Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2008 р. Справа № 16/32-08

Колегія суддів у складі:

головуючого судді Погребняка В.Я., суддів –Бухана А.І., Демченка В.О.

при секретарі Шкуренко Л.О.

за участю

прокурора: Зуєвої І.В., посвідчення №249 від 08.06.05 р. ,

представників сторін:

позивача - Супрун Г.В., довіреність №1758/25/14-08 від 17.03.08 р.,

1-го відповідача - Максимчук І.Т. довіреність №24/09-2 від 24.09.07 р.,

2-го відповідача - Дядюка О.В., довіреність №1/06-16/1338 від 18.07.08 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційне подання Київського транспортного прокурора (вх.№1546Х/3-9 від 25.06.08 р.) на рішення господарського суду Харківської області від 03 червня 2008 року у справі № 16/32-08

за позовом Київського транспортного прокурора, м. Київ в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв’язку України, м. Київ

до 1. Закритого акціонерного товариства страхової компанії "Лемма-Віте", м. Харків

2. Державного підприємства "Київпассервіс", м. Київ

про визнання договору недійсним та стягнення 600000,00 грн.,

встановила:

У січні 2008 року Київський транспортний прокурор звернувся з позовом до господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв’язку України до ЗАТ «СК «Лемма-Віте», м. Харків та ДП «Київпассервіс», м. Київ з позовом про визнання недійсним договору страхування життя №ДП 1210073 від 27.07.07 р., укладеного між ДП «Київпассервіс»і ЗАТ «СК «Лемма-Віте», та з позовом про зобов’язання ЗАТ «СК «Лемма-Віте»повернути всі кошти, отримані від ДП «Київпассервіс»за цим договором, а саме 600 000,00 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.06.08 р. у справі №16/32-08 (суддя Здоровко Л.М.) в задоволенні позову відмовлено повністю з посиланням на те, що порушень законодавства при укладанні договору довгострокового страхування життя №ДП 1210073 від 27.07.07р. не встановлено, а тому підстави для визнання цього договору недійсним відсутні.

Київський транспортний прокурор, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційним поданням, в якому вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зазначає, що висновок Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель, який став підставою для відмови у задоволенні позову, суперечить вимогам Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за держані кошти», тому просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 03.06.08 р. у справі №16/32-08 та прийняти нове рішення у справі, яким задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.06.08 р. апеляційне подання Київського транспортного прокурора було прийняте до провадження та призначено до розгляду на 28.07.08 р.

28.07.08 р. в зв’язку з неявкою представників сторін та за клопотанням позивача розгляд справи було відкладено на 13.08.08 р.

Для розгляду справи ухвалою заступника голови Харківського апеляційного господарського суду від 31.07.08 р. було сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Погребняк В.Я., суддя Бухан А.І., суддя Демченко В.О.

12.08.08 р. 1-й відповідач - ЗАТ «СК «Лемма-Віте»- надав відзив на апеляційне подання, в якому він не погоджується з вимогами апеляційного подання, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, просить суд залишити апеляційне подання без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 03.06.08 р. - без змін.

В судове засідання 13.08.08 р. з’явились прокурор, представники 1-го та 2-го відповідачів.

Представник 2-го відповідача - ДП "Київпассервіс"- надав заяву, вх. №7770 від 13.08.08 р. про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи № 5/320, що знаходиться у провадженні окружного адміністративного суду м. Києва, та яка, на думку 2-го відповідача, пов’язана зі справою № 16/32-08.

Колегія суддів, розглянувши клопотання 2-го відповідача, вислухавши думку прокурора та представника 1-го відповідача, в задоволенні клопотання 2-го відповідача про зупинення провадження у справі № 16/32-08 відмовила.

За клопотанням позивача, вх. №7721 від 11.08.2008 р. про відкладення розгляду справи в зв’язку з тим, що його представник не має можливості прийняти участь в судовому засіданні 13.08.08 р., оскільки буде приймати участь у іншому судовому засіданні в окружному адміністративному суді м. Києва, розгляд справи було відкладено на 14 год. 27 серпня 2008 р.

13.08.08 р. сторони надали клопотання в порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України про продовження строку розгляду апеляційної скарги за межами двохмісячного строку.

Колегія суддів, розглянувши надане клопотання, задовольнила його.

27.08.08 р. позивач надав суду письмові пояснення, вх. №8014, в яких підтримує вимоги апеляційного подання та вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позов –задоволенню в повному обсязі.

27.08.08 р. представник позивача - Міністерства транспорту та зв’язку України - та представник 2-го відповідача – ДП «Київпассервіс»- надали клопотання, відповідно, вх. №№ 8013 та 8008, про зупинення розгляду даної справи до розгляду окружним адміністративним судом м. Києва адміністративної справи №5/320 за позовом ДП «Київпассервіс»до Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель про скасування Висновку від 20.03.08 р. №02/08-11, на їх думку, пов’язаною з господарською справою №16/32-08.

Відповідно до ст.79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов’язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках:

1) призначення господарським судом судової експертизи;

2) надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів;

3) заміни однієї з сторін її правонаступником внаслідок реорганізації підприємства, організації.

Позивач та 2-й відповідач в якості обґрунтування зупинення провадження у даній справі зазначають те, що оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 03 червня 2008 р. повністю побудоване на Висновку Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель від 20.03.2008 р. №02/08-11 про те, що в результаті проведеного комісією дослідження договору №ДП 1210073 від 27.07.07 р., укладеного між відповідачами по справі без проведення процедури закупівлі, порушень вимог Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти не виявлено.

Колегія суддів, не погоджується з таким обґрунтуванням клопотань позивача та 2-го відповідача, вважає, що це не відповідає дійсності, що рішення суду першої інстанції було прийнято відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, а саме ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, враховуючи зазначене, дійшла висновку про відмову , що в задоволенні заявлених позивачем та 2-м відповідачем клопотань від 27.08.2008 р. за вх. №№ 8080 та 8013.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що в разі задоволення окружним адміністративним судом м. Києва позову ДП «Київпассервіс»до Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель про скасування Висновку від 20.03.08 р. №02/08-11 у адміністративній справі №5/320 сторони не позбавлені права звернутися до господарського суду із заявою про перегляд прийнятого ним судового рішення за ново виявленими обставинами в порядку розділу ХІІІ Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 27.08.08 р. колегія суддів, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представників Міністерства транспорту та зв’язку України, 1-го та 2-го відповідачів, дослідивши доводи апеляційного подання та відзивів на нього, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального прав, встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, 27 липня 2007 року між ЗАТ «СК «Лемма-Віте»(Страховик) та ДП «Київпассервіс»(Страхувальник) було укладено договір довгострокового страхування життя №ДП 1210073 від 27.07.2007р., відповідно до умов якого Страховик надає послуги зі страхування життя працівників ДП «Київпассервіс»та зобов’язаний у разі настання страхових випадків здійснювати страхові виплати, а Страхувальник зобов’язаний сплачувати страхові внески та виконувати інші умови даного договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що Страховик надає послугу зі страхування життя працівників Страхувальника.

Згідно з додатком №4 до зазначеного договору страхування працівниками ДП «Київпассервіс», які є застрахованими за цим договором, надана згода на страхування, що підтверджується їхніми підписами у цьому додатку (т. 1, а.с. а.с. 53-131).

Зазначений договір було укладено без застосування процедур закупівлі за державні кошти в порядку, визначеному Законом України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за держані кошти», який був чинним на дату укладання спірного договору.

На виконання спірного договору ДП «Київпассервіс»було перераховано на користь ЗАТ «СК «Лемма-Віте»страхові внески за застрахованих працівників у розмірі 600 000,00 грн.

Частиною 6 ст. 2 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»від 22.02.2000 р. № 1490-ІІІ у редакції, що діяла на час укладання спірного договору, передбачено, що закупівля підприємствами товарів, робіт і послуг за рахунок інших державних коштів здійснюється з урахуванням таких особливостей: підприємства для закупівлі товарів, робіт і послуг застосовують цей Закон у разі, якщо вартість предмета закупівлі для товару (товарів), послуги (послуг) становить або перевищує 50 000,00 гривень, а для робіт - 400 000,00 гривень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»під терміном «підприємства»у даному законі маються на увазі у тому числі і державні підприємства, а державними коштами є кошти підприємств, які спрямовуються на придбання товарів, робіт та послуг.

Враховуючи, що ДП «Київпассервіс»здійснювало закупівлю послуг за спірним договором не за рахунок коштів Державного чи місцевого бюджету, а за рахунок інших державних коштів, ДП «Київпассервіс»зобов'язане було застосовувати процедуру закупівель, визначену Законом України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти», якщо вартість послуги перевищує 50 000,00 гривень.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Закон України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»не надає чіткого визначення поняття «предмет закупівлі для послуги».

За спірним договором здійснюється закупівля послуги зі страхування життя.

Відповідно до частини 6 статті 6 Закону України «Про страхування»від 07.03.96р. №85/96-ВР страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов'язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку.

Згідно з умовами договору Страхувальник (ДП «Київпассервіс») придбав послуги зі страхування життя для своїх працівників, які є застрахованими особами за договором №1210073 від 27.07.07 р..

У спірному договорі істотні умови надання страхової послуги визначаються щодо кожного окремого працівника, зокрема, розмір страхової суми, страховий тариф, страховий внесок та строк дії договору.

Як вбачається з договору, вартість страхової послуги для кожного окремого працівника, тобто розмір страхового внеску за одного працівника згідно з додатком № 1 до договору не перевищує розміру закупівлі, дозволеного без проведення тендеру.

Враховуючи, що послуга зі страхування життя, згідно з чинним законодавством, пов’язана з конкретною особою, а також те, що укладений спірний договір визначає істотні умови щодо страхування відносно кожного окремого працівника ДП «Київпассервіс», колегія суддів дійшла висновку, що окремим предметом закупівлі за договором довгострокового страхування життя №ДП 1210073 від 27.07.07 р. є послуга зі страхування життя кожного окремого працівника.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави для застосування процедури закупівель відповідно до Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»при укладанні спірного договору відсутні, оскільки предмет закупівлі за спірним договором - послуга зі страхування життя кожного окремого працівника- не перевищує 50 000,00 грн.

Приймаючи до уваги, що вартість страхової послуги, тобто розмір страхового внеску для кожного окремого працівника за договором довгострокового страхування життя №ДП 1210073 від 27.07.2007р. не перевищує розміру закупівлі в сумі 50 000,00 грн., дозволеного без проведення тендеру, - укладання даного договору без застосування процедур закупівлі не суперечить вимогам Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти».

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційного подання щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права у зв’язку із тим, що рішення суду від 03.06.08 р. обґрунтовується посиланням на Висновок Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель від 20.03.08р. №02/08-11, який, на думку прокурора, суперечить вимогам чинного законодавства.

Згідно з Висновком Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель від 20.03.08р. №02/08-11 в результаті проведеного Комісією дослідження договору довгострокового страхування життя № ДП 1210073 від 27.07.07р., що був укладений без застосування процедури закупівель, порушень умов закупівлі товарів, робіт, послуг Комісією не виявлено.

Частиною сьомою ст. 33 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»визначається, що висновки Комісії, прийняті в межах її компетенції, відповідно до вимог цього Закону, є обов'язковими для виконання замовниками, учасниками, іншими особами, яких вони стосуються. Всі рішення та висновки Комісії можуть бути оскаржені у судовому порядку.

Враховуючи, що Висновком Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель від 20.03.08р. №02/08-11 підтверджуються ті висновки, яких суд дійшов в оскаржуваному рішенні від 03.06.08р. із посиланням на відповідні норми законодавства, а також те, що суду не надано доказів скасування чи визнання незаконним Висновку Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель від 20.03.08р. №02/08-11, колегія суддів вважає, що обґрунтування висновків рішення суду першої інстанції, у тому числі вказаним Висновком Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель, не є порушенням судом норм матеріального чи процесуального права.

Згідно зі ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. (ст.204 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ст. 998 Цивільного кодексу України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про страхування»договір страхування вважається недійсним з моменту його укладання у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до цього Закону договір страхування визнається недійсним і не підлягає виконанню також у разі, якщо його укладено після страхового випадку; якщо предметом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації на підставі судового вироку або рішення, що набуло законної сили.

Колегія суддів, оцінюючи доводи прокурора, представників Міністерства транспорту та заявку України та ДП «Київпассервіс»щодо визнання недійсним довгострокового страхування життя №ДП 1210073 від 27.07.2007р., дійшла висновку, що підстави для визнання цього договору недійсним відсутні.

Колегія суддів також відхиляє доводи щодо визнання спірного договору недійсним на підставі ч. 1 ст. 75 Господарського кодексу України за тих обставин, що у фінансовому плані ДП «Київпассервіс»відсутні витрати на придбання послуг зі страхування життя. Частина 1 ст. 75 Господарського кодексу України передбачає обов’язок державного підприємства приймати та виконувати доведені до нього в установленому законодавством порядку державні замовлення і державні завдання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем та прокурором не надано доказів невиконання фінансового плану ДП «Київпассервіс»в результаті укладення спірного договору.

Окрім того, колегія суддів погоджується з доводами 1-го відповідача про те, що можливість відхилення підприємством від фінансового плану прямо передбачена чинним законодавством, а саме: п. 13 «Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансових планів державних підприємств, акціонерних, холдингових компаній та інших суб'єктів господарювання, у статутному фонді яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, та їх дочірніх підприємств», затвердженого наказом Міністерства економіки України від 21.06.05 р. №173, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.07.2005р. за №729/11009, яким визначено, що у такому випадку підприємство має надати пояснювальну записку.

Отже, доводи, викладені в апеляційному поданні, є необґрунтованими, і не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення господарського суду по даній справі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 03.06.08 р. прийняте при повному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи, у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права, викладені в рішенні суду висновки відповідають обставинам справи, тому рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційне подання прокурора –без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, п.1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційне подання Київського транспортного прокурора залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 03.06.2008 року у справі 16/32-08 залишити без змін.

Клопотання Міністерства транспорту та зв’язку України, м. Київ та Державного підприємства «Київпассервіс», м. Київ про зупинення провадження у справі № 16/32-08 залишити без задоволення.

Головуючий суддя Погребняк В.Я.

Суддя Бухан А.І.

Суддя Демченко В.О.