ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.04.08
р.
Справа № 2/57пд

Колегія
суддів господарського суду Донецької області у складі: головуючий Мартюхіна
Н.О., суддів Кододова О.В., Сковородіна О.М.

при
секретарі судового засідання Трубачової А.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за
позовом: Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м.
Донецьк

до
відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” м. Горлівка
в особі структурної одиниці “Донецькі електричні мережі” м. Донецьк

про
визнання права позивача на отримання від відповідача електричної енергії за
договором на постачання електричної енергії № 518 від 07.02.2003р.;
зобов'язання відповідача належним чином виконувати власні зобов'язання
останнього з постачання позивачу електричної енергії за договором на постачання
електричної енергії № 518 від 07.02.2003р.; заборону відповідачу безпідставно,
всупереч вимогам договору № 518 від 07.02.2003р. та положенням чинного
законодавства України, здійснювати припинення постачання позивачу електричної
енергії

За
участю

представників
сторін:

від
позивача:         не з'явився

від
відповідача:     не з'явився

СУТЬ
СПОРУ:

Позивач,
Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 м. Донецьк,  звернувся до господарського суду Донецької
області позовом до Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” м.
Горлівка в особі структурної одиниці “Донецькі електричні мережі” м. Донецьк
про визнання права позивача на отримання від відповідача електричної енергії за
договором на постачання електричної енергії № 518 від 07.02.2003р.; зобов'язання
відповідача належним чином виконувати власні зобов'язання останнього з
постачання позивачу електричної енергії за договором на постачання електричної
енергії № 518 від 07.02.2003р.; заборону відповідачу безпідставно, всупереч
вимогам договору № 518 від 07.02.2003р. та положенням чинного законодавства
України, здійснювати припинення постачання позивачу електричної енергії.

Заявою
від 27.03.2007р. позивач збільшив позовні вимоги.

14.09.2007р.
та 02.10.2007ро. позивачем до прийняття рішення по справі надано заяву про
зміну позовних вимог № 02-41/37218, де позивач просить визнати право позивача
на отримання від відповідача електричної енергії за договором на постачання
електричної енергії № 3700 від 15.05.2000р.; зобов'язати відповідача належним
чином виконувати власні зобов'язання останнього з постачання позивачу
електричної енергії за договором на постачання електричної енергії № 3700 від
15.05.2000р.; заборонити відповідачу безпідставно, всупереч вимогам договору №
3700 від 15.05.2000р. та положенням чинного законодавства, здійснювати
припинення постачання позивачу електричної енергії; визнати рішення Комісії з
розгляду актів порушення від 16.11.2006р. по розгляду акту про порушення ПКЕЕ №
000859 недійсним; стягнути з відповідача збитки в сумі 1881,20грн. З приводу
зазначеного судом розглядаються остаточні позовні вимоги позивача.

В
обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір № 3700 від
15.05.2000р., акт № 000895 від 09.10.2006р., рахунок № 3700 від 19.11.2006р.,
повідомлення про припинення постачання електроенергії, як на правову підставу
заявлених вимог вказує на Інструкцію з організації проведення обстежень
електричних, тепловикористовуючих установок, теплових мереж та оформлення їх
результатів, Правила користування електричною енергією, Закону України “Про
електроенергетику”, ст. 22, 193, 225 ГК України та ст. 11, 16, 509, 526 ЦК
України.

Разом
з позовом позивачем було подано заяву про забезпечення позову, де позивач
просив вжити заходи до забезпечення позову шляхом заборони Відкритому акціонерному
товариству  “Донецькобленерго”
здійснювати дії по припиненню подачі електроенергії.

Ухвалою
Господарського суду від 27.03.2007р. заяву позивача про забезпечення позову
було задоволено.

Постановою
Донецького апеляційного господарського суду від 15.05.2007р. ухвалу
господарського суду Донецької області від 27.03.2007р. про забезпечення позову
у справі № 2/57пд скасовано. Зазначена постанова залишена без змін Постановою
Вищого господарського суду України від 26.06.2007р.

Відповідач
проти задоволення позову заперечує та просить провадження у справі припини у
зв'язку з тим, оскаржуваний позивачем протокол не є актом ненормативного
характеру в розумінні ст. 12 ГПК України, оскільки він не має обов'язкового
характеру, а тому вказаний спор не підвідомчий господарським судам.

Розпорядженням
заступника голови господарського суду Донецької області справу № 2/57пд
передано на розгляд колегії суді.

Строк
розгляду справи продовжувався за клопотання сторін.

Сторонами
неодноразово надавалися письмові пояснення суду.

Заслухавши
у судовому засіданні представників сторін, розглянувши наявні матеріали справи
та дослідивши надані докази, судова колегія

ВСТАНОВИЛА:

15.05.2000р.
між Відкритим акціонерним товариством “Донецькобленерго” (Постачальник
електричної енергії) та Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою
ОСОБА_1 (Споживач) укладено договір про користування електричною енергією №
3700.

Умовами
договору передбачено, що при виконанні умов Договору, а також вирішення всіх
питань, що не обумовлені договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним
законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією
(далі - ПКЕЕ).

09.10.2006р.
представниками відповідача було проведено перевірку дотримання вимог ПКЕЕ на
об'єкті  позивача, що розташований за
адресою: м. Донецьк перехрестя вул.. Островського та Терешкової. За
результатами перевірки було складено акт № 000859 АА про порушення споживачем
“Правил користування електричною енергією”.

В
акті про порушення ПКЕЕ зафіксовано самовільне підключення до електричної
мережі поза розрахункових приборів обліку електричної енергії без пошкодження
схеми обліку, а саме при перевірці візуально та перевірено однополосним
індикатором, що споживач самовільно, скрито в стені проклав алюмінієвий провід
січенням 2,5 мм2 та приєднав його до ввідного кабелю до засобу обліку без
порушення схеми обліку.

16.11.2006р.
в відповідності до вимог Правил користування електричною енергію відбулося
засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил користування
електричною енергію та визначення об'єму недорахованої електроенергії, а також
суми причинених збитків, за результатами якого складено протокол № 365.

Згідно
до протоколу № 365 від 16.11.2006р. комісією було прийнято рішення про
нарахування в відповідності з Постановою НКРЄ № 562 від 04.05.2006р. за
“Методикою ...” п. 2.1.8. за параметрами: договірна потужність 3 кВт, режим
роботи 15 годин на добу з одним вихідним; без обліковий провід АС 2,5 мм2, 12
годин на добу за період з 23.10.2004р. (дата останньої технічної перевірки) по
09.10.2006р. Об'єм недорахованої електричної енергії склав 5863 кВт. год. Сума
причинених Споживачем збитків складає 1881,2грн.

За
результатами складеного протоколу Споживачу було виставлено рахунок                   №  3700 від 19.11.2006р. на суму 1881,2грн.

Зазначений
рахунок був сплачемо відповідачем в повному обсязі, що підтверджується
квитанцію від 09.06.2007рю. на суму 1881,2 грн.

Позивач
просить визнати рішення Комісії з розгляду актів порушення від 16.11.2006р. по розгляду
акту про порушення ПКЄЄ № 000859 недійсним, зазначені вимоги позивача
задоволенню не підлягають, а провадження у справі в цій частині підлягає
припиненню з наступних підстав.

Предметом
зазначеної позовної вимоги у справі є визнання недійсним рішення (протоколу)
комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ складеного відповідачем.

За
змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту
цивільних прав та інтересів судом передбачені у статті 16 ЦК України. Одним із
таких способів, як указано у пункті 10 частини 1 названої вище статті, є
визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб. Цією нормою також встановлено, що суд може
захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором
або законом.

Частина
2 статті 20 ГК України серед актів, визнання незаконними які передбачено
статтею 16 ЦК України, як спосіб захисту прав і законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів встановлює, що права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або
частково недійсними актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству,
ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживача.
Тобто за змістом вказаної норми господарські суди розглядають на загальних
підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими
органами, у тому числі, актів господарських товариств, які відповідно до закону
чи установчих документів мають обов'язковий характер для учасників
правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту.

Оскаржене
рішення комісії ВАТ "Донецькобленерго" та протокол, яким воно
оформлено, за своїми ознаками до таких актів не відносяться, оскільки не носять
характеру обов'язкових до виконання ненормативних актів, а є лише фіксацією
порушення, яке було виявлено при проведенні перевірки дотримання Правил
користування електричною енергією.

За
таких обставин рішення комісії не тягне для споживача негативні правові
наслідки у вигляді примусового стягнення вартості додаткового обсягу
електроенергії.

Отже,
спори такої категорії, а саме про визнання недійсним рішення (протоколу)
комісії з розгляду актів порушення ПКЕЕ не відноситься до підвідомчості
господарських судів та не підлягає розгляду в них, отже на підставі п.1 ст.80
Господарського кодексу України провадження у справі в цій частині підлягає
припиненню.

Крім
цього в позовних вимогах позивач просить:

-          визнати право позивача на отримання
від відповідача електричної енергії за договором на постачання електричної
енергії № 3700 від 15.05.2000р.;

-          зобов'язати відповідача належним
чином виконувати власні зобов'язання з постачання позивачу електричної енергії
за відповідним договором на постачання електричної енергії № 3700 від
15.05.2000р.;

-          заборонити відповідачу безпідставно,
всупереч вимога договору № 3700 від 15.05.2000р. та положенням чинного
законодавства України, здійснювати припинення позивачу електричної енергії.

Щодо
вказаних вимог позивача, то колегія судів відмовляє у їх задоволенні з
наступних підстав.

Кожна
особа має право на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх
прав та інтересів.

Право
на звернення до господарського суду для захисту своїх порушених прав та
охоронюваних законом інтересів передбачено статтею 1 Господарського
процесуального кодексу України. Реалізуючи своє право, особа звертається до
господарського суду з позовними вимогами, в яких має бути визначено предмет
поданого позову, як спосіб захисту порушеного права чи інтересу, та підстави
позову, тобто, факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного
інтересу.

Згідно
до приписів ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем
до матеріалів справи не надано доказів на доведення того, що: по-перше право на
отримання від відповідача електричної енергії за договором № 3700 від
15.05.2000р. порушено або не визнано стороною відповідача; по-друге неналежно
виконання відповідачем умов договору № 3700 від 15.05.2000р.; по-третє доказів
припинення  постачання електричної
енергії на об'єкт позивача.

Судова
колегія зазначає, що посилання позивача на повідомлення про припинення подачі
електроенергії, які він отримав від відповідача, як на порушення його права на
отримання електричної енергії за договором до уваги не приймається, оскільки як
встановлено судом та не заперечується сторонами до теперішнього часу подачу
електричної енергії на об'єкт позивача припинено не було.

З
урахуванням встановлених обставин справи та вимог статті 1 ГПК України, судова
колегія дійшла висновку, що позивачем не доведено порушення, не визнання або
обмеження його прав за договором №  3700
про постачання електричної енергії. Отже, на час звернення позивача з вказаними
вимогами до суду, відповідачем цивільне право позивача на постачання та
отримання електричної енергії або на припинення постачання позивачу електричної
енергії будь-яким чином не порушувалось та не оспорювалось.

Таким
чином, позов заявлено передчасно без належного встановлення факту порушення
прав позивача. З огляду на вище викладене, колегія суддів вважає, що позовні
вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Також
позивач просить стягнути з відповідача збитки у сумі 1881,20грн., як на правову
підставу заявлено позовної вимоги позивач посилається на ст. 224, 225 ГК
України.

Відповідно
до приписів ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні
інтереси якого порушено. Під збитками розуміється витрати, зроблені управленою
стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які
управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або
додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно
до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Породжуючи
настання цивільних прав та обов'язків згідно частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України, відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для
її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки
(дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного
зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка
заподіяла збитки.

За
відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправною
є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою
порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння
збитків (шкоди).

Причинний
зв'язок між протиправною поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у
прямому (безпосередньому) зв'язку між протиправною поведінкою та настанням
шкідливого результату.

Вказані
фактичні обставини викладаються у позовній заяві як підстави позовних вимог та
підлягають доведенню позивачем належними та допустимими у справі доказами
відповідно до статей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач
просить стягнути з відповідача 1881,2грн. що є реальними збитками, тобто
витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, посилаючись
на те, що позивачем здійснена оплата рахунку № 3700 від 19.11.2006р., який
виписаний на підставі протоколу засідання комісії з розгляду актів про
порушення правил користування електричною енергією для запобігання відключення
його об'єкту від електричної енергії, на підтвердження чого надає квитанцію від
09.06.2007р.

Сума
витрат, які позивач просить стягнути з відповідача в якості заподіяних йому
збитків не доводяться, виходячи із наявних матеріалів справи та складу
елементів правопорушення, також позивачем не доведено протиправної поведінки
відповідача.

Таким
чином, враховуючи досліджені судом фактичні обставини справи та проаналізувавши
вищевикладені приписи законодавства, судова колегія дійшла висновку про
недоведеність позивачем підстав та умов для стягнення збитків у вигляді витрат,
які особа зробила для відновлення свого порушеного права, у зв'язку із не
доведенням наявності причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача
та збитками, порушення у діях відповідача, його вина, наявність факту
протиправності у діях відповідача.

У
зв'язку з цим, вимоги позивача щодо стягнення збитків в розмірі 1881,2 грн. є
безпідставними та не підлягають задоволенню.

Відповідно
зі ст.43 ГПК України колегія суддів оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у
судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Судові
витрати покладаються на позивача в порядку передбаченому ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України.

На
підставі викладеного, керуючись Господарським кодексом України, Цивільним
кодексом України, Правилами користування електричною енергію, ст. ст. 22, 33,
34, 43, 44, 49, 75, ст. ст. 82 - 85 ГПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

У
позовних вимог Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м.
Донецьк до Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” в особі
структурної одиниці “Донецькі електричні мережі”                             м. Донецьк про
визнання права позивача на отримання від відповідача електричної енергії за
договором на постачання електричної енергії № 3700 від 15.05.2000р.;
зобов'язання відповідача належним чином виконувати власні зобов'язання з
постачання позивачу електричної енергії за договором на постачання електричної
енергії № 3700 від 15.05.2000р.; заборони відповідачу безпідставно, всупереч
вимогам договору № 3700 від 15.05.2000р.та положенням чинного законодавства
України, здійснювати припинення постачання позивачу електричної енергії; стягнення
збитків у сумі 1881,2грн. відмовити.

Провадження у справі стосовно визнання рішення
комісії з розгляду актів про порушення від 16.11.2006р. недійсним припинити на
підставі п.1 ст.80 ГПК України.

Рішення
суду набуває законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
прийняття.

Рішення
суду може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в
апеляційному порядку протягом десяти днів з дні прийняття рішення або в
касаційному порядку протягом одного місяця з дні набрання рішенням законної
сили.

Суддя
Мартюхіна Н.О.