ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 квітня 2008 р.

№ 2/90-01(2-872/2000)

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого

Волковицької Н.О. Рогач Л.І.

за участю представників:

позивача

не з'явилися (про час і місце
судового засідання повідомлено належно)

відповідачів

не з'явилися (про час і місце
судового засідання повідомлено належно)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні   касаційну
скаргу

ОСОБА_1

на рішення   ухвалу

від 25.04.2001 р. Ленінського
районного суду         м. Чернівці від
10.10.2001 р. Апеляційного суду Чернівецької області

у справі

№ 2-90/01(2-872/2000) Ленінського
районного суду м. Чернівці

за позовом

ОСОБА_1

до

- ОСОБА_2; - ОСОБА_3

про

визнання протоколу зборів
товариства про виключення з членів товариства незаконним та про виключення
співзасновників з членів товариства

В С Т А Н О В
И В :

У вересні - жовтні 1998 р. ОСОБА_1
звернувся до Ленінського районного суду м. Чернівці з позовом до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про визнання незаконним протоколу зборів товариства № 4 від 24.09.1996
р. та про виключення з повного приватного товариства "Юридичні
послуги" ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за порушення ними установчого договору,
законодавства та зловживання посадовим становищем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач і відповідачі є засновниками повного приватного товариства "Юридичні
послуги".

В ході діяльності товариства між
засновниками виникли розбіжності, у зв'язку з чим ОСОБА_1 звернувся в 1996 році
до суду.

Під час розгляду справи у суді,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були прийняті ряд незаконних рішень, зокрема, протоколом № 4
від 24.09.1996 р. зборів засновників товариства "Юридичні послуги"
ОСОБА_1 був виключений  з членів
товариства.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Чернівці від 25.04.2001 р. позовні вимоги задоволені частково, визнано
протокол № 4 від 24.09.1996 р. засідання засновників повного приватного
товариства "Юридичні послуги" про виключення ОСОБА_1 незаконним.

В частині позовних вимог про
виключення з повного приватного товариства "Юридичні послуги" ОСОБА_2
та ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду
Чернівецької області від 10.10.2001 р. рішення Ленінського районного суду м.
Чернівці від 25.04.2001 р. залишено без змін.

У грудні 2001 р. ОСОБА_1 подав
касаційну скаргу до Верховного Суду України , в якій просив скасувати ухвалу
Апеляційного суду Чернівецької області від 10.10.2001 р., внести зміни в
описову частину рішення Ленінського районного суду м. Чернівці від 25.04.2001
р. в частині позовних вимог про визнання незаконним протоколу товариства № 4
від 24.09.1996 р., скасувати рішення Ленінського районного суду м. Чернівці від
25.04.2001 р. в частині позовних вимог про виключення з повного приватного
товариства "Юридичні послуги" ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та прийняти нове
рішення, яким вказані вимоги задовольнити (а.с. 225-230).

Ухвалою Апеляційного суду
Тернопільської області від 15.02.2008 р., на підставі пункту 6 Прикінцевих
положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів
України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з
корпоративних спорів" від 15.12.2006 р., касаційна скарга ОСОБА_1 на
рішення Ленінського районного суду м. Чернівці від 25.04.2001р. та ухвалу
Апеляційного суду Чернівецької області від 10.10.2001 р. передана на вирішення
до Вищого господарського суду України.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях,
колегія суддів вважає, що касаційна скар га підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
24.03.1993 р. Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради народних депутатів
було зареєстровано установчий договір від 30.01.1993 р. про створення повного
товариства "Юридичні послуги", згідно з яким у створенні фонду
товариства прийняли участь ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних долях.

Пунктом 1.2 установчого договору
встановлено, що товариство являється юридичною особою, володіє відособленим
майном, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в кредитних
установах, в тому числі в іноземних валютах, печатку на українській та
англійській мовах.

Статтею 23 Цивільного кодексу
України (1963 року, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин)
визначено поняття юридичної особи, згідно з яким, юридичними особами визнаються
організації, які мають відокремлене майно, можуть від свого імені набувати
майнових і особистих немайнових прав і нести обов'язки, бути позивачами і
відповідачами в суді, арбітражі або в третейському суді.

За приписами статті 1 Закону
України "Про господарські товариства" (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин), господарськими товариствами цим Законом
визнаються підприємства, установи, організації,
створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом
об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.

До господарських товариств
належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю,
товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні
товариства. Товариства є юридичними особами.

Частиною 1 статті 23 вказаного
Закону встановлено, що управління товариством здійснюють його органи, склад і
порядок обрання (призначення) яких здійснюється відповідно до виду товариства.

За приписами статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України
(1963 року, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), усяка
заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутись до
суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом
інтересу, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору у даній справі, зокрема, є вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про визнання незаконним протоколу № 4 від 24.09.1996 р. засідання зборів
засновників повного товариства "Юридичні послуги", яким ОСОБА_1 було
виключено з членів цього товариства.

Проте, задовольняючи позовні вимоги
в частині визнання незаконним вказаного протоколу № 4 від 24.09.1996 р.
місцевим судом, з яким погодився суд апеляційної інстанції, не було взято до
уваги, що рішення товариства, оформлені протоколом мають розцінюватися як
рішення самого товариства, а не його учасників, тому відповідачем у таких
спорах є товариство, а не учасники цього товариства,  а оскільки в даному випадку ОСОБА_1
оскаржуваним протоколом було виключено зі складу товариства, то відповідачем у
даному спорі мало бути повне товариство "Юридичні послуги", а не його
учасники ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне звернути увагу на те, що протокол зборів учасників товариства не є
рішенням, а виступає форою документу в якому фіксується рішення зборів.

Отже, в разі незгоди з прийнятим на
зборах учасників товариства рішенням учасник вправі звернутися до суду з позовом
про визнання недійсним рішення зборів засновників товариства, а не протоколу,
яким воно оформлене.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11
"Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши
всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини
справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки передбачені процесуальним
законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або
додатково перевіряти докази, рішення та ухвала суду апеляційної інстанції у
справі підлягають скасуванню, а справа -направленню на новий розгляд.

Законом України "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з
питань приватизації та з корпоративних спорів" № 483 -V від 15.12.2006 р.
статтю 16 Господарського процесуального кодексу України щодо виключної
підсудності справ, було доповнено новою частиною, якою встановлено, що справи у
спорах між господарським товариством та його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами) господарського товариства, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
розглядаються господарським судом за місцезнаходженням господарського
товариства згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців, у зв'язку з чим справа підлягає направленню до господарського
суду Чернівецької області.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких
ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від установлених
обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 1115,
1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110,
11111, 11112 Господарського процесуального кодексу
України Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О
В И В :

Рішення Ленінського районного суду
м. Чернівці від 25.04.2001 р. та ухвалу
Апеляційного суду Чернівецької області від 10.10.2001 р. у справі №
2-90/01            (2-872/2000) Ленінського
районного суду м. Чернівці скасувати, справу направити на новий розгляд до
господарського суду Чернівецької області.

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Головуючий
Т. Дроботова

Судді                                                                                                  Н.
Волковицька

Л. Рогач