ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2008 р.

№
18/284-07

Вищий
господарський  суд  України
у  складі  колегії
суддів:

головуючий
суддя

Муравйов
О.В.

судді

Полянський
А.Г.

Фролова
Г.М.

розглянувши

касаційну
скаргу

СПД-ФО
ОСОБА_1

на

постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.03.2008 р.

у
справі

№ 18/284-07
Господарського суду Дніпропетровської області

за
позовом

ВАТ КБ
"Південкомбанк"

до

СПД-ФО
ОСОБА_1

про

розірвання
кредитного договору та стягнення 106 349,57 грн.

За
участю представників сторін:

позивач  - не з'явились,

відповідач - не з'явились

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду
Дніпропетровської області від 24.09.2007 р. (суддя Петрова В.І.) позов
задоволено. Розірвано кредитний договір № 13/01В-03 від 24.09.2003 р.,
укладений між ВАТ КБ "Південкомбанк" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.
Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Відкритого
акціонерного товариства Комерційного банку "Південкомбанк" 54
973,13 грн. заборгованості по сплаті кредиту, 28 453,82 грн. заборгованості
по сплаті відсотків за кредит, 3 282,83 грн. 3 % річних за прострочення
повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, 19 639,79
грн. пені за прострочення кредитних зобов'язань, витрати по сплаті держмита
в сумі 1063,50 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 118 грн.

Постановою
від 04.03.2008 р. Дніпропетровського апеляційного господарського суду (судді -
Виноградник О.М., Джихур О.В., Лисенко О.М.) рішення Господарського суду
Дніпропетровської області від 24.09.2007 р. змінено. Позов задоволено частково.

Стягнуто
з СПД-ФО  ОСОБА_1 на користь відкритого
акціонерного товариства комерційною банку "Південкомбанк" 54 973 грн.
13 коп. боргу по оплаті кредиту. 28 453 грн. 82 коп. відсотків по оплаті
кредиту, 19 639 грн. 79 коп. пені, 3282 грн. 83 коп. річних. 1063 грн. 50 коп.
витрат по держмиту, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням та постановою апеляційної інстанції, СПД-ФО ОСОБА_1
звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій
просить їх скасувати, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням
судами норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення.

Сторони
не скористалися наданим правом на участь у засіданні касаційної інстанції.

Відзиву
від позивача на касаційну скаргу не надходило.

Розглянувши
матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність
застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Згідно
положень ч. 2 ст. 1115 ГПК України касаційна інстанція перевіряє
юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого
господарського суду та постанові апеляційного господарського суду.

Відповідно
до роз'яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від
29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями, рішення є
законним тоді,  коли  суд,
виконавши  всі  вимоги процесуального  законодавства
і  всебічно перевіривши
обставини,  вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин. Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені
судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також
оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та
інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це
обґрунтувати. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені
обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Прийняті у справі рішення та постанова
вказаним вимогам не відповідають.

Приймаючи
рішення та постанову суди виходили з того, що сторонами був укладений кредитний
договір № 13/01В-03 від 24.09.2003 р., згідно якого Банк зобов'язався надати
позичальнику грошову суму у вигляді кредиту в іноземній валюті з позичкового
рахунку для подальшої конвертації в гривню у розмірі 3 750 доларів США для
здійснення фінансово-господарської діяльності, а відповідач взяв на себе
зобов'язання повернути названу суму кредиту.

Доповненням
№ 1 до кредитного договору від 13.11.2003 р. сума наданого кредиту була
збільшена до 10 314 доларів США.

В
порушення вимог ст. ст. 525 526 ЦК України, відповідач не розрахувався у
визначений строк, з огляду на що, місцевий господарський задовольнив позовні
вимоги ВАТ КБ "Південкомбанк" з урахуванням ст. 625 ЦК України та п.
2.7 кредитного договору № 13/01В-03.

Разом
з цим, суд апеляційної інстанції змінив рішення суду першої інстанції в частині
розірвання договору, з посилання на недотримання сторонами вимог ст. 188 ГК
України.

Відповідно
до приписів ст. ст. 45, 47, 43 ГПК України судові рішення
приймаються судом за результатами обговорення усіх обставин справи та за умови
здійснення за своїм внутрішнім переконанням оцінки доказів, що ґрунтується
на  всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В
порушення вказаних вимог попередні судові інстанції не звернули увагу на клопотання
відповідача про зупинення провадження у справі № 18/284-07, зі змісту якого
вбачалось, що  відповідач не отримував
кредитні кошти, оскільки шляхом вчинення злочинів працівників банку, грошові
кошти вибули із власності позивача та не були надані відповідачу (а.с. 65).

Відповідно
до ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини
справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В
апеляційній скарзі відповідач вказував про те, що судом першої інстанції не
було призначено проведення почеркознавчої експертизи, з метою встановлення
особи яка виконувала підписи на документах на отримання спірного кредиту.

Разом
з цим, за змістом статті 101 ГПК апеляційний господарський суд, яким
приймаються додаткові докази і перевіряється законність і обгрунтованість
рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, вправі був призначити
судову експертизу на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку.

Як вказано в постанові апеляційної інстанції,
по чекам серії КД № 9699153, № 9699155 двадцять четвертого вересня 2003 року,
18.11.2003р. (відповідно) (а.с.13-14) "банком" було надано
відповідачеві на виконання кре дитного договору № 13/01В-03 від 24.09.2003р.
кредитні кошти на суму 54 973 грн. 13 коп., що підтверджується як ксерокопіями
чеків (а.с.13-14), так і виписками банку (а.с. 19-20). Че ки від 24.09.2003 р.,
18.11.2003 р. містять підписи та печатки відповідача.

Відповідно
до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань,
що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову експертизу, проведення якої має бути
доручено компетентним організаціям чи безпосередньо спеціалістам, які володіють
необхідними для цього знаннями. Про призначення судової експертизи виноситься
ухвала.

Враховуючи,
що судами не було досліджено справжність підпису відповідача на документах,
підтверджуючих отримання кредиту, неповне дослідження цих обставин унеможливлює
правильне застосування матеріального закону, що регулює спірні правовідносини.

Судами
не надано оцінку твердженням відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що
в липні 2007 року між відповідачем та обвинуваченим ОСОБА_2 проводився допит віч
на віч, де обвинувачений підтвердив, що відповідач грошей у вигляді кредиту не
отримував (а.с. 60).

В
порушення вимог процесуального права (ст. ст. 43, 47, 38,
43 ГПК України), приймаючи рішення та постанову суди не забезпечили всебічний
та повний розгляд обставин справи, не дослідили, не встановили та не надали
юридичну оцінку всім обставинам справи, що призвело до передчасних і
необґрунтованих висновків.

Викладене
свідчить про те, що судами при розгляді справи не були достатньо враховані
вимоги законодавства. Як наслідок, прийняті у справі рішення та постанова не
відповідають ст. 84 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму
Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами
та доповненнями.

Згідно
ст. ст. 1115, 1117 ГПК України касаційна інстанція
використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки
юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або
постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати
або  вважати доведеними обставини, які не
були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над  іншими, збирати  нові докази або додатково перевіряти
докази.

У
зв'язку із вищевикладеним колегія суддів вважає, що приймаючи рішення та
постанову, суди порушили і неправильно застосували норми матеріального права, в
зв'язку з чим, враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції (ст.1117
ГПК України), рішення та постанова підлягають скасуванню, а справа передачі на
новий розгляд місцевому господарському суду.

При
новому розгляді справи, місцевому господарському суду необхідно врахувати
викладене, всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини
справи, витребувати та надати об'єктивну оцінку доказам, які мають юридичне
значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального та
процесуального права.

Керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110,
11111, 11112 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області
від 24.09.2007 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського
суду від 04.03.2008 року у справі № 18/284-07 скасувати, а справу передати на
новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий    суддя
Муравйов О.В.

Судді                                                                                           Полянський
А.Г.

Фролова Г.М.