ПОСТАНОВА

"01" лютого 2008 р.

Справа № 15а/165-3290

14 год. 52 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бучинської Г.Б.

при секретарі судового засідання Суховій Р.М.

Розглянув справу:

за позовом Тернопільського комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго", вул. І. Франка, 16, м. Тернопіль

до Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції, вул. Білецька, 1, м. Тернопіль

про скасування податкових повідомлень-рішень №/0/44136 від 22.06.2007р. та № /1/48832 від 16.07.2007р..

за участю представників сторін:

позивача:           начальник юридичного відділу Іванців Р.Б. –довіреність № 34/7/10-015 від 15.12.06р.;

відповідача:           начальник юридичного відділу Ткач І.Я. – довіреність № 34/7/10-015 від 08.01.08 р..

Суть справи:

Тернопільське комунальне підприємство теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго", вул. І. Франка, 16, м. Тернопіль, звернулося у господарський суд з позовом до Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції, вул. Білецька, 1, м. Тернопіль скасування податкових повідомлень-рішень №/0/44136 від 22.06.2007р. та №/1/48832 від 16.07.2007р..

Враховуючи положення Прикінцевих та перехідних положень КАС України, справа розглядається за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

У розпочатому судовому засіданні учасникам судового процесу роз’яснено їх процесуальні права та обов’язки згідно ст.ст. 49, 51, 130 Кодексу адміністративного судочинства України.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу не здійснюється за відсутності відповідного клопотання сторін.

В засіданні з 16.01.2008р. по 01.02.2008р. на підставі ст. 150 КАС України оголошувалася перерва у зв'язку з наданням сторонам можливості подати додаткові матеріали на підтвердження своїх доводів та заперечень.

Податкова інспекція проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що спірні податкові повідомлення-рішення відповідають чинному законодавству, підтвердженням чого є акт документальної виїзної перевірки № 5674/23-04/14034534 від 16.06.2007р., яким встановлено, що Комунальним підприємством теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" порушено норми Закону України "Про податок на додану вартість".

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши представлені докази в їх сукупності, судом встановлено наступне:

- Тернопільською об’єднаною державною податковою інспекцією, на підставі підпункту "б", пункту 4.2.2 ст. 4, пп. 17.1.3. п. 17.1. ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. № 2181-III (далі Закон 2181), прийняте податкове повідомлення-рішення № /0/44136 від 22.06.2007р. яким Тернопільському комунальному підприємству теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго", вул. І. Франка, 16, м. Тернопіль, визначено 346366,50 грн. податкового зобов'язання по податку на додану вартість, з яких 230911 грн. сума податку та 115455,50 грн. штрафних санкцій.

Як стверджує інспекція, підставою для визначення податкового зобов’язання згідно акта перевірки № 5674/23-04/14034534 від 16.06.2007р. оформленого за результатами виїзної планової документальної перевірки Тернопільського комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" на предмет дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.10.2005р. по 31.12.2006р., стало порушення ним пп. 7.4.3., п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (далі Закон про ПДВ), а саме: завищено податковий кредит в жовтні 2006р. на 157078 грн. та у грудні 2006р. на 73833 грн. При цьому податковий орган виходив з норм Закону 2181, а саме з п.п 7.4.3 ст. 7, згідно якої у разі, коли товари (роботи, послуги), виготовлені та/або придбані, частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково ні, до суми податкового кредиту включається та частка сплаченого (нарахованого) податку при їх виготовленні або придбанні, яка відповідає частці використання таких товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях звітного періоду.

Враховуючи, що підприємство в жовтні та в грудні 2006р. отримало субвенції з бюджету для погашення заборгованості попередніх років з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги водопостачання та водовідведення, затверджених для населення, відповідно 1520307 грн. та 698994 грн., то, на думку податкового органу, розподілу підлягає частка податкового кредиту, яка відповідає питомій вазі податкових зобов’язань від надання послуг по затверджених тарифах для населення від загальної суми податкових зобов’язань.

Позивач проти доводів податкової інспекції заперечив, в судовому засіданні представник підтримав позовні вимоги, просить скасувати податкові повідомлення-рішення №/0/44136 від 22.06.2007р. та № /1/48832 від 16.07.2007р., винесені на підставі акта перевірки від 16.06.2007р. № 5674/23-04/14034534, яким встановлено факт заниження позивачем податку на додану вартість за жовтень 2006р. у розмірі 157078 грн. та грудень 2006р. у розмірі 73833 грн., у зв’язку з тим, що підприємством порушено пп. 7.4.3. п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", оскільки підприємством було одержано субвенції з бюджету для погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах, затверджених для населення на теплову енергію, послуги водопостачання і водовідведення в жовтні 2006р. в сумі 1520307 грн., які були повністю направлені на погашення заборгованості по водопостачанню і водовідведенню, які включали у свою вартість ПДВ, на який підприємством одержано належним чином заповнені податкові накладні і які були включені підприємством до податкового кредиту.

В процесі апеляційного оскарження позивачем повідомлення-рішення № /0/44136 від 22.06.2007р., податковою інспекцією за результатами розгляду скарги підприємства № 1265/5 від 26.06.2007р. прийняте податкове повідомлення-рішення №/1/48832 від 16.07.2007р., яким частково скасоване рішення №/0/44136 від 22.06.2007р. та підтверджені підстави та сума визначеного податкового зобов’язання за попереднім рішенням та встановлено новий граничний строк його сплати: 10 –день від дня їх одержання.

Оцінивши зібрані по справі докази та дослідивши норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

- відповідно до Закону України "Про державну податкову службу в Україні" (далі Закон України), контролюючим органом стосовно сплати податків є податкові органи, які уповноважені здійснювати контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податкових зобов’язань платниками податків та здійснювати заходи з погашення податкового боргу;

- до суб’єктів підприємницької діяльності, за порушення норм чинного законодавства, органи державної податкової служби застосовують заходи, передбачені Законом України, на підставі матеріалів перевірки, результати яких оформляються актом документальної перевірки відповідно до "Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства", затверджених наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України (далі Порядок), розробленого на виконання Закону України, шляхом прийняття податкових повідомлень –рішень на підставі Закону 2181.

Відповідно до п. 1. ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень обов’язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення покладається на відповідача.

В даному випадку, доказом правомірності притягнення підприємства до відповідальності за порушення норм чинного законодавства є акт документальної перевірки, обов’язковість складання якого передбачена вищезазначеними нормативними актами.

Податкова інспекція, на підтвердження правомірності прийняття спірних рішень, посилається на акт перевірки № 5674/23-04/14034534 від 16.06.2007р., який не може бути належним доказом, що підтверджує порушення підприємством норм чинного законодавства, зазначених в оскаржуваних рішеннях, оскільки:

- відповідно до підпункту 1.7 статті 1 Закону про ПДВ, податковий кредит –сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду.

Згідно з пунктом 7.4.1 та 7.4 статті 7 Закону про ПДВ податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Як передбачено підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону про ПДВ, не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними.

Відповідно до пп. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7. Закону про ПДВ податкова накладна є звітним податковим і розрахунковим документом та повинна відповідати вимогам пп. 7.2.1. п. 7.2. ст. 7 даного Закону та "Порядку заповнення податкової накладної", затвердженому наказом ДПА України від 30.05.1997р. № 165 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 23.06.1997р. за № 233/2037. Як вбачається з акта перевірки жодних порушень при заповненні податкових накладних податковою інспекцією не виявлено.

Підставою виникнення права платника податку на податковий кредит, згідно пп. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону про ПДВ, вважається дата здійснення першої з подій: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг) або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону про ПДВ продаж послуг (робіт) - будь-які операції цивільно-правового характеру з надання послуг (результатів робіт), надання права на користування або розпорядження товарами, у тому числі нематеріальними активами, а також з надання будь-яких інших, ніж товари, об'єктів власності за компенсацію, а також операції з безоплатного надання послуг (робіт).

Продаж послуг (результатів робіт), зокрема, включає надання права на користування або розпорядження товарами у межах договорів оренди (лізингу), продаж, ліцензування або інші способи передачі права на патент, авторське право, торговий знак, інші об'єкти права інтелектуальної, у тому числі, промислової власності.

Як вбачається з акту перевірки (ст. 13) позивачем в жовтні 2006р. одержано субвенції з державного бюджету на суму 1520307 грн. та у грудні 2006р. на суму 698994 грн. для погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах, затверджених для населення на теплову енергію, послуги водопостачання і водовідведення.

У відповідності до ст. 1 Бюджетного кодексу України, субвенції - міжбюджетні трансферти для використання на певну мету в порядку, визначеному тим органом, який прийняв рішення про надання субвенції; міжбюджетні трансферти - кошти, які безоплатно і безповоротно передаються з одного бюджету до іншого.

Одержані позивачем кошти були повністю спрямовані на оплату заборгованості за одержані в попередні роки послуги з водопостачання та водовідведення які включали у свою вартість ПДВ та повністю використовувались у господарській діяльності. Даний факт підтверджений представником позивача та не спростовано відповідачем.

База оподаткування, згідно ст. 4 закону про ПДВ, визначається з договірної (контрактної) ціни товарів (робіт, послуг) визначеної за вільними або регульованими цінами (тарифами) з урахуванням акцизного збору, ввізного мита та інших загальнодержавних податків та зборів, за винятком ПДВ.

Базою оподаткування за операціями позивача з постачання теплової енергії, надання послуг з водопостачання та водовідведення населенню є договірна вартість таких послуг, визначена за регульованими тарифами, встановленими місцевими органами виконавчої влади.

Бюджетні кошти у вигляді субвенцій на покриття різниці, що виникла між витратами на надання (придбання) комунальних послуг і доходами від їх продажу населенню за встановленими тарифами, є коштами, що надходять позивачу понад встановлений тариф і не є об’єктом оподаткування у відповідності до п.п. 3.2.7 п. 3.2 ст.3 Закону про ПДВ, а відтак не включаються до бази оподаткування.

Перерахування субвенцій здійснювалося для покриття понесених витрат позивачем в процесі виконання статутних завдань, а тому бюджетні дотації не є продажем товарів (робіт, послуг), отже, нарахування, яке проведено податковим органом на підставі факту надання послуг іншим покупцям (споживачам), не мають жодного відношення до факту придбання позивачем відповідних товарів (робіт, послуг). А тому отримані з бюджету субвенції автоматично стали обіговими коштами підприємства та були спрямовані на оплату заборгованості за одержані в попередні періоди послуги водопостачання та водовідведення, які включали в свою вартість ПДВ та повністю використовувалися в господарській діяльності.

Згідно довідки головного управління статистики в Тернопільській області Тернопільське комунальне підприємство теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго", вул. І. Франка, 16, м. Тернопіль, включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України з присвоєнням йому ідентифікаційного коду 14034534, в якій діяльність підприємства, відповідно до Державного класифікатора України, затвердженого і введеного в дію наказом Держкомстандарту України від 22.10.1996 року № 441, віднесено до видів економічної діяльності під кодом (КВЕД) 40.30.0 –постачання пари та гарячої води.

В період, що перевірявся інспекцією, підтверджено здійснення підприємством зазначеного виду діяльності, про що зазначено в акті перевірки.

Посилання відповідача на порушення підприємством норм п. 7.4.3. п. 7.4. ст. 7 Закону про ПДВ, відповідно до якої, у разі коли товари (роботи, послуги), що виготовлені та/або придбані, частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково –ні, до суми податкового кредиту включається та частка сплаченого (нарахованого) податку при їх виготовленні або придбанні, яка відповідає частці використання таких товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях звітного періоду, судом до уваги не приймаються, оскільки всі товарно-матеріальні цінності використані в оподатковуваних операціях.

Чинним законодавством не встановлено будь-яких винятків з передбаченого п.п. 7.4 і 7.7 ст. 7 Закону про ПДВ порядку визначення податкового кредиту і податкових зобов'язань для операцій з продажу товарів (робіт, послуг), реалізація яких населенню здійснюється за регульованими тарифами та супроводжується виплатою продавцю дотацій з бюджету на покриття збитків.

Таким чином, податкова інспекція не довела належними доказами правомірність визначення підприємству податкового зобов’язання з податку на додану вартість та штрафних санкціях, у зв’язку з чим податкове повідомлення-рішення № /1/48832 від 16.07.2007р. підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог КП "Тернопільміськтеплокомуненерго" в частині оскарження податкового повідомлення-рішення № /0/44136 від 22.06.2007р., слід зазначити наступне.

У відповідності до п. 6.5 ст. 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", у разі, коли нарахована сума податкового зобов'язання (пені та штрафних санкцій) або податкового боргу зменшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане податкове повідомлення або податкова вимога вважаються відкликаними від дня отримання платником податків нового податкового повідомлення або відповідної податкової вимоги, що містить нову суму податкового зобов'язання (податкового боргу). Повідомлення-рішення № /0/44136 від 22.06.2007р. позивачем було оскаржено в апеляційному порядку, за результатами розгляду якого прийняте податкове повідомлення-рішення № /1/48832 від 16.07.2007р., яким частково скасоване рішення № /0/44136 від 22.06.2007р. в частині визначення податкового зобов’язання з ПДВ в сумі 4252,50 грн., з яких 1417,5 грн. штрафні санкції, а тому, виходячи з приписів ст. 6 Закону України № 2181, на час звернення до суду податкове повідомлення-рішення від 22.06.2007р. вважається відкликаним та не визначає жодних зобов’язань, не встановлює обов’язків та не зачіпає інтересів платника, у зв’язку з чим в задоволенні позовних вимог щодо оскарження рішення № /0/44136 від 22.06.2007р. слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 7, 86, 89, 94 –98, 156, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задоволити частково.

2.Скасувати податкове повідомлення-рішення № /1/48832 від 16.07.2007р. прийняте Тернопільською об’єднаною державною податковою інспекцією про донарахування Тернопільському комунальному підприємству теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго", вул. І. Франка, 16, м. Тернопіль, 228076 грн. податку на додану вартість та 114038 грн. штрафних санкцій.

3.В частині позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення № /0/44136 від 22.06.2007р., прийнятого Тернопільською об’єднаною державною податковою інспекцією про донарахування Тернопільському комунальному підприємству теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго", вул. І. Франка, 16, м. Тернопіль, 230911 грн. податку на додану вартість та 115455,50 грн. штрафних санкцій, відмовити.

4.Повернути з Державного бюджету України 85 (вісімдесят п’ять) грн. державного мита на користь Тернопільського комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго", вул. І. Франка, 16, м. Тернопіль, код 14034534.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя