ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.09.08 р.                     Справа № 40/122

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Ротар Н.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Промлітзавод” м. Донецьк

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю „Виробнича фірма „Рудмаш” м.Донецьк

про стягнення 15 785 грн. 94 коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача Телешева О.М. - юрисконсульт

від відповідача Бєльська І.Б. - головний бухгалтер

Суть спору: товариство з обмеженою відповідальністю „Промлітзавод” звернулось до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Виробнича фірма „Рудмаш” з вимогами про стягнення боргу в сумі 11 809 грн. 92 коп., інфляційних в сумі 1 171 грн. 75 коп., пені в сумі 804 грн. 27 коп. за прострочення виконання грошових зобов’язань згідно договору оренди будинку б/н від 01.01.08р., а також збитків в розмірі 2000 грн. згідно договору про надання юридичних послуг №1-14/07-08 від 14.07.08р.

Відповідач позов визнав частково в сумі 13 785 грн. 94 коп., а саме в частині вимоги щодо стягнення основної заборгованості та додаткових вимог у вигляді пені та інфляційних.

З’ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи сторін, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 01.01.08р. між товариством з обмеженою відповідальністю „Промлітзавод” далі Орендодавець, та товариством з обмеженою відповідальністю „Виробнича фірма „Рудмаш”, далі Орендар, був укладений договір оренди будинку.

Відповідно до п. 1.1 договору Орендодавець зобов’язується передати за плату Орендареві у строкове користування, а Орендар зобов’язується прийняти у строкове користування окремі частини будинку корпусу заготівельного та зобов’язується сплачувати Орендодавцеві орендну плату.

У п. 1.2. договору визначена характеристика об’єкта оренди, який орендується та являє собою частину будинку, що стоїть окремо, з підсобними (допоміжними) спорудами, розташований за адресою: 83056, м. Донецьк, вул. Молодих шахтарів, буд 37, загальною площею 471,3 кв. м.

Факт передачі об’єкта оренди підтверджено актом передання-приймання від 01.01.08р., що відповідає п.п. 3.1., 3.6. договору.

Відповідно до п. 5.1 договору розмір орендної плати за весь об’єкт оренди у цілому складає 14 892 грн. на місяць, в т.ч. ПДВ – 4 2482 грн.

У п. 5.2 договору сторони погодили, що орендна плата сплачується в безготівковій формі авансом не пізніше 15 числа поточного місяця.

Первинні документи, надані представником позивача, підтверджують факт проведення між сторонами господарських операцій, зокрема те, що відповідачем частково проводилась оплата за договором, зокрема шляхом перерахування грошових коштів, а також підписання між сторонами акту зарахування вимог №03/1 від 12.03.08р.

Докази у справі свідчать про те, що свої зобов’язання за договором відповідач не виконав в повному обсязі і на час його дії щодо використання спірного нежитлового приміщення за ним за період з січня по березень 2008р. виникла заборгованість в розмірі 11 809 грн. 92 коп., яку позивач намагається стягнути.

Пунктом 9.2. договору сторони передбачили відповідальність Орендаря, а саме у разі прострочення сплати орендних платежів Орендар несе відповідальність у вигляді пені в розмірі 1% від суми за кожен день прострочення.

Оскільки відповідач не виконав свої зобов’язання у повному обсязі, позивач відповідно до вимог п. 9.2. договору намагається стягнути з нього пеню в сумі 804 грн. 27 коп. за період прострочення з 15.03.08р. по 15.07.08р. та інфляційні за період з березня по липень 2008р. в сумі 1 171 грн. 75 коп. за несвоєчасне внесення орендних платежів згідно договору.

Крім того, позивач з посиланням на ст. 623 ЦК України намагається стягнути з відповідача збитки в розмірі 2000 грн., оскільки вважає, що витрати за договором про надання юридичних послуг №1-14/07-08 від 14.07.08р. знаходяться у прямому наслідковому зв’язку з невиконанням відповідачем зобов’язань за договором оренди будинку від 01.01.08р.

Судом дана належна правова оцінка правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено договір оренди.

Учасниками судового процесу по даній справі є суб’єкти господарювання в розумінні статті 55 ГК України, отже між ними виникло господарське зобов’язання.

Пункт 1 ст. 759 ЦК України як загальна норма права визначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Стаття 283 ГК України як спеціальна норма передбачає, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

В силу статті 599 ЦК України та частини першої ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Фактичними обставинами справи та доказами, зокрема актом звірки взаємних розрахунків між сторонами станом на 09.09.08р., підтверджено факт неналежного виконання відповідачем грошових зобов’язань за договором, у зв’язку з чим за ним утворився основний борг по орендній платі в сумі 11 809 грн. 92 коп.

Обов’язки щодо своєчасного перерахування орендних платежів за користування майном відповідачем не виконані. За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення з нього заборгованості в сумі 11 809 грн. 92 коп. обґрунтовані та підлягають задоволенню з віднесенням витрат по державному миту та забезпеченню судового процесу в цій частині позову на відповідача відповідно до вимог ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Додаткове зобов’язання існує тільки тоді, коли існує основне зобов’язання. Існування основної заборгованості у відповідача щодо несплати орендної плати підтверджено обставинами справи та доказами на їх підтвердження.

Судом прийнято до уваги, що учасниками судового процесу в розумінні ст. 55 ГК України є суб’єкти господарювання. Відтак, до спірних правовідносин відносно стягнення додаткових позовних вимог потрібно застосовувати вимоги ст. 230 та частини 6 ст. 232 ГПК України де зазначено, що пеня відноситься до штрафних санкцій, а її нарахування припиняється через шість місяців, коли зобов’язання мало бути виконано.

Оскільки мало місце несвоєчасне виконання грошових зобов’язань, у вигляді несвоєчасного внесення орендних платежів за договором, позов щодо стягнення з відповідача пені за період прострочення з 15.03.08р. до 15.07.08р. в сумі 804 грн. 27 коп. обґрунтовано та підлягає задоволенню з віднесенням судових витрат в цій частині позову на відповідача.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України підтверджено факт прострочення виконання грошових зобов’язань відповідачем за договором, тому позовні вимоги щодо стягнення з нього інфляційних за період з березня по липень 2008р. в сумі 1 171 грн. 75 коп. також обґрунтовані та підлягають задоволенню, з віднесенням витрат по державному миту та забезпеченню судового процесу у цій частині позову на відповідача, згідно вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Витрати позивачів та відповідачів, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, і платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг.

Статтею 44 ГПК передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. У контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавалися, а їх сплату підтверджено відповідними фінансовими документами.

Стягнення зазначених витрат в рахунок майбутньої їх оплати у вигляді судових витрат чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія цього Закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в ст. 2 Закону України "Про адвокатуру", де зазначено, що адвокатом може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж роботи за спеціальністю юриста або помічника адвоката не менше двох років, склав кваліфікаційні іспити, одержав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та прийняв Присягу адвоката України.

Таким чином, судові витрати за участь адвоката у розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, а їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Статтею 44 ГПК передбачено відшкодування зазначених витрат за послуги, надані лише адвокатом, а не будь-яким представником

З наданого договору про надання юридичних послуг №1-14/07-08 від 14.07.08р. вбачається, що він укладений між позивачем та фізичною особою-підприємцем Дерев’янко Анатолієм Миколайовичем, а не адвокатом.

Крім того, позивачем не доведено, що на час перерахування вартості юридичних послуг в розмірі 2000 грн. відбулося зменшення матеріальних благ підприємства, в тому числі обсягу виробництва чи реалізації продукції (робіт, послуг).

З урахуванням викладеного, у задоволенні вимог щодо стягнення збитків в розмірі 2000 грн. згідно договору про надання юридичних послуг №1-14/07-08 від 14.07.08р. слід відмовити, як необґрунтовано заявлених. Витрати по державному миту та забезпеченню судового процесу у цій частині позову покладаються на позивача згідно вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Позивач зайво перерахував до державного бюджету держмито в розмірі 0, 14 грн., яке за вимогами п.1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів "Про державне мито" № 7-93 від 21.01.93р. підлягає поверненню на його розрахунковий рахунок.

У зв’язку з тим, що у судовому засіданні за згодою сторін було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення згідно частини третьої ст. 85 ГПК України, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого згідно статті 84 ГПК України.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 599, 625, 759, 762 ЦК України, ст. ст. 55, 193, 202, 230, ч. 6 ст. 232, ст. 283 ГК України, ст. ст. 42, 43, 33, 36, ст. 43, ст. 44, 49, 82, 84, частиною третьою ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю „Промлітзавод” задовольнити частково.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Виробнича фірма „Рудмаш, 83005, м. Донецьк, вул. Саксаганського, 4/2, ід. код. 31317910, р/р 1981 у Калінінській філії АКБ „Національний кредит” в м.Донецьк, МФО 335720, на користь:

-          товариства з обмеженою відповідальністю „Промлітзавод”, 83056, м. Донецьк, вул. Молодих шахтарів, 37, ід. код 31714917, р/р 2085 в Калінінській філії АКБ „Національний кредит” м. Донецьку, МФО 335720, борг в сумі 11 809 грн. 92 коп., інфляційні в сумі 1 171 грн. 75 коп., пеню в сумі 804 грн. 27 коп. за прострочення виконання грошових зобов’язань, судові витрати у вигляді державного мита в сумі 137 грн. 85 коп. та забезпечення судового процесу в розмірі 103 грн. 04 коп., видавши наказ.

3.У задоволенні позову щодо стягнення збитків в розмірі 2000 грн. згідно договору про надання юридичних послуг №1-14/07-08 від 14.07.08р. відмовити.

4.Повернути на розрахунковий рахунок товариства з обмеженою відповідальністю „Промлітзавод” державне мито в сумі 0,14 грн. перераховане платіжним дорученням № 488 від 17.07.08р., оригінал якого знаходиться у матеріалах справи. Підставою повернення державного мита є дане рішення, яке затверджене гербовою печаткою господарського суду Донецької області.

5.Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

Дата підписання рішення, оформленого у відповідності зі ст. 84 ГПК України: 15.09.08р.