ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2008 р.

№ 31/153а

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду від 04.10.2005 р.

у справі

№ 31/153а

господарського суду

Донецької області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "АвтоСіті"

до

Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції

про

визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:

— не з'явились;

відповідача:

— не з'явились;

В С Т А Н О В И В:

У травні 2005 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "АвтоСіті" (далі –Товариство) звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою, у якій просило визнати недійсними податкові повідомлення-рішення Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції (далі –Інспекція).

Рішенням господарського суду Донецької області від 31.08.2005 р. (суддя Ушенко Л.В.) позовні вимоги Товариства задоволено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 04.10.2005 р. (колегія суддів: Алєєва І.В., Бондарева Г.Г., Величко Н.Л.) рішення господарського суду Донецької області від 31.08.2005 р. залишено без змін.

У листопаді 2005 р. Інспекція звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просила постанову Донецького апеляційного господарського суду від 04.10.2005 р. та рішення господарського суду Донецької області від 31.08.2005 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства. Викладені у касаційній скарзі вимоги Інспекція обґрунтовувала тим, що господарськими судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових актів було порушено норми Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності".

Вищий господарський суд України касаційну скаргу Інспекції разом з матеріалами справи передав до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.12.2006 р. за касаційною скаргою Інспекції було відкрито касаційне провадження.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.11.2007 р. касаційне провадження, відкрите за касаційною скаргою Інспекції, закрито, а касаційну скаргу разом з матеріалами справи направлено до Вищого господарського суду України. Ухвала мотивована тим, що перегляд даної справи у господарському суді апеляційної інстанції здійснювався після набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України за правилами Господарського процесуального кодексу України, тобто у порядку господарського судочинства, у зв'язку з чим касаційний перегляд справи має здійснюватись також за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 07.04.2008 р. касаційну скаргу Інспекції було прийнято до провадження.

Товариство не скористалась правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на касаційну скаргу Інспекції до Вищого господарського суду України не надіслало, що не перешкоджає касаційному перегляду судових актів, які оскаржуються.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних рішення, ухвали та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Інспекції підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

01.09.2005 р. набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі –адміністративна справа) –переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 частини першої ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Виходячи з наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою), оскільки спір у ній виник між юридичною особою –Товариством та суб'єктом владних повноважень –Інспекцією, щодо оскарження його рішень (актів індивідуальної дії) –податкових повідомлень-рішень.

Абзац перший п. 9 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що після набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України судові рішення, що ухвалені в першій інстанції до набрання чинності цим Кодексом і не набрали законної сили, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку за правилами цього Кодексу без подання заяви про апеляційне оскарження, якщо строк апеляційного оскарження відповідно до Цивільного процесуального кодексу України 1963 року або Господарського процесуального кодексу України 1991 року не закінчився.

З вказаного випливає, що після набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України рішення господарських судів по адміністративним справам, ухвалені до набрання чинності вказаним Кодексом, які не набрали законної сили, підлягають оскарженню в апеляційному порядку за правилами зазначеного кодексу (без подання заяви про апеляційне оскарження, якщо строк апеляційного оскарження відповідно Господарського процесуального кодексу України 1991 року не закінчився).

Виходячи з того, що апеляційна скарга Інспекції на рішення господарського суду Донецької області від 31.08.2005 р., яке було підписано 05.09.2005 р., була подана 15.09.2005 р. (т. 2, а. с. 63), тобто до набрання зазначеним рішенням законної сили, після набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України та у межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що Донецький апеляційний господарський суд повинен був вирішити питання про її прийняття, виходячи з вимог Кодексу адміністративного судочинства України, і у випадку позитивного вирішення вказаного питання –розглянути справу та прийняти відповідну постанову (ухвалу) за правилами вказаного Кодексу.

Проте, в порушення зазначеного, Донецький апеляційний господарський суд прийняв до апеляційного провадження апеляційну скаргу Інспекції та розглянув справу, прийнявши постанову від 04.10.2005 р., виходячи з правил, встановлених Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до частини першої ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанова Донецького апеляційного господарського суду від 04.10.2005 р. підлягає скасуванню як така, що прийнята з порушенням п. 9 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з п. 6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, чинній на момент прийняття даної постанови Вищого господарського суду України, до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, дана справа підлягає передачі до Донецького апеляційного господарського суду для виконання вимог п. 6 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 04.10.2005 р. у справі № № 31/153а господарського суду Донецької області скасувати.

Справу передати до Донецького апеляційного господарського суду для виконання вимог п.6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                   Г.А. Кравчук

Суддя                                                                       Г.М. Мачульський

Суддя                                                                       В.І. Шаргало