ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

29.07.2008

Справа №2-27/4008-2008А

Суддя господарського суду АР Крим Н.В. Воронцова, розглянувши матеріали адміністративної справи № 2-27/4008-2008А 29.07.2008р. у судовому засіданні, що почалося у 15:20 за участю секретаря судового засідання Пономаренко Н.О.

За участю представників:

Від позивача – Кириченко С.В., паспорт.

Від відповідача – Богомолова М.М., дор. у справі , Анэр С.С., дор. у справі

ухвалив постанову по адміністративної справі № 2-27/4008-2008А

За позовом Суб’єкта підприємницької діяльності Кириченко С.В., 97222, Советський район, с.Варваровка, вул. Леніна,35, ІНН

До відповідача ДПІ в Советському районі АР Крим, 9700,смт.Советський, вул..Механізаторів,1

Про визнання недійсними відмову і акту та стягнення шкоди

Сутність спору

Позивач - Суб’єкт підприємницької діяльності Кириченко С.В.,( 97222, Советський район, с.Варварівка, вул. Леніна,35, ІНН ), звернувся до Советського районного суду АР Крим з адміністративною позовною заявою до відповідача - ДПІ в Советському районі АР Крим, (9700,смт.Советський, вул..Механізаторів,1) та просить суд визнати недійсною відмову ДПІ в Советському районі АР Крим, (9700,смт.Советський, вул..Механізаторів,1) у видачі позивачу свідоцтва платника єдиного податку за січень 2008р.; також просить суд визнати недійсним акт оперативної перевірки № 000280 від 08.09.05р., а також стягнути з відповідача 4 000 грн. матеріальної шкоди та 6 000грн. моральної шкоди.

Ухвалою Советського районного суду АРК від 12.03.2008р. було відкрито провадження по справі № 2а-111/08 та призначено справу до попереднього судового розгляду на 26.03.08р. на 11-00.

В ході проведення попереднього судового засідання судом встановлено, що позивачем по справі є суб’єкт підприємницької діяльності і таким чином, дана справа у відповідності до п.6. розділу VII КАС України «Прикінцеві та перехідні положення» підлягає розгляду господарськими судами України.

Відповідно до п.2.ч.1 ст.22 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо зокрема після відкриття провадження по справі та до початку судового розгляду виявилось, що провадження по справі відкрито без дотримання правил предметної підсудності.

За таких обставинах, справа була передана за підсудністю в ГС АР Крим відповідно до ухвали Советського районного суду АР Крим від 26.03.2008р. по адміністративної справі № 2а-111/08.

Справу передано судді ГС АР Крим Воронцовой Н.В. з привласненням їй номеру № 2-27/4008-2008А на підставі резолюції заступника голови господарського суду АР Крим Шкуро В. М.

Ухвалою Господарського Суду АР Крим від 11.04.2008р. дійсна справа була прийнята до розгляду та розгляд справи призначений на 08.05.2008р. на 11:40.

Відповідач проти позовних вимог заперечував, з мотивів викладених в запереченнях до позовної заяві, а саме: по вимозі позивача, щодо визнання недійсною відмови ДПІ в Советському районі АР Крим, (9700,смт.Советський, вул..Механізаторів,1) у видачі позивачу свідоцтва платника єдиного податку за січень 2008р.- пояснює, що на дійсний час предмет спору відсутній, т.я., 30.01.2008р. СПД Кириченко С.В. було видане свідоцтво платника єдиного податку за № 086894 серії Є;по вимозі позивача, щодо визнання недійсним акту оперативної перевірки № 000280 від 08.09.05р.- що акт це службовий документ та не підлягає оскарженню у судовому порядку, а щодо податкових повідомлень-рішень про застосування фінансових санкцій, які були прийняті на підставі дійсного акту, то вони оскаржувалися в судовому порядку та по ним існують судові рішення; також відповідач не погоджується з вимогами позивача, щодо стягнення з нього 4 000 грн. матеріальної шкоди та 6 000грн. моральної шкоди, з мотивів наданих в запереченнях.

Розгляд справи відкладався у порядку ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України. По справі оголошувалася перерва. Після закінчення перерви слухання по справі було продовжено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В :

08.09.05р. державними податковими ревізорами Феодосійської МДПІ було проведено перевірку по контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб’єктами підприємницької діяльності господарської одиниці- магазину, що розташований смт.Советське, с.Варварівка, вул. Леніна, що належить суб’єкту підприємницької діяльності Кириченко С.В.

В ході перевірки були виявлені порушення вимог чинного законодавства та був складений акт № 000280/27822301/23-3/ від 08.09.2005р.

Відповідно до дійсного акту, 12.09.2005р. на 11-00, було призначено розгляд справи про адміністративне правопорушення.

20.10.2005р. постановою Советського райсуду АР Крим провадження по адміністративної справі № 3-2024-2005р., було припинено в зв’язку з відсутністю в діянні Кириченко С.В. складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУоАП.

На підставі вищевказаного акту були винесені: податкове повідомлення-рішення №000103/5564/23-3/1/0 від 12.09.08р.-про застосування фінансових санкцій на суму 1 700,00грн. та податкове повідомлення-рішення №/23-3/2/0 від 12.09.08р. про визначення суми податкового зобов’язання в розмірі 946,25грн. Дійсні податкові повідомлення- рішення оскаржувались в судовому порядку.

Постановою Господарського Суду АР Крим від 03.05.2007р. (справа № 2-28/2015-2006, суддя Альошина С.М.),позовні вимоги були частково задоволені, а саме: в частині задоволення позовних вимог, щодо визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №000103/5564/23-3/1/0 від 12.09.08р.-про застосування фінансових санкцій на суму 1 700,00грн. було відмовлено; в частині задоволення позовних вимог, щодо визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/23-3/2/0 від 12.09.08р. про застосування фінансових санкцій до СПД Кириченко С.В. в сумі 946,25грн., в частині визнання його податковим зобов’язанням-позовні вимоги були задоволені, а також були задоволені позовні вимоги, щодо визнання нечинним податкового повідомлення –рішення №5564/23-3/2/0 від 12.09.08р. про застосування фінансових санкцій до СПД Кириченко С.В. в сумі 555,25грн.

Вищеназвана Постанова Господарського суду АР Крим від 03.05.2007р. оскаржувалась в апеляційному порядку.

Постановою Севастопольського Апеляційного Господарського суду від 16.10.2007р. постанова Господарського Суду АР Крим від 03.05.2007р. по справі № 2-28/2015-2006, суддя Альошина С.М., була скасована. Позов було задоволено частково, а саме: податкове повідомлення-рішення №/23-3/2/0 від 12.09.08р. про застосування фінансових санкцій до СПД Кириченко С.В. в сумі 946,25грн. визнано недійсним в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 355,75грн.; податкове повідомлення-рішення №/23-3/2/0 від 12.09.08р. про застосування фінансових санкцій до СПД Кириченко С.В. в сумі 946,25грн. визнано недійсним в частині визначення штрафних (фінансових) санкцій в сумі 590,50грн.-податкових зобов’язанням, в решті позову було відмовлено.

Доказів оскарження вищевказаної Постанови в касаційному порядку сторонами суду не надано.

11.12.2007р. СПД Кириченко С.В. звернулась до відповідача з заявою про отримання свідоцтва платника єдиного податку.

Листом № 8063/12/170 від 21.12.2007р. відповідач відмовив їй в наданні свідоцтва платника єдиного податку, за мотивом наявності в неї заборгованністі в розмірі 945,75грн..

08.01.08р. СПД Кириченко С.В., звернулась до відповідача з листом, в якому просить роз’яснити яким чином з’явилась така заборгованність.

29.01.08р. СПД Кириченко С.В. була отримана відповідь (вих.. №218/12/310 від 23.01.08р.), згідно до якої , на підставі акту перевірки № 000280/27822301/23-3/ від 08.09.2005р. були винесені податкове повідомлення-рішення №000103/5564/23-3/1/0 від 12.09.08р.-про застосування фінансових санкцій на суму 1 700,00грн. та податкове повідомлення-рішення №/23-3/2/0 від 12.09.08р. про визначення суми податкового зобов’язання в розмірі 946,25грн., що й привело до наявності заборгованість СПД Кириченко С.В. в розмірі 945,75грн., проте при розгляді заяви від 10.01.2008р. на засіданні комісії по спірним питанням при ДПІ в Советському районі, було вирішено більшістю голосів, що заборгованість по штрафним санкціям РРО є неподатковим платежом, а тому не може бути підставою для відмови в реєстрації суб’єкту підприємницької діяльності як платника єдиного податку.

30.01.2008р. СПД Кириченко С.В. було отримано свідоцтво про сплату єдиного податку серії Є № 08694 від 01.02.2008р. терміном дії I-IV квартал 2008р., що підтверджується корінцем дійсного свідоцтва.

На підставі вищевикладеного, суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до абз.3 п.4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва» суб’єкти підприємницької діяльності подають заяву не пізніше ніж за 15 днів до початку наступного звітного (податкового) періоду (кварталу) за умови сплати всіх установлених податків та обов’язкових платежів за попередній звітний (податковий) період.

В свою чергу, згідно з абз.6 п.4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва» орган державної податкової служби зобов’язаний протягом десяти робочих днів видати безоплатно свідоцтво про право сплати єдиного податку або надати письмову мотивовану відмову.

Ст. 1 Указу Президента України від 03.06.1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва» визначає, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності вводиться, в тому числі, для юридичних осіб — суб’єктів підприємницької діяльності будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, в яких за рік середньооблікова чисельність працюючих не перевищує 50 осіб і обсяг виторгу яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 1 млн. гривень.

Ст. 5 Закону України «Про державну підтримку малого підприємництва» зазначено, що одним з напрямків державної підтримки малого підприємництва є запровадження спрощеної системи оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності.

Ст. 11 цього ж Закону вказує, що для суб’єктів малого підприємництва в порядку, встановленому законодавством України, може застосовуватися спрощена система оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності, яка передбачає заміну сплати встановлених законодавством податків і зборів (обов’язкових платежів) сплатою єдиного податку.

Надання свідоцтва про сплату єдиного податку здійснюється згідно «Порядку видачі Свідоцтва про право сплати єдиного податку суб'єктом малого підприємництва - юридичною особою», затвердженого наказом ДПА України 12.10.1999р. № 555 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.10.1999р. за № 709/4002, з наступними змінами і доповненнями.

Як вибачається з вищенаведеного, позивач СПД Кириченко С.В., звернулась до ДПІ в Советському районі АР Крим, (9700,смт.Советський, вул..Механізаторів,1), відповідно до вимог «Порядку видачі Свідоцтва про право сплати єдиного податку суб'єктом малого підприємництва - юридичною особою», затвердженого наказом ДПА України 12.10.1999р. № 555 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.10.1999р. за № 709/4002, з наступними змінами і доповненнями, про видачу Свідоцтва про сплату єдиного податку.

Проте, відповідач, необґрунтовано відмовив їй в наданні Свідоцтва про сплату єдиного податку.

За таких обставин, суд вважає зазначити наступне.

Як було вищезазначено, предметом спору з дійсної справи є оскарження неправомірності відмови ДПІ в Советському районі АР Крим, (9700,смт.Советський, вул..Механізаторів,1), яка порушує право позивача на отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Відповідно до ч.1 та ч.2. ст..2 КАС України, Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією ( 254к/96-ВР ) чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як вибачається з аналізу судової практики, а також роз’яснень ВАС України, щодо визнання дій, або бездіяльності суб’єктів владних повноважень неправомірними, то слід зазначити наступне.

Встановлення факту неправомірності дій або бездіяльності органів владних повноважень, використовується позивачем на підставі положень Конституції України, а також ст..16 ЦК України та ст.20 ГК України, для подальшого усунення перешкод в здійсненні законних прав та інтересів.

Але, як вибачається з матеріалів справи, відповідач самостійно дійшов до висновку, щодо неправомірності відмови позивачу- СПД Кириченко С.В., в наданні свідоцтва про сплату єдиного податку та 30.01.2008р. останнє видав, чим усунув наслідки неправомірної відмови та самостійно відновив порушене ним право позивача на отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Таким чином, на момент звернення до суду (11.03.2008р.) позивачем вже було отримано дійсне свідоцтво, та на його підставі ним здійснювалась підприємницька діяльність, а відповідно на момент звернення вже було поновлено порушене право позивача на отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Отже, Конституція України, а також інші нормативно-правові акти України, передбачають захист порушених законних прав та інтересів осіб.

В дійсному випадку порушене право на момент подання позову вже було відновлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги СПД Кириченко С.В., щодо визнання неправомірною відмови ДПІ в Советському районі АР Крим, (9700,смт.Советський, вул..Механізаторів,1) про видачу свідоцтва про сплату єдиного податку не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги позивача, щодо визнання недійсним акту перевірки № 000280 від 08.09.05р., також не підлягають задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до положень ст..17 КАС України, в порядку адміністративного судочинства, оскаржуються рішення (нормативно-правові акти чи правові акти індивідуальної дії) суб’єкта владних повноважень.

Акт перевірки по контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб’єктами підприємницької діяльності господарської одиниці- магазину, відповідно до абз.2 п.1.3. Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України № 327 від 10.08.2005р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 925/11205 від 25.08.05р., є службовим документом , який стверджує факт проведення певної перевірки фінансово-господарської діяльності суб’єкта підприємницької діяльності та носієм доказової інформації про виявлення порушень вимог чинного певного законодавства суб’єктом господарювання.

А таким чином, він не може вважатися нормативно-правовим актом чи актом індивідуальної дії, який може бути оскарженим в порядку, який встановлений Кодексом адміністративного судочинства України.

Щодо позовних вимог СПД Кириченко С.В., про стягнення з відповідача 4 000 грн. матеріальної шкоди, суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до положень ст..22 ЦК України, а також ст.224ГК України, передбачає, що особа, якої нанесена матеріальна шкода, шляхом порушення її законних прав та інтересів, має право на її відшкодування.

Проте, як вибачаться зі змісту позовної заяви СПД Кириченко С.В., позивач не вказує в чому полягає ця матеріальна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Щодо позовних вимог СПД Кириченко С.В., про стягнення з відповідача 4 000 грн. моральної шкоди, суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32,56,62 і чинного законодавства, зокрема статей 23 ЦК України, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх законних прав та інтересів.

Аналіз чинного законодавства України, надає можливість зробити слідуючі висновки, а саме.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяній фізичній чи юридичній собі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв’язку з погіршенням здоров’я, у порушенні права власності та інших прав, у зв’язку з незаконним перебуванням під слідством та судом, у порушенні нормальних життєвих зв’язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під немайновою шкодою, заподіяній юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв’язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошення комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95р. (зі змінами) « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Як вибачаться зі змісту позовної заяви СПД Кириченко С.В., позивач не вказує в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ст.. 21 КАСУ позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою і підсудні одному адміністративному суду. Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги і заперечення.

Проте, як вибачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з необґрунтованими позовними вимогами.

За таких обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача, щодо визнання недійсною відмову ДПІ в Советському районі АР Крим, (9700,смт.Советський, вул..Механізаторів,1) у видачі позивачу свідоцтва платника єдиного податку за січень 2008р., не підлягають задоволенню, в зв’язку з відсутністю порушеного права на момент подання позову до суду; щодо визнання недійсним акт оперативної перевірки № 000280 від 08.09.05р., то він не може вважатися нормативно-правовим актом чи актом індивідуальної дії, який може бути оскарженим в порядку, який встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги в дійсної частині також не підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача 4 000 грн. матеріальної шкоди та 6 000грн. моральної шкоди, то в цій частині у позові необхідно відмовити, оскільки вказані вимоги є необгрунтованими.

Постанову оголошено 29.07.2008р.

Постанову у повному обсязі складено 04.08.2008 р.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 157 – 164, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.