ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2008 р.

№ 49/232-б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Короткевича О.Є. (доповідач у справі)

суддів :

Мамонтової О.М., Хандуріна М.І.

розглянувши матеріали касаційної скарги

Державної податкової інспекції у Подільському районі міста Києва

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2008 року

у справі

№49/232-б

за заявою боржника

Товариства з обмеженою відповідальністю "Трембіта С"

про

Банкрутство

За участю представників:

Від скаржника: Перепелюк О. В. дов. в справі

Від ліквідатора: Зіньковський А. М.

В С Т А Н О В И В :

Постановою господарського суду м. Києва від 04.02.2008 року у справі №49/232-б (суддя Митрохіна А.В.) в порядку ст. 51 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Трембіта С", відкрито ліквідаційнуу процедуру ліквідатором призначено арбітражного керуючого Зіньковского А. М., зобов'язано останього у п'ятиденний строк з дня прийняття постанови про визнання боржника банкрутом подати до офіційного друкованого органу оголошення про визнання Товариство з обмеженою відповідальністю "Трембіта С" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у справі №49/232-б з метою виявлення, встановлення кредиторів боржника, що ліквідується власником та повідомлення їх про визнання зазначеного боржника банкрутом, підприємницьку діяльність банкрута завершено та зобов'язано ліквідатора надати суду ліквідаційний баланс банкрута та звіт ліквідатора.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2008 року (Колегія суддів: Коваленко В. М., Вербицька О. В., Гарник Л. Л.) постанову господарського суду м. Києва від 04.02.2008 року у справі №49/232-б залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, ДПІ у Подільському районі м. Києва звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, згідно якої просить скасувати постанову суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції посилаючись на те, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права.

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Трембіта С" надіслав до суду відзив, з якого вбачається, що останній просить залишити постанову суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції без змін з мотивів зазначених у відзиві.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши в касаційному порядку постанову господарського суду першої інстанції та апеляційної інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.12.2007 року порушено провадження у справі №49/232-б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Трембіта С" за спрощеною процедурою, яка передбачена ст. 51 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як вбачається з заяви голови ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю "Трембіта С" 20 серпня 2007 року на зборах учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Трембіта С" (згідно п.1.3. Статуту боржника засновниками Товариства є фізичні особи - Шматко Р. І.) прийнято рішення про припинення фінансово - господарської діяльності підприємства, шляхом банкрутства, про створення ліквідкомісії, призначення головою ліквідаційної комісії Шматка Р. І. у зв'язку з неможливістю погасити кредиторську заборгованість в розмірі 137 760 грн.

Постанова господарського суду м. Києва від 04.02.2008 року про визнання боржника банкрутом мотивована тим, що з матеріалів справи вбачається, що боржник припинив свою діяльність та його майна недостатньо для задоволення вимог кредиторів, оскільки ліквідаційна комісія, відповідно до вимог ст. 51 Закону, зобов'язана звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство юридичної особи, у разі, якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію недостатньо для задоволення вимог кредиторів, а також за наявності інших ознак що свідчать про неспроможність суб'єкта підприємницької діяльності виконати грошові зобов'язання після настання встановленого строку їх сплати, господарський суд дійшов висновку про наявність усіх підстав для визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2008 року у справі № 49/232-б мотивована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Трембіта С" має кредиторську заборгованість, яка відповідно до даних балансу та аудиторського аналізу фінансово-господарської діяльності не може бути погашена за рахунок майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Трембіта С".

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судові акти попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм ст.ст. 104,105,110,111 ЦК України ст.60 Господарського кодексу України, ст. 51 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та підлягають скасуванню виходячи з наступного.

Постанова суду про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є за своєю правовою природою судовим рішенням, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 №11 із змінами на даний час).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.51 Закону якщо вартості майна боржника –юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язані звернутися в господарський суд із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Відповідно до вимог ч.4, ст.105 ЦК України, комісія з припинення юридичної особи поміщає в друкованих засобах масової інформації, в яких публікуються відомості про державну реєстрацію юридичної особи, що припиняється, повідомлення про припинення юридичної особи та про порядок і строк заявлення кредиторами вимог до неї. Цей строк не може становити менше двох місяців з дня публікації повідомлення про припинення юридичної особи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.110 ЦК України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі, у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягнення мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Згідно з вимогами ч.3 ст.110 ЦК України, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа ліквідується в порядку, встановленому законом про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.111 ЦК України ліквідаційна комісія після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, який містить відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується перелік пред'явлених кредиторами вимог, а також про результати їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Відповідно до вимог ч.5 ст.60 Господарського кодексу України, яка регулює загальний порядок ліквідації суб'єкта господарювання, ліквідаційна комісія оцінює наявне майно суб'єкта господарювання, який ліквідується і розраховується з кредиторами, складає ліквідаційний баланс та подає його власнику або органу, який призначив ліквідаційну комісію. Достовірність та повнота ліквідаційного балансу повинні бути перевірені у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи викладене, Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що тільки після оцінки вартості наявного майна боржника, в порядку ст.60 Господарського кодексу України, публікації комісією з припинення юридичної особи повідомлення в порядку ст. 105 ЦК України для виявлення кредиторів, повідомлення органу державної податкової служби про ліквідацію підприємства можливе звернення до господарського суду, після закінчення строку, який передбачений ст.105 ЦК України, з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника в порядку ст.51 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" , яка передбачає спрощену процедуру банкрутства.

Як вбачається з матеріалів справи, заяви Голови ліквідаційної комісії про порушення справи про банкрутство, не додані докази здійснення повідомлення комісією з припинення юридичної особи в порядку ч. 4 ст. 105 ЦК України, та відсутні посилання на факти: здійснення оцінки наявного майна боржника, повідомлення органу державної податкової служби про ліквідацію підприємства у встановленому законодавством порядку, які необхідні для з'ясування наявності чи відсутності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство за правилами ст.51 Закону, вказані обставини, виходячи з вимог Закону, повинні бути в наявності та з'ясовані на момент порушення справи про банкрутство за спрощеною процедурою, що судом першої інстанції зроблено не було.

В матеріалах справи містяться відомості про порушення кримінальної справи №03-10399 за ознаками вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України по факту створення фіктивного підприємства, а також наявне клопотання про зупинення провадження у справі про банкрутство Товариство з обмеженою відповідальністю "Трембіта С" до отримання відомостей про хід кримінальної справи, порушеної за ознаками вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України по факту створення фіктивного підприємства, а також відомості про направлення в прокуратуру Деснянського району міста Києва кримінальної справи для затвердження обвинувального вироку.

Апеляційний господарський суд дійшов неправильного висновку про те що вказані обставини є непереконливими таким чином суд не надав вказаним фактам належної оцінки чим порушив вимоги ст. 33, 34, 43 ГПК України.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Окрім того, Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що в даному випадку, звернення з заявою про порушення справи про банкрутство та порушення провадження за спрощеною процедурою, яку регулює ст.51 Закону, можливе лише після закінчення строку, який передбачений ч.4 ст.105 ЦК України.

Після розміщення комісією з припинення юридичної особи в друкованих засобах інформації повідомлення про припинення юридичної особи, в порядку ч. 4 ст. 105 ЦК України, цей факт стає загальновідомим.

Виходячи з викладеного, Колегія суддів Вищого господарського суду дійшла висновку про те, що постанова про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трембіта С" винесена без повного та належного з'ясування усіх обставин справи, матеріалів наявних в справі, кола кредиторів боржника та обсягу кредиторської заборгованості, без наявності доказів повідомлення кредиторів комісією з припинення юридичної особи та дотримання строків, які передбачені ч.4, ст.105 ЦК України та всебічного встановлення, відповідно до вимог норм ЦК України та Господарського Кодексу України того факту, що вартості майна боржника, щодо якого власником прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, в зв'язку з чим господарський суд неправомірно визнав боржника банкрутом в порядку ст. 51 Закону, чому суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки.

При новому розгляді справи суду слід врахувати вище викладене, більш повно та всебічно перевірити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін та учасників провадження у даній справі і в залежності від встановленого та вимог закону постановити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва задовольнити.

2.          Постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2008 року та постанову господарського суду м. Києва від 04.02.2008 року у справі № 49/232-б –скасувати.

3.          Справу передати на розгляд до господарського суду м. Києва.

Головуючий           О. Є. Короткевич

Судді                                                                                  О. М. Мамонтова

М. І. Хандурін