ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2008 р.

№ 17/343-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Муравйова О.В. –головуючого

Полянського А.Г.,

Фролової Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіру ЛТД»

на постанову

Харківського апеляційного господарського суду від 05.05.2008 року

у справі

№ 17/343-07 господарського суду Сумської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Антекс»

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіру ЛТД»

про

стягнення 46932,22 грн.

та за зустрічним позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіру ЛТД»

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Антекс»

про

визнання частково недійсним договору оренди

За участю представників сторін:

позивача за первісним позовом –           Лелюк В.В. (дов. від 01.07.2008 року)

відповідача за первісним позовом – Жога С.В. (дов. від 01.09.2008 року),

Кузаєв Д.О. (дов. від 22.07.2008 року)

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й. від 22.08.2008 року, у зв’язку з перебуванням судді Фролової Г.М. у відпустці, для перегляду в касаційному порядку справи № 17/343-07, призначеної до розгляду на 26.08.2008 року, утворено колегію суддів у наступному складі: головуючий –суддя Муравйов О.В., судді –Полянський А.Г., Коробенко Г.П.

У відповідності із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України 26.08.2008 року по справі оголошувалась перерва до 02.09.2008 року.

02.09.2008 року у зв’язку з виходом з відпустки судді Фролової Г.М., справа № 17/343-07 розглядається колегією суддів в постійно діючому складі: головуючий - суддя Муравйов О.В., судді - Полянський А.Г., Фролова Г.М.

Рішенням господарського суду Сумської області від 28.02.2008 року (суддя: Лиховід Б.І.), в задоволенні первісного позову відмовлено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.05.2008 року (головуючий суддя –Могилєвкін Ю.О., судді Пушай В.І., Плужник О.В.) вказане рішення змінено.

Рішення в частині відмови в задоволенні первісного позову скасовано та прийнято нове рішення, яким первісний позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіру ЛТД»на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Антекс»46932,22 грн. матеріальних збитків, 469,32 грн. державного мита за подання позову, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 235 грн. державного мита, сплаченого за подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тіру ЛТД»звернулося з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 05.05.2008 року у справі № 17/343-07 господарського суду Сумської області, в якій просить її в частині задоволення первісного позову скасувати, а рішення господарського суду Сумської області від 28.02.2008 року залишити без змін, мотивуючи касаційну скаргу доводами про неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, заявник касаційної скарги вказує, що апеляційним судом невірно надано оцінку п.3.1 договору оренди №64 від 01.01.2007 року, оскільки вважає, що сторони у ньому визначились так, що при виявленні зламу, орендодавець зобов'язується здійснити охорону орендованих об'єктів, тобто підставою охорони, на його думку, є лише виявлення зламу (проникнення). До того ж, вважає що у договорі йшла мова про взяття під охорону, а не відшкодування збитків.

Крім того, заявник касаційної скарги вважає, що апеляційний суд при винесенні постанови повинен був керуватися спеціальними нормами законодавства, а саме ст.ст.978, 937 Цивільного кодексу України, які регулюють відносини у сфері договорів охорони та зберігання.

В запереченні на касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Антекс»проти доводів касаційної скарги заперечує та просить залишити постанову Харківського апеляційного господарського суду від 05.05.2008 року у справі № 17/343-07 господарського суду Сумської області без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи, на предмет правильності юридичної оцінки обставинам справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, та доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно статті 108 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.01.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Антекс»та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тіру ЛТД»було укладено договір оренди № 64, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Антекс»прийняло в оренду приміщення, розміщене за адресою : м. Шостка, вул. Шевченка, 57.

Сторони обумовили строк дії договору до 01.12.2007 року.

Крім того, згідно умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Антекс»взяло на себе зобов’язання своєчасно сплачувати орендну плату, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Тіру ЛТД», відповідно, здійснювати охорону орендних об’єктів та нести відповідальність за збереження товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться у приміщенні згідно діючого законодавства у випадку злому (проникнення) (пункт 3.1 Договору).

Скасовуючи рішення місцевого суду суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що сторони при укладенні договору оренди передбачили саме охорону орендованого об’єкту та несення відповідальності за збереження товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться у приміщенні, без передачі за описом цих матеріальних цінностей, оскільки відповідальність за них відповідач повинен нести у випадку злому (проникнення).

Частиною 4 статті 179 Господарського кодексу України (далі ГК України) передбачено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечить законодавству.

Згідно із статтею 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

З матеріалів справи також вбачається, що 26.04.2007 року слідчим СВ Шосткінського МРВ УМВСУ в Сумській області Підгорним О.М. було порушено кримінальну справу за фактом викрадення майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Антекс»за адресою: м. Шостка, вул. Шевченка, 57 за ознаками злочину передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що сторони на підставі вільного волевиявлення передбачили додаткові зобов’язання для відповідача стосовно охорони орендованих об’єктів та відповідальність за збереження товарно-матеріальних цінностей, що не суперечить чинному законодавчу, оскільки приміщення, отримане позивачем в оренду, знаходиться на території, яка охороняється працівниками відповідача, а відтак, саме через невиконання відповідачем своїх зобов’язань за договором, позивачу було нанесено збитки.

Відповідно до статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбаченого відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Судом апеляційної інстанції також встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сума збитків Товариства з обмеженою відповідальністю «Антекс»у зв’язку з викраденням грошових коштів та майна становить 46932,22 грн.

Правомірно відзначено судом апеляційної інстанції, що неналежне виконання працівниками відповідача (охоронця) своїх обов’язків призвело до збитків, які поніс позивач, а відтак, посилання відповідача на те, що злам (проникнення) було здійснено невстановленими особами, не позбавляє його від відшкодування збитків.

Врахувавши викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що первісний позов підлягає задоволенню.

Що ж стосується зустрічного позову, то судами першої та апеляційної інстанції правомірно відзначено, що позивач за зустрічним позовом не надав належних обґрунтувань на підставі чого пункт 3.1 договору оренди має бути визнано недійсним, відповідно до вимог статті 215 ЦК України та статті 207 ГК України, а тому дійшли обґрунтованого висновку, щодо відмови у задоволенні даного позову. Крім того, відповідач не оспорює рішення та постанову в цій частині.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Апеляційний господарський суд, повторно розглядаючи справу, повно з’ясував обставини, які мали значення для правильного розгляду поданої апеляційної скарги. Висновки апеляційного суду, якими спростовано обставини на які посилався відповідач в обґрунтування своїх вимог і заперечень, ґрунтуються на доказах, наведених в постанові суду, та відповідають положенням чинного законодавства. Як наслідок, прийнята апеляційним господарським судом постанова відповідає положенням статті 105 Господарського процесуального кодексу України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 "Про судове рішення" зі змінами та доповненнями.

Твердження заявника про порушення і неправильне застосування судом норм матеріального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи.

З огляду на викладене, касаційна інстанція вважає, що постанова у справі прийнята у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіру ЛТД" залишити без задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 05.05.2008 року у справі № 17/343-07 господарського суду Сумської області залишити без змін.

Головуючий О.Муравйов

Судді А.Полянський

Г.Фролова