

Також між відділенням Державного казначейства України в Первомайському районі, з одного боку, і відповідачем по справі, з іншого боку, відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 10.12.1998 № 1953 „Про фінансову допомогу на підготовку сільськогосподарської техніки на проведення польових робіт в 1999 році”, було 15 січня 1999 року укладено договір № 1 про надання фінансової допомоги на ремонт техніки у весняний період 1999 року.

Відповідно до пункту 2.1 вказаного Договору сума фінансової допомоги за вказаним договором склала 9600 грн.

Відповідно до пункту 3.2 вказаного Договору відповідач повинен був повернути вказану фінансову допомогу в сумі 9600 грн. коштами у строк до 01.10.1999.

Згідно з підпунктом 4.1 і 4.2 вищезазначених договорів, вони набувають чинності з моменту перерахування коштів на рахунки відповідача і діють до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Зобов'язання за даними договорами вважаються виконаними після повернення фінансової допомоги відповідачем у справі.

Пунктом 5.2. Договору встановлено, що за несвоєчасне повернення фінансової допомоги або нецільове її використання застосовуються санкції, передбачені чинним законодавством.

Як встановлено судом першої інстанції, у зв'язку з важким фінансовим становищем відповідач не мав можливості своєчасно та у повному обсязі повернути отримані за вищевказаними договорами суми фінансової допомоги.

Тому 27.09.2002 сторонами за Договором № 5 від 07.10.1997 та № 11 від 13.11.1997 було підписано графік погашення заборгованості по поверненню фінансової допомоги на загальну суму 7600 грн., яким було визначено, що вказана сума заборгованості підлягає поверненню протягом 8 років, тобто: з 2004 року по 2011 рік, рівними долями у розмірі 950 грн. на рік.

Крім того, 27.09.2002 сторонами за договорами № 28 від 07.05.1998 і № 38 від 02.11.1998 було підписано графік погашення заборгованості по фінансовій допомозі в сумі 3400 грн., яким було визначено, що вказана сума підлягає поверненню на протязі 8 років, тобто у період з 2004 року по 2011 рік, рівними долями у розмірі 425 грн. на рік.

Також 27.09.2002 сторонами за договором № 1 від 15.01.1999 було підписано графік погашення заборгованості по фінансовій допомозі в сумі 9600 грн., яким було визначено, що вказана сума підлягає поверненню на протязі 8 років, а саме: з 2004 року по 2011 рік, рівними долями у розмірі 1200 грн. на рік.

Проте, як правильно зазначає місцевий господарський суд, за період з 2005 року до теперішнього часу відповідач, відповідно до графіку погашення заборгованості по поверненню фінансової допомоги по вищевказаним договорам, виконує свої зобов’язання у повному обсязі. Цей факт підтверджується копіями подання Державного казначейства в Первомайському районі Автономної Республіки Крим від 01.04.2008 № 19, 21 і 25, а також відповідними платіжними дорученнями.

Залишилися несплаченими суми фінансової допомоги, які відповідач повинен сплатити на протязі 2008 - 2011 років, тобто у майбутньому. Строк вимоги по сплаті заборгованості за вказаний період ще не наступив.

На момент укладення вище перелічених договорів діяв Цивільний Кодекс УССР в редакції 1963 року.

Згідно зі статтею 178 Кодексу виконання зобов'язань могло забезпечуватися відповідно до закону або договору неустойкою (штрафом, пенею), заставою і порукою.

Відповідно до статі 180 Цивільного кодексу УССР Угода про неустойку (штраф, пеню) повинна бути укладена в письмовій формі. Недодержання письмової форми тягне недійсність угоди про неустойку (штраф, пеню).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, який вступив в дію з 01 січня 2004 року, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 551 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Однак відповідно до підпунктів 5.1 та 5.2 Договорів № 5 від 07.10.1997, № 11 від 13.11.1997, № 28 від 07.05.1998 р„ № 38 від 02.11.1998 і № 1 від 15.01.1999 при невиконанні сільськогосподарським товаровиробником умов договору, зазначених у пункті 3.1 відділення Державного казначейства має право безспірного стягнення з нього заборгованості по виданим позикам, несвоєчасне повернення фінансової допомоги або нецільове її використання тягне за собою застосування санкцій, передбачених чинним законодавством.

При цьому жодним пунктом вищевказаних договорів не передбачено застосування такого виду неустойки як пеня у відношенні відповідача по справі за несвоєчасне виконання свого забов'язання, як і не встановлено розмір вказаної пені.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача відносно стягнення пені за несвоєчасне повернення сум фінансової допомоги є безпідставними та не засновані на нормах діючого законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Проте заявник апеляційної скарги не навів судовій колегії доводів, яки б спростовували вищевикладене, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови господарського суду Автономної Республіки Крим суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Первомайської міжрайонної державної податкової інспекції Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 03 червня 2008 року у справі № 2-27/685-2008А залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                        В.С. Голик

Судді                                                                      Ю.М. Гоголь

В.І. Гонтар