ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
справа № 5020-12/014
ПОСТАНОВА

і м е н е м У к р а ї н и

"19" червня 2008 р. 14:51                                                                                          м. Севастополь

Суддя господарського суду міста Севастополя Харченко І.А.,

при секретарі Дмитренко Т.М.,

за участю представників:

позивача – Кравчук Г.Б., довіреність №Б-292 від 04.02.2008, представник;

Дудник С.Г., довіреність №ПНПП-2336 від 11.12.2007, помічник начальника порту з правових питань та внутрішньому аудиту;

відповідача –Булат К.М., довіреність №316/10-004 від 09.06.2008, начальник юридичного відділу;

Шевеніонова Л.В., довіреність №302/10-004 від 11.03.2008, головний державний податковий ревізор відділу документальних перевірок юридичних осіб;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи №5020-12/014 за адміністративним позовом Державного підприємства “Севастопольський морський торговельний порт” до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя” про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень №000157232/0 від 19.09.2007, №000158232/0 від 20.09.2007, №000157232/1 від 31.10.2007,

Суть спору:

14.01.2008 позивач в порядку статей 104-107 Кодексу адміністративного судочинства України звернувся до господарського суду з позовної заявою (вх. №91) до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень №000157232/0 від 19.09.2007, №000158232/0 від 20.09.2007, №000157232/1, №000158232/1 від 31.10.2007 про визначення сум податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 103853,90 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 41879,14 грн., посилаючись на те, що спірне податкове повідомлення-рішення суперечить нормам діючого законодавства.

Ухвалою від 15.01.2008 відкрито провадження у адміністративної справі №5020-12/014, призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою від 15.01.2008 вжити заходи забезпечення позову способом зупинення дії податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя №000157232/0 від 19.09.2007, №000158232/0 від 20.09.2007, №000157232/1, №000158232/1 від 31.10.2007 до ухвалення рішення по справі №5020-12/014.

17.01.2008 від позивача надійшло доповнення до адміністративного позову (вх. №880), просить визнати недійсними податкові повідомлення-рішення №000157232/0 від 19.09.2007, №000158232/0 від 20.09.2007, №000157232/1, №000158232/1 від 31.10.2007, №000157232/2, №000158232/2 від 27.12.2007 про визначення сум податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 103853,90 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 41879,14 грн.

Ухвалою від 05.02.2008 закінчено підготовче провадження, справа №5020-12/014 призначена до судового розгляду.

Ухвалою від 05.02.2008 вжити заходи забезпечення позову способом зупинення дії податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя №000157232/2, №000158232/2 від 27.12.2007 до ухвалення рішення по справі №5020-12/014.

Ухвалою від 19.06.2008 провадження у адміністративній справі №5020-12/014 в частині позовних вимог про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №000158232/1 від 31.10.2007 закрито на підставі частини 1 пункту 2 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення (вх. №4348 від 11.03.2008).

Згідно статей 27-32, 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні представникам сторін роз’яснені процесуальні права та обов’язки.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухав представників сторін, суд,

в с т а н о в и в :

Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Севастополя (надалі Інспекція) проведена виїзна планова документальна перевірка державного підприємства “Севастопольський морський торговельний порт” з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2006 по 30.06.2007, за результатами якої складений акт №98/232/01125548/10/15873 від 10.09.2007.

На підставі акту перевірки Інспекцією прийняти податкові повідомлення-рішення №000157232/0 від 19.09.2007 про визначення суми податкового зобов’язання в сумі 99787,90 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 40629,14 грн., №000158232/0 від 20.09.2007 про визначення суми податкового зобов’язання в сумі 4066 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 1250 грн.

В ході перевірки встановлено, що у перевіряемий період позивачем в порушення пункту 3.1 статті 3, підпункту 8.1.1 пункту 8.1, підпункту 8.6.1 пункту 8.6 статі 8 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” основні фонди третій групи віднесені до основних фондів другої та четвертої групи, у зв’язку з чим застосовані невірно норми амортизації, та до основного фонду першої групи, введеного в експлуатацію до 01.01.2004 неправомірно застосовано норму амортизації за ставкою 2%.

Відповідно до пункту 3.1 статті 3 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” об’єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 зазначеного Закону, на суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону та суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8, 9 зазначеного Закону.

Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 24.12.2002 встановлені нові (збільшені) норми амортизаційних відрахувань у відсотках до балансової вартості кожної з груп основних фондів на початок звітного періоду в такому розмірі (в розрахунках на податковий квартал): група перша –2%, група друга –10%, група третя –6%, група четверта –15%.

Пунктом 45 статі 80 Закону України “Про державний бюджет України” на 2004 рік” зупинено дію норм амортизаційних відрахувань для основних фондів груп 1, 2, 3 які повинні застосовуватися з 01.01.2004 відповідно до пункту 15 Перехідних положень України “Про внесення змін до Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 24.12.2002. Нові норми амортизації поширюються лише на амортизацію витрат, понесених платником податку після 01.01.2004 у зв’язку з придбанням (виготовленням) нових основних фондів груп 1, 2, 3, які використовуються у виробничій діяльності платника податку і раніше не експлуатувались; витрати на поліпшення зазначених новопридбаних (виготовлених) основних фондів, понесених платником податку після 01.01.2004.

Як встановлено в ході перевірки, “будівля диспетчерського пункту”, що розташована по проспекту Нахімова, 3 в м. Севастополі, є основним фондом позивача, придбаним до 01.01.2004. Відповідно до договору від 03.03.2003 №303/36 проведено реконструкцію “будівлі диспетчерського пункт” на дольових умовах з ТОВ “Стапеля” і розділ майна.

Загальна вартість поліпшення, що сплачена позивачем склала 456595,35 грн.

Наказом позивача №140 від 14.03.2006 змінено назву основного фонду “Будівля диспетчерського пункту” на “частина диспетчерського пункту” а також у бухгалтерському обліку визначено балансову вартість об’єкту після реконструкції у розмірі 677004,67 грн. Таким чином, балансова вартість об’єкту після реконструкції включає залишкову вартість понесених витрат щодо реконструкції бувалі.

В податковому обліку вказаний об’єкт знаходився в 1 групі основних засобів. Відповідно до пункту 8.7 статті 8 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” якщо в майбутніх періодах проводиться реконструкція об’єкту, вартість понесених витрат на реконструкцію збільшує балансову вартість об’єкту на суму проведених поліпшень.

Таким чином, не має підстав вважати вказаний об’єкт “новим” в розумінні положень Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Крім того, в ході перевірки встановлено порушення позивачем статті 67 Закону України “Про Держаний бюджет України на 2006 рік”, статті 63 Закону України “Про Держаний бюджет України на 2007 рік”, пунктів 3, 8, 12 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, а саме: неправомірно відніс виплату матеріальної допомоги пенсіонерам –колишнім працівникам підприємства також відрахування на утримання профспілкового комітету галузі до складу витрат, включаючи їх до “Звіту про фінансові результаті”, чим занизив чистий прибуток підприємства. Тобто позивачем не сплачений авансовий внесок податку на прибуток у розмірі 25% суми дивідендів, призначених для виплати за 2006 рік та за перше півріччя 2007 року у розмірі 22171,38 грн. та 2775,60 грн. відповідно.

Статтею 67 Закону України “Про Держаний бюджет України на 2006 рік” встановлено, що господарські організації: державні, в тому числі казенні підприємства, та інші суб’єкти господарювання, у статутному фонді яких державі належать частки (акції, паї) та їх дочірні підприємства сплачують до Державного бюджету України частину прибутку (доходу).

Відповідно до пункту 2 Порядку і нормативів відрахування господарськими організаціями до загального фонду державного бюджету частини прибутку (доходу) за результатами фінансово-господарської діяльності у 2005 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2006 році відрахування частини прибутку (доходу) здійснюються державними у тому числі казенними підприємствами у розмірі 50% чистого прибутку (доходу) розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Згідно статі 63 Закону України “Про Держаний бюджет України на 2007 рік” державні у тому числі казенні підприємства та їх об’єднання і дочірні підприємства сплачують до Державного бюджету України частину прибитку (доходу) у розмірі 15%.

Пунктом 3 Порядку відрахування господарськими організаціями до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) передбачено, що частина чистого прибутку (доходу), що відраховується до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, та розмірів відрахувань чистини прибутку (доходу), зазначених у пункті 2 цього Порядку.

Відповідно до пункту 10 Порядку складання Розрахунку частини прибутку (доходу), що підлягає сплаті до загального фонду Державного бюджету України за результатами фінансово-господарської діяльності в 2005 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності в 2006 році сума чистого прибутку (доходу), що зазначається у рядках 07 та 11 розрахунку, розраховується відповідно до значення рядка 220 “Чистий прибуток” Звіту про фінансові результати (форма №2 –додаток до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 3 “Звіт про фінансові результати”).

Статтею 6 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” встановлено, що регулювання питань методологій бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється Міністерством фінансів України, яке затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.

Згідно з пунктом 3 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №1 “Загальні вимоги до фінансової звітності” витрати –зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов’язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Відповідно до пункту 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №3 “Звіт про фінансові результати” за умови, що оцінка витрат може бути достовірно визначена, витрати відображаються у Звіті про фінансові результати в момент вибуття активу або збільшення зобов’язання, які призводять до зменшення власного капіталу підприємства (крім зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власниками).

Міністерство фінансів України також у листі від 03.03.2007 №31-34000-20-21/4377 зазначає, що спрямування суми чистого прибутку на матеріальне заохочення працівників є одним з напрямків його розподілу власником, відповідно така сума витратами не визначається і не включається до Звіту про фінансові результати (форма №2).

Таким чином сплата матеріальної допомоги пенсіонерам (які не є працівниками підприємства), а також відрахування на утримання профспілкового комітету галузі, які віднесено позивачем у бухгалтерському обліку до складу витрат на рахунок 94 “Інші витрати операційної діяльності” не відповідають критеріям викладеним у пункту 3 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №1 та пункті 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №3 а тому не можуть бути включені до Звіту про фінансові результаті.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення №000157232/0 від 19.09.2007, №000158232/0 від 20.09.2007, №000157232/1 від 31.10.2007, №000157232/2, №000158232/2 від 27.12.2007 про визначення позивачу сум податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 103853,90 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 41879,14 грн. прийняти правомірно, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 69, 70, 71, 79, 92, 94, 98, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П о с т а н о в и в :

1.          У задоволенні позовних вимог відмовити.

2.          Скасувати заходи забезпечення позову, вжити ухвалами від 15.01.2008, від 05.02.2008, способом зупинення дії податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя №000157232/0 від 19.09.2007, №000158232/0 від 20.09.2007, №000157232/1, №000158232/1 від 31.10.2007, №000157232/2, №000158232/2 від 27.12.2007.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя І.А. Харченко

Постанова складена та підписана

в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України

24.06.2008.