ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.08                                                                                           Справа№ 19/328А

За позовом: Комунальне підприємство "Центральна аптека №129", м. Самбір;

До Відповідача: Самбірська міська рада, м. Самбір;

Третя особа: Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, м. Львів

Про: спонукання до вчинення дій

Суддя Левицька Н.Г.

Секретар судового засфдання Байко А.Я.

В судовому засіданні взяли участь Представники:

Позивача: не з’явився;

Відповідача: Рісний М.Б.-предст. (дов. від 07.04.2008р.);

Третьї особи: не з’явився;

Представникам сторін, які взяли участь у справі, роз’яснено їх процесуальні права та обов’язки передбачені, ст.ст. 49, 51 КАС України, зокрема, право заявляти відводи.

Фіксація судового процесу здійснювалась за допопогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Суть спору:

Позов заявлено Комунальним підприємством "Центральна районна аптека № 129", м. Самбір Львівської області до Відповідача Самбірської міської ради, м. Самбір Львівської області про зобов’язання внести зміни в рішення XV сесії V демократичного скликання Сабірської міської ради від 13.07.2007р. №9, згідно яких право на приватизацію шляхом викупу нежитлового приміщення за адресою: м. Самбір, вул. І.Франка, 29 надати трудовому колективу Комунального підприємства “Центральна аптека № 129”, Самбір.

Обставини справи:

Ухвалою від 09.11.2007р. судом відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду у попередньому судовому засіданні на 20.11.2007р.

Враховуючи неявку представника Відповідача в попереднє судове засідання 20.11.2007 р. розгляд справи було відкладено на 05.12.2007р.

В судовому засіданні 5.12.2007р. Позивачем подано до суду Уточнення від 20.11.2007 р. № 44 до Позовної заяви від 01.10.2007 р. №41, відповідно до якого Позивач просить суд зобов’язати Самбірську міську раду внести зміни в рішення XV сесії V демократичного скликання від 13.07.2007р. №6, згідно з яким право на приватизацію шляхом викупу нежитлового приміщення за адресою: м. Самбір, вул. І.Франка, 29 надати трудовому колективу Комунального підприємства "Центральна аптека № 129".

У зв’язку із заявленим Відповідачем Клопотанням про необхідність ознайомлення з поданим Позивачем Уточненням до позову,- розгляд справи відкладено на 11.12.2007р. 14.12.2007р. Позивачем подано суду Зміни до позовної заяви, згідно з якими Позивачем уточнено підставу позовних вимог, зокрема, Позивач стверджує, що виносячи оскаржуване Рішення, Відповідачем не було взято до уваги те, що згідно з п. 3.2.4 Договору оренди нерухомого майна №15 від 03.07.2000р., укладеного між Позивачем та Відповідачем, орендарем здійснено за рахунок власних коштів поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від об’єкта оренди без завдання йому шкоди.

Також Позивачем долучено Акт №1 прийому виконаних робіт (форми №2) за грудень 2000 р. Відповідно до вказаного акту прийому виконаних робіт, складеного та підписаного Позивачем та ТзОВ "Домус", вартість виконаних робіт становить 31755,58 грн. Відповідно до п. 1.6, долученого Позивачем Договору оренди від 3 липня 2000 р. №15, вартість об’єкта оренди становить 94 865,78 грн. Таким чином, Позивач стверджує, що вартість ремонтних робіт, здійснених за його рахунок становить 33,4% вартості приміщення, і відповідно до п. 51 Розділу ІХ Закону України «Про державну програму приватизації»орендар одержує право на викуп майна у випадку, якщо вартість здійсненого поліпшення орендованого майна є не меншою як 25% залишкової вартості майна.

Судом прийнято зміни до позовної заяви із врахуванням наведеного в судовому засіданні оголошено перерву до 24.12.2007р.

В судовому засіданні 24.12.2007р. представником Управління майном спільної власності Львівської обласної ради подано Клопотання про залучення до участі в справі третьої особи без самостійних вимог на стороні Позивача, - Управління майном спільної власності Львівської обласної ради. Ухвалою від 24.12.2007 р. судом залучено до участі у справі Третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Позивача Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, запропоновано представити письмові пояснення по суті позовних вимог.

В судовому засіданні 24.12.2007р. представником Позивача подано Зміни до позовної заяви вих. № 47 від 12.12.2007р., однак не подано доказів направлення копії Змін учасникам процесу. З врахуванням вищенаведеного та у зв’язку з Клопотанням Відповідача про необхідність ознайомлення з Клопотанням Управління майном спільної власності Львівської обласної ради та Змінами до позовної заяви, розгляд судового засідання було відкладено до 10.01.2008р.

В судове засідання 10.01.2008р. представник Третьої особи подав Пояснення №14 від 09.01.2008 р., в якому підтримує позовні вимоги Позивача. Подав копію Ухвали Львівської обласної ради № 288 від 12.05.1993 р. З врахуванням наведеного в судовому засіданні оголошено перерву до 11.02.2008 р.

В судовому засіданні 07.05.2008 р. представником Позивача подано Зміни до позовної заяви Вих. №25 від 16.04.2008 р., в яких просить суд скасувати рішення Самбірської міської ради № 6 від 13.07.2007р. "Про затвердження переліку об’єктів комунальної власності м. Самбора, які підлягають приватизації в ІІ півріччі 2007р."

Представником Відповідача подано Доповнення до заперечення від 06.05.2008 р., в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник Позивача позовні вимоги підтримав з урахуванням Уточнення до Позовної заяви від 20.11.2007р. № 44, та Змін до позовної заяви від 12.12.2007 р., Змін до позовної заяви від 12.12.2007 р., Уточненні до позовних вимог Вих. № 33 від 19.05.2008 р., в яких просить суд зобов’язати Відповідача внести зміни до рішення XV сесії V демократичного скликання від 13.07.2007 р. №6, згідно з яким право на приватизацію шляхом викупу нежитлового приміщення за адресою: м. Самбір, вул. І.Франка, 29 надати трудовому колективу Комунального підприємства "Центральна аптека № 129", скасувати рішення Самбірської міської ради № 6 від 13.07.2007 р. "Про затвердження переліку об’єктів комунальної власності м. Самбора, які підлягають приватизації в ІІ півріччі 2007р."

Представник Відповідача проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та заперечення представників Сторін, дослідивши докази і оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне:

05.07.2006 р. між Позивачем та Відповідачем був укладений Договір оренди нерухомого майна № 89/2006. Предметом даного Договору було надання Орендодавцем (Відповідачем) Орендарю (Позивачу) в строкове платне користування нежитлового приміщення за адресою: Львівська обл., м. Самбір, вул. І.Франка, 29, площею 321,0 м.кв. під офісне та аптечне використання згідно статуту. Термін дії Договору до 05.07.2007 р.

Позивач стверджує, що строк даного Договору відповідно до п. 4.2 Договору продовжений на той самий строк і на тих самих умовах, на який його було укладено, оскільки жодна зі сторін Договору не подала іншій заяву про припинення даного Договору або заяву про зміну його умов протягом одного місяця після закінчення строку Договору.

Рішенням сесії Самбірської міської ради від 13.07.2007 р. № 6 "Про затвердження переліку об’єктів комунальної власності м. Самбора, які підлягають приватизації в ІІ півріччі 2007 року" спірне нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Самбір, вул. І.Франка, 29, було включено до даного переліку та визначено таким, що підлягає приватизації на умовах аукціону без зміни профілю.

Позивач вважає, що даним Рішенням Відповідач обмежує право трудового колективу Комунального підприємства "Самбірська районна аптека № 129" на приватизацію спірного приміщення шляхом викупу.

При вирішенні справи суд виходив з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" Органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об’єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад (ч. 3 ст. 16 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування (ст. 17 "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування" в Україні сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до вимог п. 30 ч.1. ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об’єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об’єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об’єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об’єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об’єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об’єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об’єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Доцільність, порядок та умови відчуження об’єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. (ч.6 ст. 60 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні").

Таким чином, Відповідач в межах своєї компетенції та у відповідності до чинного законодавства прийняв рішення про включення спірного нежитлового приміщення до переліку об’єктів, що підлягають приватизації на умовах аукціону. Позивачем не подано суду доказів, які б підтверджували неправомірність прийняття такого рішення Відповідачем, та не обґрунтовано порушення його прав як юридичної особи - суб’єкта господарювання, у зв’язку з прийняттям такого рішення.

Також суд бере до уваги Роз’яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/237 від 25.05.2000 р. "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про оренду державного та комунального майна" із змінами від 31.05.2002р. Зокрема, згідно з п. 16 Роз’яснення відповідно до статті 25 Закону орендоване майно приватизується згідно з чинним законодавством, тобто оренду з викупом як спосіб приватизації Закон не передбачає, а отже, відсутнє і переважне право орендаря на викуп об’єкта оренди, за винятком тих випадків, коли право на викуп такого майна було передбачено договором оренди, укладеним до набрання чинності Законом у редакції від 14.03.1995р..

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що прийняттям Рішення сесії Самбірської міської ради від 13.07.2007р. № 6 "Про затвердження переліку об’єктів комунальної власності м. Самбора, які підлягають приватизації в ІІ півріччі 2007 року" права Позивача порушено не було, а отже позовні вимоги, щодо внесення змін в Рішення XV сесії V демократичного скликання від 13.07.2007р. №6, згідно якого право на приватизацію шляхом викупу нежитлового приміщення за адресою: м. Самбір, вул. І.Франка, 29 надати трудовому колективу Комунального підприємства "Центральна аптека № 129" не підлягають до задоволення. Необґрунтованими є посилання Позивача на порушення права трудового колективу на приватизацію спірного приміщення, оскільки ні ст. 17, ні ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", що є правовою підставою позовних вимог Позивача, не передбачає такого права. Про це також зазначається у вищенаведеному роз’ясненні Вищого Арбітражного суду України № 02-5/237 від 25.05.2000 р.

Відповідно до ч.6 ст. 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»доцільність, порядок та умови відчуження об’єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою.

Відповідно до п. 4. ч. 2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на відносини, які відповідно до закону віднесені до виключної компетенції.

Таким чином, суд не вправі визначати в який спосіб органи місцевого самоврядування (власники) зобов’язані відчужувати належне їм майно.

Також суд бере до уваги доводи Відповідача, викладені в Доповненні до заперечення від 06.05.2008 р., щодо обмеження можливості суб’єктів приватизації, частка у майні яких належить державі, бути покупцями державного та комунального майна.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 6 Закону України "Про приватизацію державного майна" суб’єктами приватизації є: державні органи приватизації; покупці (їх представники); посередники.

Продавцями об’єктів малої приватизації, що перебувають у державній та комунальній власності, відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", є відповідно Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва; органи приватизації, створені місцевими Радами.

Покупцями об’єктів малої приватизації, згідно з ч. 1 ст. 5 зазначеного Закону, можуть бути фізичні та юридичні особи, які визнаються покупцями відповідно до Закону України "Про приватизацію державного майна".

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного майна" покупцями об’єктів приватизації можуть бути: громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства; юридичні особи, зареєстровані на території України, крім передбачених частиною третьою цієї статті; юридичні особи інших держав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного майна" не можуть бути покупцями: юридичні особи, у майні яких частка державної власності перевищує 25 відсотків; органи державної влади; працівники державних органів приватизації.

Як вбачається з матеріалів справи Позивач є комунальним підприємством, перебуває у спільній власності територіальних громад Львівської області, управління якою здійснює Львівська обласна рада. 100% частки у майні Позивача належить до комунальної власності.

Відповідно до абз. 8-10 п. 1 Рішення Конституційного Суду України № 9-рп від 01.07.1998 у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини четвертої статті 3, частини другої статті 5, частин другої та сьомої статті 7 і частини передбачено: особливість правового статусу об’єктів комунальної власності порівняно з об’єктами державної власності, не суперечать норми Закону України "Про приватизацію державного майна". Зокрема, частина четверта статті 3 Закону встановлює, що відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування, а частина сьома статті 7 Закону затвердила положення, згідно з яким продаж майна, що є у комунальній власності, здійснюють органи, створювані відповідними місцевими радами. В інших положеннях Закону теж враховані особливості механізму приватизації комунального майна. За умови відсутності окремого законодавчого акта про приватизацію об’єктів комунальної власності включення цих питань до закону, що регламентує приватизацію державного майна, не є підставою для визнання його відповідних положень неконституційними, оскільки право суб’єктів комунальної власності не порушено. Отже, положення частини четвертої статті 3 та частини сьомої статті 7 Закону України "Про приватизацію державного майна" є такими, що відповідають Конституції Україн".

Таким чином, обмеження стосовно можливості суб’єктів приватизації, частка в у майні яких належить державі, бути покупцями державного (комунального) майна, згідно із зазначеним Рішення КСУ, поширює свою дію на суб’єктів приватизації (покупців), частка у майні яких належить до комунальній власності.

З наведеного вбачається, що Позивач, який є підприємством комунальної форми власності, не вправі, відповідно до Закону України "Про приватизацію державного майна" та Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" здійснювати права та обов’язки покупця у відносинах щодо приватизації нежитлового приміщення площею 321 кв. м., що знаходиться за адресою м. Самбір. вул. І. Франка, 29, та належить на праві власності територіальній громаді м. Самбір, управління якою, здійснює Самбірська міська рада.

Вимоги Позивача викладені у Змінах до позовної заяви від 12.12.2007р. та Уточненнях до позовних вимог від 19.05.2008р. є необґрунтованими та не підлягають до задоволення, з огляду на таке:

Позивач вважає, що набув права на викуп орендованого майна, оскільки у 2000р. провів поліпшення орендованого майна на суму 31775,58грн., що підтверджується поданим суду Актом №1 прийому виконаних робіт за грудень 2000р.

Як стверджує Позивач, таке поліпшення становить 33,4% вартості приміщення. На підтвердження даної обставини Позивачем подано суду Договір №15 оренди нерухомого майна від 03.07.2000р., згідно з п. 1.6 якого вартість об’єкта оренди становить 94865,78 грн.

Як на підставу своїх позовних вимог Позивач покликається на п. 51 розділу ІХ Закону України "Про державну програму приватизації", згідно з яким у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, приміщення) орендар одержує право на викуп цього майна, якщо орендарем за згодою орендодавця здійснено за рахунок власних коштів поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об’єкта без завдання йому шкоди, вартістю не менш як 25 відсотків залишкової (відновної за вирахуванням зносу) вартості майна (будівлі, споруди, приміщення). Оцінка вартості об’єкта приватизації у цьому разі здійснюється із застосуванням експертної оцінки.

Однак, Позивачем не подано доказів одержання згоди Відповідачем на проведення такого поліпшення, та прийняття його Відповідачем. Відповідно до п. 7.1 Договору №15 від 03.07.2000р. Орендар зобов’язаний не здійснювати без письмової згоди Орендодавця перебудову, добудову та перепланування об’єкта, що орендується. Не подано Позивачем, також, доказів проведення експертної оцінки вартості об’єкта приватизації, як того вимагає п. 51 Розділу ІХ Закону України "Про державну програму приватизації". Покликання Позивача на вартість орендованого майна, визначену у Договорі №15 оренди нерухомого майна від 03.07.2000р., є безпідставним, оскілки, визначена таким чином вартість орендованого майна є договірною, і не може використовуватися для визначення вартості проведеного поліпшення майна, що є об’єктом оренди. Також, суд бере до уваги те, що сторонами у Договорі №88 оренди нерухомого майна від 5 липня 2006 р., що є правовою підставою позовних вимог Позивача, вартість об’єкта оренди становить 361 200,00 грн.

Вимоги Позивача викладені у Змінах до позовної заяви Вих. №25 від 16.04.2008р. та Уточненнях до позовних вимог Вих. № 33 від 19.05.2008р., в яких просить суд скасувати рішення Самбірської міської ради № 6 від 13.07.2007р. "Про затвердження переліку об’єктів комунальної власності м. Самбора, які підлягають приватизації в ІІ півріччі 2007р." є необґрунтованими, та не підлягають до задоволення.

Правове регулювання спірних відносин здійснюється на основі норм Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про приватизацію державного майна", Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно вимог до ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до п. 30 ч.1. ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об’єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об’єктів права комунальної власності.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об’єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об’єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об’єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" визначено способи приватизації державного та комунального, зокрема, ст. 3 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" передбачено, що приватизація об’єктів малої приватизації здійснюється шляхом: викупу; продажу на аукціоні, за конкурсом.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" фонд державного майна України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об’єктів, які перебувають відповідно у державній власності, власності Автономної Республіки Крим та комунальній власності і підлягають:

- продажу на аукціоні, за конкурсом;

- викупу.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" покупці подають до відповідного органу приватизації заяву про включення підприємства до одного із зазначених у цій статті переліків об’єктів, що підлягають приватизації.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" орган приватизації розглядає подану заяву і в разі відсутності підстав для відмови у приватизації включає підприємство до відповідного переліку.

Позивачем не подано суду доказів звернення до Відповідача з відповідною заявою. Крім цього, як зазначено вище, Позивач не вправі здійснювати права та обов’язки покупця у відносинах, щодо приватизації спірного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" викуп застосовується щодо об’єктів малої приватизації: не проданих на аукціоні, за конкурсом; включених до переліку об’єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу; зданих в оренду, якщо право на викуп було передбачено договором оренди, укладеним до набрання чинності Законом України "Про оренду державного майна".

Виконуючи вимоги ст. 151 КАС України, після з’ясування всіх обставин справи та перевірки їх доказами, головуючим у судовому засіданні надано Сторонам можливість надати додаткові пояснення та надати додаткові докази.

Після закінчення з’ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, керуючись вимогами ст. 152 КАС, - Сторони провели судові дебати, в процесі яких представники Позивача та Відповідача підтвердили свої правові позиції відносно предмету спору.

Після закінчення судових дебатів судом оголошено перерву для виходу до нарадчої кімнати для ухвалення постанови, згідно із вимогами ст.ст. 153, 154 КАС України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 122-124, 127, 130, 135, 143, 151-154, 160-163, 167 КАС України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          У задоволенні позовних вимог відмовити.

2.          Заходи забезпечення позовних вимог, вжиті ухвалою суду від 24.03.2008р., а саме: заборону вчиняти Самбірській міській раді будь-які дії стосовно приміщення КП "Центральна Аптека №129", Львівська обл., м. Самбір, вул. Ів. Франка, 29 (здавати в оренду іншим особам, здійснювати приватизацію, продавати, проводити конкурс або аукціон),- скасувати, з моменту набрання Постановою законної сили.

Постанову може бути оскаржено в порядку, визначеному главою І розділу ІV КАС України.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів ї дня її проголошення, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України –з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання позовної заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                     Левицька Н.Г.