ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2008 р.

№ 18/19пн

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради “Рози Донецька”

на рішення

господарського суду Донецької області від 06.03.2008 року

у справі

№18/19пн господарського суду Донецької області

за позовом

Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради “Рози Донецька”

до

Приватного підприємства “Терметсервіс”

про

тлумачення змісту правочину,

за участю представників сторін від:

позивачів:

Піскурський В.З. –за довіреністю від 04.03.2008р.

відповідача:

не з’явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 06.03.2008р. (суддя Овсяннікова О.В.) в позові про тлумачення строку закінчення підрядних робіт по договору підряду №9/12-05 від 09.12.2005 як діючого до 01.12.2007р. відмовлено.

Позивач в касаційній скарзі просить скасувати рішення місцевого господарського суду і припинити провадження у справі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника позивача, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 09.12.2005 року між сторонами був укладений договір підряду № 9/12-05, за умовами якого позивач (Замовник) доручив, а відповідач (Підрядник) прийняв на себе виконання робіт по Реконструкції оранжерейного господарства Газопостачання котельні ККП Донецької міської ради „Рози Донецька”.

Строк дії договору встановлений з 09.12.2005 року до моменту виконання договірних зобов’язань (п.2.1. договору).

Пунктом 8.3. договору сторони передбачили, що строк виконання договору 31.12.2005 року.

При цьому судом встановлено, що відповідач зобов’язання за договором виконав у грудні 2005 року, що підтверджується актом прийомки виконаних підрядних робіт за грудень 2005 року, підписаним сторонами без зауважень.

Позивач звернувся до господарського суду на підставі ст.213 ЦК України з позовом про тлумачення строку закінчення підрядних робіт по договору підряду №9/12-05 від 09.12.2005 як діючого до 01.12.2007р.

Відповідно до ч. 2 ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Правила тлумачення змісту правочину визначені в ч.ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України, при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими ч. 3 цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, підставою для застосування такого правового інституту як тлумачення змісту угоди має бути наявність спору між сторонами угоди щодо її змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини, що не дає змоги з'ясувати дійсний зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір, тобто потребує встановлення справжньої волі, вираженої при вчиненні правочину, та відповідності волі та волевиявлення.

Таким чином, тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 ЦК України, тобто, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень. Відповідно, тлумачення не може створювати, натомість тільки роз’яснювати вже існуючі умови угоди.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, позовні вимоги фактично стосуються внесення змін в укладений договір в частині строку його дії, а не безпосереднього тлумачення положень договору.

Такі позовні вимоги за своєю суттю суперечать правилам тлумачення змісту правочину, встановленим ст. 213 Цивільного кодексу України.

Згідно імперативних вимог ст.ст. 111-5, 111-7 ГПК України касаційна інстанція перевіряє на підставі вже встановлених фактичних обставин справи лише застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права. При цьому касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що були встановлені у рішенні суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки обставин справи, що суперечить вимогам статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, переглянуте у справі рішення господарського суду відповідає приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-8, п.1 ч.1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 06.03.2008 року у справі №18/19пн залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя                                                                      Д.Кривда

Судді                                                                                 Г.Жаботина

А.Уліцький