ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2008 р.

№ 04/198-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

розглянувши матеріали

касаційної скарги

Державної податкової інспекції у Дзержинському районі міста Харкова

на постанову

Харківського апеляційного господарського суду від 14.06.06

у справі

№ 04/198-06

за позовом

Державної податкової інспекції у Дзержинському районі міста Харкова

до

1)Приватної –торгівельної фірми "Вега"

2)Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "ДПЗ"

про

визнання недійсним зобов’язань відповідачів

Представники сторін у судове засідання не з’явилися, належно повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги.

Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі міста Харкова у березні 2006 року заявлений позов до Приватної –торгівельної фірми "Вега" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "ДПЗ" про визнання недійсними господарських зобов'язань, що виникли на підставі вчиненого між відповідачами правочину комісії від 31.03.04 №05/03 Обґрунтовуючи свої вимоги податкова інспекція вказувала на те, що відповідачі, укладаючи вказаний правочин, діяли з умислом, направленим на приховування прибутку від оподаткування. На думку позивача, цей правочин

доповідач: Добролюбова Т.В.

був вчинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, тому просив визнати його недійсним на підставі приписів статті 207 Господарського кодексу України із застосуванням наслідків, передбачених статтею 208 цього Кодексу.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.05.06, ухваленим суддею Григоровим А.М., у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення суду прийнято за правилами Господарського процесуального кодексу України

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Карбань І.С., Бабакової Л.М., Кравець Т.В., постановою від 14.06.06, перевірене рішення суду першої інстанції скасував. Провадження у справі припинив. Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у податкової інспекції права на звернення до суду з таким позовом в розумінні приписів пункту 11 статті 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", оскільки господарські зобов’язання є наслідком укладання суб’єктами господарювання угод. Суд апеляційної інстанції встановив, що предметом позову є вимога про визнання недійсними господарських зобов'язань, між тим, статтями 207, 208 Господарського кодексу України, на які посилався позивач, унормовані підстави і порядок визнання недійсними угод. Постанова апеляційної інстанції прийнята за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Державна податкова інспекція у Дзержинському районі міста Харкова звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову у справі скасувати та направити матеріали справи до Харківського апеляційного господарського суду для розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник вказує на невірне застосування апеляційним судом приписів статей 207, 208 Господарського кодексу України та неврахування вимог статей 7, 9 Закону України "Про податок на додану вартість". Водночас, скаржник наголошує на порушенні судом приписів статей 12, 32, 34, 36, 38, 43 Господарського процесуального кодексу України, статей 1, 7, 9, 138, 143 Кодексу адміністративного судочинства України. На думку заявника, апеляційний суд розглянув справу з порушенням правил предметної підсудності, оскільки на час розгляду справи набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України.

Від Приватної –торгівельної фірми "Вега" надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить касаційну скаргу податкової інспекції залишити без задоволення, а провадження у справі просить припинити.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "ДПЗ" відзиву на касаційну скаргу судом не отримано.

Вищий Господарський суд України заслухавши доповідь судді Добролюбової Т.В., переглянувши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами приписів чинного законодавства, відзначає наступне.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України унормовано перелік категорій справ, які підвідомчі господарським судам. Господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, крім спорів, виниклих із публічно-правових відносин. Такі спори віднесені до компетенції адміністративних судів. Спори, що віднесені до підвідомчості господарських судів, кваліфікуються за сукупністю предметного та суб’єктного критеріїв. За предметним критерієм до компетенції господарських судів відносяться спори, виниклі при здійсненні господарської діяльності. За суб’єктним критерієм до компетенції господарських судів відносяться спори, що виникають між підприємствами, установами, організаціями, іншими юридичними особами, громадянами, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, та у випадках, передбачених законодавчими актами України за участю державних органів, органів місцевого самоврядування, фізичних осіб, що не є суб’єктами підприємницької діяльності. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарськими судами, предметом позову є вимога Державної податкової інспекції у Дзержинському районі міста Харкова до Приватної –торгівельної фірми "Вега" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "ДПЗ" про визнання недійсними господарських зобов'язань, що виникли на підставі вчиненого відповідачами 31.03.04 правочину комісії №05/03 з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, у відповідності до вимог статті 207 Господарського кодексу України із застосуванням наслідків, передбачених статтею 208 названого Кодексу. Господарські суди першої і апеляційної інстанцій розглянули спір в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Застосування Господарського процесуального кодексу України визнається помилковим, оскільки, з 01.09.05 набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України. Відповідно до статті 207 Господарського кодексу України, господарське зобов’язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб’єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Згідно зі статтею 4 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" Державна податкова адміністрація України є центральним органом виконавчої влади, що виконує безпосередньо, а також організовує роботу державних податкових адміністрацій та державних податкових інспекцій. Відповідно до змісту цього Закону, Державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підпорядковуються Державній податковій адміністрації України, а державні податкові інспекції у районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції підпорядковуються відповідним державним податковим адміністраціям в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і разом утворюють систему органів державної податкової служби. Функції державних податкових інспекцій в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонних та об'єднаних державних податкових інспекцій визначені у статті 10 вказаного Закону. Пунктом 11 цієї статті унормовано, що державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна. З наведеного вбачається, що Державна податкова інспекція, звертаючись з позовом до підприємств (відповідачів у справі) діяла як орган державної влади при здійсненні нею владних управлінських функцій і, відповідно, як суб'єкт владних повноважень. Пунктом 1 статті 3 цього Кодексу визначено поняття справи адміністративної юрисдикції як переданого на вирішення адміністративного суду публічно –правового спору, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відтак, і суб’єктний склад, і характер правовідносин у цій справі свідчить про те, що даний спір виник із публічно-правових відносин, а дана справа є справою суду адміністративної юрисдикції. Відповідно до абзацу 1 пункту 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружного адміністративного суду, адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Суди попередніх інстанцій вирішуючи спір по суті, залишили поза увагою зазначені приписи діючого законодавства і помилково керувалися приписами Господарського процесуального кодексу України. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального та процесуального права. Відтак, постанова у справі підлягає скасуванню, а справа передачі за належністю до Харківського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1118, 1119, 11110,11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14.06.06 у справі №04/198-06 та рішення Господарського суду Харківської області від 10.05.06 скасувати.

Матеріали справи скерувати до Харківського окружного адміністративного суду.

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі міста Харкова задовольнити частково.

Головуючий, суддя                                                   Т.Добролюбова

Судді                                                             Т.Гоголь

В.Швець