ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2008 р.

№
23/4-б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Панової
І.Ю.,

суддів

Заріцької
А.О. (доповідач у справі),

Продаєвич
Л.В.

розглянувши   касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва

на
ухвалуКиївського
апеляційного господарського суду від
12 березня 2008 року

у
справі № 23/4-б господарського
суду міста Києва

за
заявоюфізичної
особи -суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

дотовариства з обмеженою
відповідальністю "Техноснабенерго"

про

визнання
банкрутом

ліквідатор

ОСОБА_2

за участю представників сторін:

ДПІ у
Печерському районі м. Києва Куракіна Ю.В.,

ВСТАНОВИВ:

За
заявою фізичної особи -суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (надалі
-ініціюючий кредитор) господарським судом міста Києва ухвалою від 10 грудня
2007 року на підставі ст. 52 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі -Закон)
порушено справу про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю
"Техноснабенерго" (надалі -ТОВ "Техноснабенерго"), введено
процедуру розпорядження майном та мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою
господарського суду міста Києва від 23 січня 2008 року (суддя Демидова А.М.)
ТОВ "Техноснабенерго" визнано банкрутом,  відкрито ліквідаційну процедуру, призначено
ліквідатором арбітражного керуючого ОСОБА_2 зобов'язано ліквідатора подати до
офіційного друкованого органу у п'ятиденний строк з дня прийняття цієї
постанови оголошення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури та письмово повідомити про визнання боржника банкрутом усіх відомих
йому кредиторів відсутнього боржника, надати суду свій звіт та ліквідаційний
баланс банкрута до 23 січня 2009 року, завершено підприємницьку діяльність
банкрута, припинені повноваження органів управління банкрута щодо управління та
розпорядження його майном, тощо.

На
вказану постанову Державною податковою інспекцією (надалі -ДПІ) у Печерському
районі м. Києва подана апеляційна скарга, у прийнятті якої ухвалою Київського
апеляційного господарського суду від 12 березня 2008 року (судді: Дзюбко П.О.
-головуючий, Дикунська С.Я., Сотніков С.В.) відмовлено з тих підстав, що ДПІ у
Печерському районі м. Києва не є кредитором товариства і не є стороною у справі
про банкрутство.

Не
погоджуючись з прийнятою у справі ухвалою, ДПІ у Печерському районі м. Києва
звернулася до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою про її
скасування через порушення і неоднакове застосування апеляційним господарським
судом норм матеріального і процесуального права та просить передати справу до
суду апеляційної інстанції для розгляду по суті.

Касаційна
скарга обґрунтована посиланням на ст.ст. 8, 129 Конституції України, ст. 12
Закону України "Про судоустрій України", ст.ст. 42, 43, 91
Господарського процесуального кодексу України (надалі -ГПК України),      ст. 1 Закону.

Розглянувши
матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість прийнятої Київським
апеляційним господарським судом ухвали, колегія суддів Вищого господарського
суду України не знаходить підстав для її скасування та, відповідно, для
задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Як
вбачається з матеріалів справи, провадження у справі про банкрутство ТОВ
"Техноснабенерго" порушено у порядку ст. 52 Закону.

Указана
стаття встановлює особливості банкрутства відсутнього боржника.

Відповідно
до положень ч.ч. 2, 5 ст. 52 Закону господарський суд у  двотижневий
строк з дня  винесення ухвали про
порушення  провадження  у
справі про банкрутство відсутнього боржника виносить постанову про  визнання відсутнього боржника банкрутом,
відкриває ліквідаційну процедуру і призначає ліквідатором ініціюючого кредитора
за згодою останнього.

Ліквідатор
письмово повідомляє про визнання
господарським судом  відсутнього
боржника банкрутом усіх відомих йому кредиторів відсутнього  боржника,
які  в  місячний
строк  з  дня
одержання повідомлення
можуть  направити  ліквідатору
заяви  з вимогами до банкрута.

1
лютого 2008 року у газеті "Голос України" за № 20 здійснено
публікацію оголошення про визнання ТОВ "Техноснабенерго" банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури щодо даного товариства, про призначення
ліквідатором ОСОБА_2 та зазначено, що претензії кредиторів приймаються протягом
місяця з дня опублікування.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції з
урахуванням приписів Закону, ДПІ у Печерському районі м. Києва не є кредитором
ТОВ "Техноснабенерго"  у даній
справі про банкрутство та ДПІ не зверталася до господарського суду з вимогами
до боржника.

Відповідно
до положень ст. 41 ГПК України господарські суди  розглядають
справи  про  банкрутство
у порядку  провадження,
передбаченому  цим  Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом".

За
визначенням у ст. 1 вказаного Закону сторонами у справі про банкрутство є
кредитори (представник комітету кредиторів) та боржник (банкрут).

Кредитор
-юридична   або   фізична
особа,  яка  має  у
встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань
до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам
боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи,
які здійснюють контроль за  правильністю
та своєчасністю справляння страхових внесків на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального
страхування, податків і  зборів
(обов'язкових платежів).

Вищий
господарський суд України зазначає, що п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України
встановлює серед основних засад судочинства забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Указана
конституційна норма конкретизована законодавцем у ст. 12 Закону України
"Про судоустрій України", згідно з якою учасники судового процесу та
інші особи у випадках і порядку, передбачених процесуальним законом, мають
право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже,
реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового
рішення названим Законом ставиться у залежність від положень процесуального
закону.

Згідно
з ч. 1 ст. 91 ГПК України сторони у справі мають право подати апеляційну
скаргу, а прокурор  - апеляційне подання
на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

ДПІ у
Печерському районі м. Києва не є стороною у справі              №23/4-б та не є учасником у справі про банкрутство, оскільки
відповідно до приписів ст. 1 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" учасниками
провадження у справі про банкрутство визнано таких осіб: сторони, арбітражний
керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна
(орган, уповноважений управляти майном) боржника, а також у випадках,
передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі
про банкрутство, Фонд державного майна України, державний орган з питань
банкрутства, представник органу місцевого самоврядування, представник
працівників боржника, уповноважена особа акціонерів або  учасників товариств з обмеженою чи додатковою
відповідальністю.

На
підставі викладеного, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у
прийнятті апеляційної скарги ДПІ у Печерському районі м. Києва.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що Київським
апеляційним господарським судом правильно застосовані норми матеріального та
процесуального права і тому підстав для скасування ухвали не вбачається.

Керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111,
11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва залишити
без задоволення.

Ухвалу
Київського апеляційного господарського суду від 12 березня 2008 року у справі №
23/4-б залишити без змін.

Головуючий
І. Панова

Судді:
А. Заріцька

Л. Продаєвич