ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.07.08 Справа №20/31/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Коробка Н.Д. судді Коробка Н.Д. , Мірошниченко М.В. , Шевченко Т. М.

при секретарі Акімовій Т.М.

за участю представників сторін:

позивача: Свідлова М.Г., довіреність від 21.09.2007р. № ВЕХ889314;

відповідача: не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

«Торгівельний будинок «Аліот»

на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.02.2008 року

у справі № 20/31/08

за позовом Фізичної особи – підприємця

Свідлова Володимира Георгійовича,

вул. Квіткова, 21, м. Запоріжжя, 69077;

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю

«Торгівельний будинок «Аліот»,

Проспект Леніна, 117-А, м. Запоріжжя, 69054;

про стягнення 52.966,52грн.,

встановили:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Аліот» подано позов до Фізичної особи – підприємця Свідлова Володимира Георгійовича про стягнення (з урахуванням уточнень) 52.966,52грн, з яких 45.333,20грн. основного боргу та 7.633,32грн. штрафу.

Розглянувши справу по суті, господарський суд Запорізької області (суддя Гандюкова Л.П.) своїм рішенням від 07.02.2008р. у справі № 20/31/08 позов задовольнив частково. Стягнув з ТОВ «ТБ «Аліот» на користь Фізичної особи – підприємця Свідлова В.Г. 44.572,40грн. суми основного боргу, 7.557,24грн. штрафу, 521,30грн. витрат на державне мито та 116,14грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивоване наступним:

Правовідносини між сторонами врегульовані договором поставки б/н від 02.04.2007р., згідно з умовами якого позивач зобов’язався поставити, а відповідач – прийняти і своєчасно оплатити товар в асортименті, кількості і по ціні, погодженими сторонами в рахунках-фактурах, які є невід’ємними частинами договору. На виконання умов договору позивач передав відповідачу товар на загальну суму 120.572,40грн. Відповідач свої зобов’язання за договором виконав частково, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем.

Керуючись ст. 193 ГК України, ст. ст. 525, 526, 610, 611 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості в сумі 44.572,40грн. та 7.557,24грн. штрафу. В іншій частині позовних вимог відмовлено з тих підстав, що позивачем не доведено постачання товару на підставі договору від 02.04.2007р. за видатковими накладними №РН-0000015 від 10.04.2007р. на суму 261,60 грн. та №РН-0000016 від 10.04.2007р. на суму 499,20грн. (всього на суму 760,80грн), оскільки підставою для отримання товару зазначено рахунки –фактури №СФ-0000002 від 09.01.2007р. та №СФ-0000003 від 09.01.2007р., які виставлені до укладення договору 02.04.2007р., а тому не можуть бути визнані його невід’ємними частинами. Оскільки судом встановлено неналежне виконання зобов’язання за договором поставки від 02.04.2007р. на суму 44.572,40 грн., сума штрафу визначена у розмірі 7.557,24грн. (201,24 грн. по видатковій накладній №18 на суму 2.012,40грн. + 108,00грн. по видатковій накладній №19 на суму 1.080,00грн. + 7.248грн. по видатковій накладній №20).

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Аліот», відповідач, у поданій апеляційній скарзі вважає рішення господарського суду таким, що прийнято з неповним з’ясуванням обставин, які мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Посилається на наступне:

Судом не враховано, що взаємовідносини між позивачем та відповідачем з передачі (поставки) товарно-матеріальних цінностей здійснювались як на підставі укладеного Договору так і за межами дії Договору, що не суперечить чинному законодавству України.

Підставами для виникнення правовідносин між Позивачем та ТОВ «ТБ «Аліот» стало не виконання Договору, а інші внедоговірні відносини. Ні рахунки-фактури, ні видаткові накладні, які знаходяться в матеріалах справи, не містять свідчень того, що саме ці поставки товару відбулися на підставі договору поставки б/н від 02.04.2007р.

Позивач не надавав суду належним чином узгоджені рахунки-фактури на поставку товару, за якими сторонами досягнуто згоди щодо предмету договору (найменування, кількість, ціна товару) та доказів наявності заборгованості у заявленому до стягнення розмірі саме за цим договором, у зв'язку з чим підстави для відповідальності за порушення умов договору щодо сплати штрафу, відсутні.

Просить рішення господарського суду від 07.02.2008р. у справі № 20/31/08 скасувати. Постановити нове рішення, яким у задоволенні позову Фізичної особи – підприємця Свідлова В.Г. – відмовити.

Фізична особа – підприємець Свідлов В.Г., позивач, у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення господарського суду таким, що винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Проти апеляційної скарги заперечує з наступних підстав. Договір між сторонами укладений і відсутність посилань у видаткових накладних на договір не свідчить про позадоговірні поставки товару. Договір неукладеним у судовому порядку не визнаний. Поставки по накладних -          № РН-0000018 від 10.04.2007р. /рахунок-фактура № СФ-000025 від 2.04.2007р., довіреність ЯНО № 959289 від 10.04.2007р.; - № РН-0000019 від 28.04.2007р. /рахунок-фактура № СФ0000030 від 17.04.2007р., довіреність ЯНУ № 752263 від 27.04.2007р.; - № РН-0000020 від 28.04.2007р. /рахунок-фактура № СФ0000030 від 17.04.2007р, довіреність ЯНУ № 752264 від 03.05.2007 р./, відбулись в період дії та на умовах договору б/№ від 02.04.2007р., що підтверджується матеріалами справи. Відповідач, факт поставки товару у період дії договору, не оспорював та не надав суду таких доказів. Рахунки узгоджувались з відповідачем, про що свідчить підпис на видаткових накладних, в яких, в рядку замовлення вказані номера рахунків-фактур. Ніяких інших поставок у рамках дії цього договору не відбувалось.

Просить рішення господарського суду від 07.02.2008р. у справі № 20/31/08 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Апеляційна скарга прийнята до провадження, її розгляд призначений на 24.07.2008р.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1329 від 24.07.2008р. справу призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючого – Коробки Н.Д., суддів: Мірошниченко М.В., Шевченко Т.М.

За клопотанням представника позивача, судовий процес вівся без застосування засобів технічного забезпечення. За згодою позивача в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В судовому засіданні представник Фізичної особи – підприємця Свідлова В.Г. підтримав доводи, викладені в відзиві на апеляційну скаргу.

ТОВ «ТБ «Аліот», відповідач, у судове засідання уповноважених представників не направив, про причини неявки не повідомив. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Аліот» такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Обставини справи свідчать, що правовідносини між позивачем та відповідачем врегульовані договором поставки б/н від 02.04.2007р. (далі - Договір), за умовами якого Фізична особа – підприємець Свідлов В. Г. (Постачальник) зобов’язався поставити, а Товариство з обмеженою відповідальністю “Торгівельний будинок “Аліот” (Покупець) - прийняти і своєчасно оплатити товар у асортименті, кількості і по ціні, узгодженими сторонами в рахунках-фактурах, які є невід’ємними частинами договору (пункти 1.1, 1.2).

Загальна сума кожної партії товару, відповідно до п. 4 договору, встановлюється в відповідних рахунках-фактурах. Розрахунки за поставлений товар здійснюються наступним шляхом: 50% - передплати на рахунок постачальника та 50% - на протязі 5-ти банківських днів з моменту поставки товару (підписання видаткової накладної).

Як свідчать рахунок - фактура № СФ-000025 від 02.04.2007р. на суму 2.012,40грн. (видаткова накладна № РН-0000018 від 10.04.2007р., довіреність ЯНО серії № 959289); рахунок-фактура № СФ-000030 від 17.04.2007р. на суму 118.560,00грн. (видаткова накладна № РН –0000019 від 28.04.2007р. на суму 46.080,00грн. та видаткова накладна № РН-0000020 від 03.05.2007р. на суму 72.480,00грн., довіреність серії ЯНУ № 752264, серії ЯНУ № 752263) на загальну суму 120.572,40грн., на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельний будинок “Аліот” за Договором був поставлений товар.

Свої зобов’язання за Договором, відповідач виконав частково, перерахувавши на поточний рахунок позивача 76.000,00грн., що підтверджується виписками по особовому рахунку. Заборгованість за поставлену продукцію складає 44.572,40грн. На підставі п. 5.3 Договору позивачем нараховано штраф у розмірі 10% від суми неоплаченого товару.

В порядку досудового врегулювання спору 15.06.2007р. позивачем була надіслана претензія за № 10, яка залишена відповідачем без відповіді.

15.06.2007р. між сторонами підписаний акт звірки взаємних розрахунків станом на 16.06.2007р., згідно з яким відповідач визнав борг у сумі 54.733,20грн.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що підставою виникнення цивільних прав і обов’язків (зобов’язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Як зазначалось вище, правовідносини сторін врегульовані Договором б/н від 02.04.2007р., який за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки Продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність Покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а Покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з вимогами статей 193 ГК України та 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом не допускається (ст.193 Господарського кодексу України та ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, в силу присів ст. 629 ЦК України, є обов’язковим для виконання сторонами.

Доказів оплати залишку суми боргу відповідач суду не надав. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що заявлена до стягнення сума основного боргу у розмірі 44.572,40грн. є обґрунтованою та документально доведеною.

Господарський суд правомірно прийшов до висновку про недоведеність позивачем постачання товару на підставі договору від 02.04.2007р. за видатковими накладними №РН-0000015 від 10.04.2007р. на суму 261,60 грн., №РН-0000016 від 10.04.2007р. на суму 499,20грн. (всього на суму 760,80грн), оскільки підставою для отримання товару зазначено рахунок – фактуру №СФ-0000002 від 09.01.2007р., №СФ-0000003 від 09.01.2007р. Зазначені рахунки, які стали підставою для поставки товару, виставлені до укладення договору 02.04.2007р., а тому не можуть бути визнані його невід’ємними частинами.

Відповідно до ч. 3 статті 631 ЦК України, сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

В даному випадку, договір поставки від 02.04.2007р. не містить домовленості сторін про застосування умов договору до відносин між ними, які виникли до його укладення. Пунктом 7.1 Договору чітко визначено, що договір вступає в силу з моменту підписання обома сторонами.

Як вбачається із змісту позовної заяви, фізичною особою – підприємцем Свідловим В.Г. підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості визначено тільки договір поставки від 02.04.2007р. № б/н.

Відповідно до статті 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Відповідне клопотання в матеріалах справи відсутнє. Позов розглянуто в межах заявлених вимог та з зазначених в ньому підстав. У стягненні 760,80 грн. за видатковими накладними №РН-0000015 від 10.04.2007р., №РН-0000016 від 10.04.2007р. відмовлено правомірно.

Порушення зобов’язання, згідно статті 610 ЦК України – є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 5.3 Договору сторони передбачили відповідальність Покупця у вигляді штрафу у розмірі 10% від суми неоплаченого товару у випадку несвоєчасної оплати товару.

Оскільки судом встановлено неналежне виконання зобов’язання за договором поставки від 02.04.2007р. на суму 44.572,40 грн., стягненню підлягає штраф у розмірі 7.557,24грн., а саме: 201,24грн. по видатковій накладній № 18, 108,00грн. по видатковій накладній № 19 та 7.248,00грн. по видатковій накладній № 20.

Стосовно тверджень заявника апеляційної скарги, що ні рахунки-фактури, ні видаткові накладні, надані позивачем, не містять свідчень того, що саме ці поставки товару відбулися на підставі договору поставки б/н від 02.04.2007р., слід зазначити наступне:

Умовами договору передбачено:

П. 1. 1 - Постачальник зобов’язується поставити у власність Покупця товар, в асортименті, кількості і за ціною узгодженими сторонами у рахунках-фактурах, які є невід’ємними частинами до Договору;

П. 3.1 - Поставка товару здійснюється партіями в асортименті, якості та за цінами, узгодженими сторонами в зазначених рахунках-фактурах до Договору.

Як свідчать матеріали справи, позивач передав відповідачу товар, визначений у видаткових накладних №РН-0000018 від 10.04.2007р., №РН –0000019 від 28.04.2007р., №РН-0000020 від 03.05.2007р., асортимент, кількість і ціна якого визначена у рахунках - фактурах №СФ-000025 від 02.04.2007р., №СФ-000030 від 17.04.2007р., що відповідає переліченим вище умовам Договору.

Надані позивачем докази свідчать про виконання сторонами умов договору від 02.04.2007р. щодо поставки товару на підставі рахунків –фактур №СФ-000025 від 02.04.2007р., №СФ-000030 від 17.04.2007р. Відсутність в рахунках –фактурах №СФ-000025 від 02.04.2007р., №СФ-000030 від 17.04.2007р. та видаткових накладних №РН-0000018 від 10.04.2007р., №РН –від 28.04.2007р., №РН-0000020 від 03.05.2007р. посилань на Договір не свідчить про те, що між сторонами відбувалися позадоговірні відносини. Дії сторін свідчать про виконання ними умов Договору від 02.04.2007р. Доказів наявності укладених між сторонами по справі інших договорів, не надано. Факт поставки товару у період дії Договору, відповідачем не оспорюється.

Порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права не вбачається. Підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Аліот» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 07.02.2008р. у справі № 20/31/08 залишити без змін.

Головуючий суддя Коробка Н.Д.

судді Коробка Н.Д.

Мірошниченко М.В. Шевченко Т. М.