ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2008 р.

Справа № 18/1

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

Судді Б.П.Гриняка

При секретарі судового засідання А.С. Томашевській

розглянувши матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю " Брама", вул. Д. Галицького , 40 , смт. Вигода , Долинський район , Івано-Франківська область , 77552

до відповідача : Вигодської селищної ради , вул. Д. Галицького , 75 , смт. Вигода, Долинський район , Івано-Франківська область , 77552

Третя особа на стороні відповідача : Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер"єр», вул. Д. Галицького , 4а , смт. Вигода , Долинський район , Івано-Франківська область , 77552

про : скасування п.2 рішення сесії Вигодської селищної ради № 343-22/2001 від 27.12.2001р.

За участі представників сторін:

Від позивача: Тюн М.Д. - директор, (паспорт серія СС - № 742083 від 18.04.1999р.);

Від відповідача : не з»явилися ;

Від третьої особи на стороні відповідача : Гринюк І.О. - голова зборів відповідно до протоколу, (паспорт серія СС - № 742083 від 18.04.1999р.);

Кобець С.Ф. - представник: ( довіреність № 106 від 14.05.08р), (паспорт серія СС - № 742083 від 18.04.1999р.);

ВСТАНОВИВ: до господарського суду Івано- Франківської області подано позовну заяву про скасування п.2 рішення сесії Вигодської селищної ради № 343-22/2001 від 27.12.2001р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі рішення Вигодської селищної ради від 27.12.2001 р. за №343-22/2001 відповідач у відповідності до договору купівлі-продажу від 15.03.2002 р. передав у власність ТзОВ «Інтер»єр»( третя особа) земельну ділянку у розмірі 0,4878 га.

Відповідач рішенням №202-11/2000 від 29.02.2000 р. та №316-21/2001 від 18.10.2001 р. дав згоду на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для ТзОВ «Інтер»єр».

Позивач стверджує , що третя особа стала власником земельної ділянки всупереч вимогам ч. 1ст. 29 Земельного кодексу України, в редакції 1990 р., оскільки дану ділянку перед наданням третій особі не вилучили у попереднього користувача. В даному випадку, таким користувачем позивач вважає себе, так як на ділянці розміщено його майно - баштовий кран МСК-10-20, який ВАТ « Вигодський лісокомбінат», в складі майна переданого йому по договору фінансового лізингу від 01.11.2001р..

Протягом останнього часу ТзОВ «Інтер»єр»вимагає демонтувати баштовий кран, усунути його з території, відшкодувати завдані збитки тощо, оскільки кран знаходиться на його території . Позивач відмовляється виконати дані дії, оскільки вказана споруда є невід»ємною складовою частиною цілісного майнового комплексу, який переданий у лізинг ВАТ «Вигодський лісокомбінат». Без використання баштового крану здійснення підприємницької діяльності неможливе, а отже , не має змоги сплачувати лізингові платежі, здійснювати обов»язкові платежі, виплачувати заробітну плату тощо.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що постановою господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2006 р. рішення Вигодської селищної ради №316-21/2001 від 18.10.2001 р. визнано нечинним .

Рішенням №267-11/2007 від 02.1.2007 р. Вигодська селищна рада відмінила рішення №316-21/2001 від 18.10.2001 р..

Рішенням Вигодської сільської ради №343-22/2001 від 27.12.2001 р. ТзОВ «Інтер»єр»надано дозвіл на викуп земельної ділянки у розмірі 0,4878 га.

Позивач стверджує, що згідно рішення Вигодської селищної ради №202-11/2000 від 29.02.2000 р. ТзОВ «Інтер»єр»надано земельну ділянку тільки у розмірі 0,46 га для виготовлення проекту відведення.

Позивач вказує на той факт, що надання дозволу ТзОВ «Інтер»єр»на викуп земельної у розмірі 0,4878га не є правомочним, оскільки рішення №316-21/2001 від 18.10.2001 р. не існує.

ТзОВ «Інтер»єр»в судовому засіданні та у відзиві на позов позовні вимоги заперечує, мотивуючи їх безпідставністю та необгрунтованістю, з наступних підстав:

ТзОВ «Інтер»єр»вказує на те, що рішення Вигодської селищної ради №343-22/2001 від 27.12.2001 р.не порушило право позивача на користування ділянкою, оскільки позивач на момент прийняття рішення не мав права на користування нею, оскільки у відповідності із ст. 22, діючого на момент прийняття рішення Земельного кодексу в редакції 1990 р., право користування земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) і одержання докумета, що посвідчує це право.

Право на користування земельною ділянкою під майном одержаним позивачем згідно договору виникло у останнього у 2004 р., оскільки сесією Вигодської селищної ради прийнято рішення ( №361-12/2004 ) про надання позивачу землі під цим майном 04.03.2004р. .

Таким чином , укласти договір оренди даної ділянки , одержати його і провести його державну реєстрацію та встановити її межі в натурі ( на місцевості) позивач міг тільки після вказаної дати. Тобто, більш ніж через 2 рок і 2 місяці після прийнятя відповідачем оскаржуваного рішення. При цьому, під час оформлення позивачем ( у 2004 р. ) документів на оренду землі, межі земельної ділянки між з третьою особою та позивачем узгоджені без ніяких зауважень.

Зокрема, ТзОВ «Інтер»єр»вказує на те, що згідно п. 5.1 Договору власником крану протягом усього строку дії договору його лізингу є ВАТ «Вигодський лісокомбінат», як лізингодавець даного об»єкту лізингу, який не пред»являє третій особі жодних претензій щодо спірної ділянки і крім того не заперечує проти демонтажу даного крану ( лист №01/57 від 11.04.2003 р.).

Крім того, твердження позивача про порушення його права на користування земельною ділянкою під баштовим краном МСК-10-20, як власника одержаного в лізинг майна, грубо суперечить чинному законодавству.

Так, перехід права на користування земельною ділянкою при переході права власності на будівлю і споруду , передбачений ст. 30 Земельного кодексу в редакції 1990 р., стосується виключно випадків відчуження будівель і споруд, як нерухомих об»єктів, оскільки вони не можуть бути переміщені в інше місце без їх пошкодження.

ТзОВ «Інтер»єр»також вказує на той факт, що позивач звернувся до суду, порушивши строк позовної давності, передбачений ст. 256 Цивільного кодексу України.

ТзОВ «Інтер»єр»неодноразово посилався на зазначений факт в ході довготривалих переговорів з приводу звільнення придбаної по договору земельної ділянки від баштового крану, який там встановлений попереднім користувачем даної ділянки ( ВАТ «Вигодським лісокомбінатом»), і згодом переданий у лізинг позивачу по договору фінансового лізингу від 01.11.2001 р.

Так, позивач проінформований про факт і дату укладення договору «Актом від 05.12.2002 р.»В акті зазначено, що баштовий кран МСК 10-20 позивача»... розташований на земельній ділянці, яка по договору від 15.03.2002 р. та «Державному акту» від 12.08.2002 р. є власністю ТзОВ «Інтер»єр»і директор позивача -Тюн М.Д. 05.12.2002 р. не дозволилив працівникам спеціалізованого підприємства по обслуговуванню кранів -КП «Ремона»( м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 444) проводити демонтаж цього крану.

Даний акт складений і підписаний представниками ТзОВ «Інтер»єр»та КП

«Ремона». Директор Позивача –Тюн М.Д. ознайомлений з його змістом, однак від підпису відмовився, що підтверджується відповідним записом в акті та письмовими поясненнями директора КП «Ремона»Клима В.П. від 18.02.2008 р.

Крім того, листом від 06.12.2002 р.№196 ТзОВ «Інтер»єр»звернулось до позивача та ВАТ «Вигодського лісокомбінату»з вимогою звільнити земельну ділянку по вул. Д. Галицького, 4 «а»в смт. Вигода від баштового крану МСК 10-20, оскільки дана ділянка належить ТзОВ «Інтер»єр»на праві власності»... у відповідності із Державним актом на право власності на землю серія ІФ №020490 від 12.08.2002 р. Факт одержання ВАТ «Вигодським лісокобмінатом»та позивачем зазначеного листа засвідчується поштовим квитанціями №474 та №475, відповідно, від 06.12.2002 р.

Даний державний акт містить пряме посилання на договір. Зазначена інформація не є обмеженою в доступі . Тому позивач мав всі передбачені чинним законодавством засоби одержати дані відомості .

Дослідивши матеріали справи, пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, враховуючи наступне.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, спірна земельна ділянка надана треті особі у власність згідно п. 1 Рішення 343-22/2001 від 27.12.2001 р., яке не порушило право позивача на користування ділянкою, оскільки останній не оформив свого права на користування земельною ділянкою, відповідно до вимог ст. 22 Земельного кодексу України (в редакції 1990 р., що діяв на момент прийняття Рішення).

На час прийняття вищезазначеного рішення користувачем земельної ділянки під всім майном одержаним позивачем від ВАТ «Вигодський лісокомбінат», в тому числі і баштовим краном МСК -10-20, був його власник ВАТ «Вигодський лісокомбінат».

Останній перестав бути власником спірної земельної ділянки тільки після її вилучення у нього, за його добровільною відмовою, яке відповідач провів в порядку ст. 140-142 Земельного кодексу України у зв»язку з наданням 04.03.2004 р. даної ділянки

Право на користування земельною ділянкою під майном одержаним позивачем по договору виникло у останнього у 2004 р., оскіьки сесія відповідача прийняла рішеня (361-12/2004) про надання позивачу землі під цим майном 04.03.2004 р.

Укласти договір оренди даної ділянки, одержати його і провести його державну реєстрацію та встановити її межі в натурі ( на місцевості) позивач міг тільки після вказаної дати, тобто , більш ніж через 2 роки і 2 місяці після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

Державне мито і витрати за надані інформаційно-технічні послуги для забезпечення судового процесу залишити за позивачем .

На підставі наведеного, керуючись ст. 8, 124 Конституції України, 328 Цивільного кодексу України, Земельним кодексом України, ст. 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

СУДДЯ Б.П.ГРИНЯК

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________