ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2008 р.

№ 45/43б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів:

Панової І.Ю.,

Заріцької А.О.,

Продаєвич Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Червонозаводському районі м. Харкова

на постанову

та ухвалу

господарського суду Донецької області від 07.02.2008

господарського суду Донецької області від 01.04.2008

у справі

№45/43б

за заявою

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Док", м. Донецьк

Товариства з обмеженою відповідальністю

"Спортивний міні-футбольний клуб "Київська Русь", м. Донецьк

про

визнання банкрутом

за участю представників сторін:

від ДПІ:

від кредитора:

Сліденко А.В. за дов. від 14.04.2008 №6058/10/10-020

Малушко Г.Ю. за дов. від 29.05.2008 №10

від боржника:

не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Док" (надалі –ТОВ "Укр-Док"), поданою у порядку статті 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарським судом Донецької області ухвалою від 31.01.2008 порушено справу про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортивний міні-футбольний клуб "Київська Русь" (надалі –ТОВ "СМФК "Київська Русь") як відсутнього боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Доповідач: Продаєвич Л.В.

Постановою господарського суду Донецької області від 07.02.2008 (суддя: Плотніцький Б.Д.) ТОВ "СМФК "Київська Русь" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута ТОВ "Укр-Док", зобов'язано ліквідатора повідомити про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури власника боржника, всіх можливих кредиторів, надати до суду звіт та ліквідаційний баланс.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 01.04.2008 (суддя: Плотніцький Б.Д.) затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ТОВ "СМФК "Київська Русь", ліквідовано юридичну особу та припинено провадження у справі.

Державна податкова інспекція (надалі –ДПІ) у Червонозаводському районі м. Харкова у порядку статті 107 Господарського процесуального кодексу України звернулася до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову від 07.02.2008 та ухвалу від 01.04.2008, посилаючись на недотримання судом вимог статті 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо підтвердження доказів відсутності боржника за місцезнаходженням даними Єдиного державного реєстру.

Скаржник стверджує, що кредитором не надано до матеріалів справи доказів припинення фінансово-господарської діяльності боржника, а місцевим господарським судом взагалі не розглядалося питання щодо відсутності ознак наявності підприємницької діяльності з боку боржника, будь-яких інших ознак підприємницької діяльності боржника; факт відсутності боржника не є доведеним, а постанова від 07.02.2008 винесена судом поза межами повноважень, наданих приписами частини 2 статті 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова вважає, що оскільки вказана ухвала суду базується на незаконній постанові від 07.02.2008, то вже у зв'язку з цим вона також є неправомірною; матеріалами справи підтверджується, що ліквідатором не було вчинено всіх заходів, передбачених нормами діючого законодавства.

Відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання суду (ухвала Вищого господарського суду України від 19.05.2008, надіслана сторонам у справі –19.05.2008), проте, боржник не скористався правом, наданим йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України щодо участі у засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників ДПІ та кредитора, обговоривши доводи касаційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Господарським судом Донецької області порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "СМФК "Київська Русь" та застосовано до останнього процедуру ліквідації на підставі статті 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", якою встановлені особливості банкрутства відсутнього боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, заява ТОВ "Укр-Док" вмотивована тим, що боржник має заборгованість у сумі 16324,01 грн., яка виникла на підставі видачі 03.12.2007 простого векселя та внаслідок вчинення протесту про несплату векселя і видачею приватним нотаріусом виконавчого напису, який був пред'явлений до примусового виконання до органу державної виконавчої служби і повернутий у зв'язку з незнаходженням боржника за адресою та відсутністю у нього майна.

Врахувавши зазначені обставини, господарський суд прийняв постанову від 07.02.2008 про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Проте, судова колегія Вищого господарського суду України вважає, що до такого висновку суд першої інстанції дійшов передчасно.

Відповідно до частини 2 статті 41 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з положеннями частини 1 статті 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі, якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань.

За правилами вказаної статті підстави для подання кредитором заяви про порушення справи по банкрутство відсутнього боржника виникають у випадку наявності будь-якої з ознак, передбачених цією статтею, або у їх сукупності.

Отже, у контексті вказаної норми при розгляді справи за правилами статті 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" предметом доказування у даній справі є визначення місцезнаходження боржника –юридичної особи та факт відсутності керівних органів юридичної особи за її місцезнаходженням.

Відповідно до статті 93 Цивільного кодексу України та положень абзацу 6 статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців" місцезнаходження юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Згідно з частиною 1 статті 16 цього Закону Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (надалі –Єдиний державний реєстр) створюється з метою забезпечення органів державної влади, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до частини 1 статті 17 цього Закону відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Частиною 5 даної статті передбачено, що в Єдиному державному реєстрі містяться також відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб.

За приписами частин 1, 3 статті 18 вказаного Закону якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Названий Закон також визначає порядок внесення до Єдиного державного реєстру записів про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, які здійснюються державним реєстратором (стаття 19 Закону).

Господарським судом не враховані приписи вказаного Закону щодо відомостей Єдиного державного реєстру; у порушення статей 32, 34, 38, 43 Господарського процесуального кодексу України місцевим господарським судом зроблено висновок про відсутність боржника за його юридичною адресою на підставі акта державного виконавця від 21.01.2008 року.

Виходячи з вимог частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, судова колегія касаційної інстанції зазначає, що кредитор, звертаючись до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника на підставі статті 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", додає до заяви відповідну довідку з Єдиного державного реєстру про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 06.11.2007 у справі № 43/427.

Місцевим господарським судом ані в оскаржуваній ухвалі, ані в постанові про визнання боржника банкрутом у порядку, передбаченому статтею 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у порушення вимог Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців", статті 43 Господарського процесуального кодексу України не надана оцінка жодній з підстав для порушення справи про банкрутство відсутнього боржника, визнання боржника банкрутом та його ліквідації у порядку, визначеному статтею 52 Закону України "Про відновлення платоспромож-ності боржника або визнання його банкрутом".

З урахуванням наведеного, постанову та ухвалу суду першої інстанції не можна вважати законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим останні підлягають скасуванню з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, при якому суду слід врахувати приписи статей 17, 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців", частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України та зробити висновок про можливість здійснення провадження у справі про банкрутство в порядку статті 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Червонозаводському районі м. Харкова –задовольнити.

Постанову господарського суду Донецької області від 07.02.2008 та ухвалу господарського суду Донецької області від 01.04.2008 у справі № 45/43б –скасувати.

Справу передати на розгляд до господарського суду Донецької області.

Головуючий:                                                    І.Панова

Судді:                                                                                  А. Заріцька

Л. Продаєвич