ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

02.09.2008

Справа №2-25/6365-2008

За позовом Фізичної особи – підприємця Шалімової Тетяни Олександрівни. Сімферопольський район, смт Миколаївка, вул.. Південна, 21

До відповідача ВАТ «Крименерго», м. Сімферополь, вул.. Київська, 74/6

Про визнання актів незаконними, недійсними протоколів та стягнення 2000,00 грн. моральної шкоди

Суддя О.Ю. Копилова

Представники:

Від позивача – Пасічник О.В., представник, дов. від 14.04.2008 року; Новикова Г.В., представник, дов. від 08.05.2008 року

Від відповідача – Троценко Я.В., представник, дов. від 06.06.2008 року

Обставини справи:

Позивач – Фізична особа – підприємець Шалімова Т.О. звернулась до Господарського суду АР Крим з позовною заявою до відповідача - ВАТ «Крименерго», просить суд визнати незаконними акт № 1000032 від 21.03.2008 року та акт № 104222 від 10.04.2008 року про порушення Правил користування електричною енергією; рішення комісії, оформлені протоколами № 2203 від 16.04.2008 року та № 2204 від 16.04.2008 року визнати недійсними, такими, що суперечать законодавству, такими, що порушують законні права позивача та їх дії, такими, що підлягають припиненню як протиправні; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прийняті акти суперечать нормам чинного законодавства України, порушують права та охоронювані законом інтереси позивача.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву. відповідно до якого просить суд провадження у справі в частині визнання незаконними актів № 100032 від 21.03.2008 року та № 104222 від 10.04.2008 року припинити; в частині визнання недійсними протоколів засідання комісії – провадження у справі припинити; в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди – відмовити.

10.07.2008 року сторонами заявлене клопотання про продовження строку вирішення даного спору відповідно до ст.. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду АР Крим від 10.07.2008 року строк вирішення даного спору продовжено за клопотанням сторін, відповідно до ст.. 69 Господарського процесуального кодексу України.

04.08.2008 року до Господарського суду АР Крим надійшли доповнення відповідача до відзиву на позовну заяву, відповідно до яких відповідач просить суд провадження у справі в частині визнання незаконними актів № 100032 від 21.03.2008 року та № 104222 від 10.04.2008 року припинити; в частині визнання недійсними протоколів засідання комісії – провадження у справі припинити; в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди – відмовити.

Розгляд справи відкладався в порядку ст.. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

21.03.2008 року представником ВАТ «Крименерго» у присутності представника споживача був складений акт № 100032 про порушення ПКЕЕ, відповідно до якого встановлено, що споживач порушив ПКЕЕ, а саме: представниками ВАТ «Крименерго» було встановлено, що при натисненні на кришку електричного лічильника наявний доступ до механічних частин.

16.04.2008р. комісією ВАТ «Крименерго» оформлено протокол № 2204 яким ухвалено рішення про проведення перерахунку об’єму недооблікованої електричної енергії за період з 21.09.2007р. по 21.03.2008р. Висновок комісії: до оплати за актом № 100032 підлягає сума у розмірі 1584,33 грн.

10.04.2008 року представником ВАТ «Крименерго» у присутності представника споживача був складений акт № 104222 про порушення ПКЕЕ, відповідно до якого встановлено, що споживач порушив ПКЕЕ, шляхом знеструмлення ланцюгу струму за фазою «С».

16.04.2008р. комісією ВАТ «Крименерго» оформлено протокол № 2203 яким ухвалено рішення про проведення перерахунку об’єму недооблікованої електричної енергії за період з 10.10.2007р. по 10.04.2008р. Висновок комісії: до оплати за актом № 104222 підлягає сума у розмірі 1848,10 грн.

Розглянувши надані матеріали суд вважає, що провадження у справі в частині визнання незаконними актів № 100032 від 21.03.2008 року та № 104222 від 10.04.2008 року та в частині визнання недійсними протоколів засідання комісії підлягає припиненню на підставі п.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Згідно з ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги заявлені про визнання незаконними акту № 1000032 від 21.03.2008 року та акту № 104222 від 10.04.2008 року про порушення Правил користування електричною енергією; визнання недійсними рішень комісії, оформлених протоколами № 2203 від 16.04.2008 року та № 2204 від 16.04.2008 року та такими, що суперечать законодавству, такими, що порушують законні права позивача та їх дії, такими, що підлягають припиненню як протиправні.

Згідно зі ст..15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 цього Кодексу передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ст..20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав та законних інтересів суб’єктів господарювання та споживачів у спосіб та порядок, що визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб’єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб’єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб’єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов’язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Таким чином, як випливає із приписів даної правової норми, права і законні інтереси суб’єктів господарювання захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб’єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб’єкта господарювання або споживачів.

Отже, у даній правовій нормі йдеться мова про акти юридичні, волевиявлення в яких обов’язкові для виконання.

Відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві, крім: спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України, міждержавних договорів та угод віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство, 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов’язані із створенням, діяльністю, управлінням, та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Крім того, позовні вимоги щодо визнання незаконними неправомірними дії відповідача – ВАТ «Крименерго» щодо нарахування перерахунків електроенергії за порушення ПКЕЕ, які знайшли своє відображення у оспорюваний актах та протоколах ВАТ «Крименерго», які, в свою чергу, не є актами ненормативного характеру в розумінні ст..12 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вони не мають обов’язкового характеру, не може рахуватись документами, які безумовно тягнуть певні правові наслідки, оскільки підприємство не позбавлено можливості захищати свої інтереси у іншому способі, у тому числі у випадку пред’явлення до нього позову енергопостачальної організації.

Господарський суд розглядає заяви про визнання недійними тільки обов’язкових для виконання рішень державних та інших органів.

Цієї ж думки підтримується Вищий господарський суд України у Постанові від 11.05.2006р. у справі № 35/73(39/294).

Крім того дані обставини викладені в ухвалі господарського суду АРК від 22.01.2007р. по справі № 2-14/571-2007 яка залишена без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду.

Аналогічна позиція, також, викладена в постанові Вищого господарського суду України у справі № 2-25/14151-2007.

При зазначених обставинах, провадження по справі в частині визнання незаконними актів № 100032 від 21.03.2008 року та № 104222 від 10.04.2008 року та в частині визнання недійсними протоколів засідання комісії № 2204 від 16.04.2008 року та № 2203 від 16.04.2008 року підлягає припиненню на підставі п.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо вимоги про стягнення з ВАТ «Крименерго» 2000,00 грн., суд вважає її необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Статтею 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Статтею 1167 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так, у відповідності до п. 2 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 29.02.1996 № 02-5/95 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням моральної шкоди» моральною визнається шкода, заподіяна організації порушенням її законних немайнових прав.

Відповідно до чинного законодавства моральна (немайнова) шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі.

При вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням моральної шкоди, слід мати на увазі, що винна у заподіянні цієї шкоди особа може бути звільнена від обов'язку відшкодування тільки за умови, якщо вона доведе відсутність своєї вини (умислу або необережності).

Таким чином, позивач повинен довести лише факт заподіяння йому моральної шкоди відповідачем, а не наявність у цьому вини останнього.

Чинне законодавство не містить вичерпного переліку обставин, за яких підприємство чи організація може вважати, що їй заподіяно моральну шкоду.

Відповідно до статті 54 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинно бути викладено: зміст позовних вимог, тобто, в чому полягає моральна шкода, виклад обставин, на яких грунтуються позовні вимоги, якими саме неправомірними діями завдана ця шкода та зазначення доказів, що підтверджують позов.

Крім того, у позовній заяві має бути зазначено розмір відшкодування моральної шкоди в грошовій або іншій матеріальній формі.

У відповідності до ст.. 32 Господарського процесуального кодексу України Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до ст.. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, виходячи зі змісту ст.. 32, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи положення ст.. 1167 Цивільного кодексу України, з огляду на те, що позивачем не було надано та доведено суду факту понесення ним моральної шкоди, ненадання суду відповідних доказів, розрахунків, тощо, суд дійшов висновку про відсутність вини відповідача щодо заподіяння позивачу моральної шкоди.

У судовому засіданні були оголошені вступна та резолютивна частини рішення згідно статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний у відповідності до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України 09.09.2008 року.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями п. 1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Провадження у справі в частині визнання незаконними акту № 1000032 від 21.03.2008 року та акту № 104222 від 10.04.2008 року про порушення Правил користування електричною енергією – припинити.

2.          Провадження у справі в частині визнання недійсними, такими, що суперечать законодавству, такими, що порушують законні права позивача, такими, що підлягають припиненню як протиправні рішення комісії, оформлені протоколами № 2203 від 16.04.2008 року та № 2204 від 16.04.2008 року – припинити.

3.          В частині позову про стягнення 2000,00 грн. моральної шкоди – відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Копилова О.Ю.