ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.08                                                                                           Справа№ 3/129А

Суддя Н.Березяк при секретарі І. Торській розглянула матеріали справи

за позовом ТзОВ „Явір-млин”, с.Рясна-Руська

до відповідача : Державної податкової інспекції у Яворівському районі Львівської області

Про скасування податкових повідомлень-рішень

За участю представників:

Від позивача: Шабуцька О.М., Іванишин О.В., Гіндич Ю.П., Козак В.Р.- представники

Від відповідача: Харамбура Н.С., Яремчик О.В., Кушнір Я.П.- представники

Від прокуратури : не з’явився

Представникам сторін роз’яснено права та обов‘язки , передбачені ст.ст.49,51 КАС України.

Суть спору: ТзОВ „Явір-млин” звернулось з позовом до Державної податкової інспекції у Яворівському районі Львівської області про скасування податкових повідомлень-рішень №/0 та №/0 від 20 вересня 2007 pоку, №/1 та №/1 від 03 грудня 2007 року, № /2 та №/2 від 20 лютого 2008 року.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задоволити позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві, уточненні позовних вимог, матеріалах справи та поясненнях, наданих в судовому засіданні.

Відповідач позов заперечив з підстав і мотивів, викладених в своїх поясненнях, просив позов залишити без задоволення.

В судовому засіданні 01.07.2008 року оголошувалась перерва до 06.08.2008 року.

06.08.2008 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності , встановив наступне:

Державною податковою інспекцією у Яворівському районі Львівської області проводилась планова виїзна документальна перевірка ТзОВ „Явір-млин” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2006р. по 30.06.2007р. за наслідками якої складено Акт перевірки № 730/23 2/31700464 від 07.09.2007р. на підставі якого винесені податкові повідомлення -рішення:

- № /0 від 20 вересня 2007р.з податку на прибуток на суму 37554,00 грн. в тому числі основний платіж - 28 888,00 грн., штрафні (фінансові санкції) -8 666,00грн.;

- № /0 від 20 вересня 2007 року з податку на додану вартість на суму - 5093474,00 грн. в тому числі основний платіж - 2 546 737,00 грн. та штрафні (фінансові санкції)- 2 546 737,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями ТзОВ „Явір-млин” оскаржило їх в адміністративному порядку.

За наслідками апеляційного узгодження ДПА у Львівській області своїм рішенням від 8 лютого 2008 року №2656/10/25-005/151, скасувала податкові повідомлення-рішення від 20 вересня 2007 року № /0 та від 3 грудня 2007 року №/1 в частині застосованої штрафної санкції на суму 1273368,50 грн. по зобов'язанню з податку на додану вартість. Суми данарахованого податку на прибуток залишила без змін.

За результатами подальших скарг, якими відмовлено позивачу у їх задоволенні ДПІ у Яворівському районі Львівської області прийняла нові податкові повідомлення - рішення, зокрема:

-№ /1 від 3 грудня 2007 року; № /2 від 20 лютого 2008 року; №/3 від 06.05.08р. по податку на прибуток на суму 37554,00 грн., в тому числі основний платіж - 28 888,00 грн. та штрафні фінансові санкції 8666,00 грн.;

- № /2 від 20.02.2008р; № /3 від 06.05.08p. по податку на додану вартість на суму 3 820106,00 грн., в тому числі : основний платіж - 2546737,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції -1 273369,00 грн.

ТзОВ „Явір-млин” не погоджується із зазначеними вище податковими повідомленнями-рішеннями, що стало підставою їх оскарження в судовому порядку.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення .

При прийнятті постанови, суд виходив з наступного :

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 20 вересня 2007 p. №/0; №/0 та похідні від 03 грудня 2007 року №/1 і №/1, від 20 лютого 2008 року № /2 та №/2 прийняті відповідачем на підставі акту перевірки № 42/23-0/32800294 від 17.01.2007 року, в якому зафіксовано порушення позивачем :

- п.п.4.1.1 п.4.1,п.4.3 ст.4 , п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України від 28.12.94 № 334/94-ВР „Про оподаткування прибутку підприємств" (із внесеними змінами та доповненнями), а саме - занижено валовий дохід на суму 115 553,00 грн., що, на думку відповідача призвело до заниження податку на прибуток за 2006р. (4-й квартал) на суму 28 888,00грн. та заниження податкового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 23 110,00 грн.;

-          п.п.6.1.1 п.6.1 та п.п.6.2.1. п.6.2 ст.6, п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України від 03.04.97№ 168/97-ВР „ Про податок на додану вартість" (із внесеними змінами та доповненнями) ), а саме - підприємством занижено податкове зобов’язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 953 974,00грн.

В обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на ту обставину, що курсову різниця в сумі 138663,25 грн., яка виникла від реалізації товару, на експорт за договором комісії №02108-01 від 02.08.2006р. з ПМП „ОПАЛ” в 4-му кварталі 2006р. є кредиторською заборгованістю ТзОВ „Явір-Млин” перед ПМП „ОПАЛ” і тому ця сума підлягала включенню позивачем до валових доходів.

Доводи відповідача не обґрунтовані і спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТзОВ „Явір-млин” (Комітент) та ПМП „Опал” (Комісіонер) було укладено Договір комісії №02/08-01 від 02.08.2006р., згідно якого Комітент доручає, а Комісіонер зобов’язується за дорученням Комітента за винагороду, від свого імені і за рахунок Комітента здійснити реалізацію нерезидентам товару, що належить Комітенту.

Згідно вказаного Договору Комісіонер відвантажив товар Комітента по вантажно-митних деклараціях на суму 5 745 909,85 грн.

По першій із подій (даті відвантаження товарів) платником податку віднесено вартість відвантажених на суму 5 745 909,85 грн. товарів до складу валових доходів у відповідних податкових періодах згідно з вимогами п.п.11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону №283.

04.08.2006р. було внесено зміни та доповненнями до Договору комісії від 02.08.2006р. №02/08-01, якими передбачено, що обов’язок конвертування валюти платежу покладений Комітентом на Комісіонера, і Комісіонер відшкодовує Комітенту вартість фактично реалізованої продукції, виходячи з фактурної вартості, відображеної у вантажно-митних деклараціях та перерахованої згідно курсу НБУ на дату отримання валюти від Покупця.

Курсові різниці, що виникатимуть при надходженні коштів від нерезидента відносяться на рахунок Комітента, оскільки згідно вимог ст. 1018 ЦК України, майно набуте комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.

На поточний рахунок Комітента від Комісіонера за проданий товар Комітента по Договору від 02.08.2006 р. №02/08-01 надійшли кошти в сумі 5884 573,10грн., ( в тому числі: по меморіальних ордерах - № 7806 від 27.11.2006р. на суму 2815986,10 грн., №760З від 01.12.2006р. на суму 2522475,00грн., за банківськими виписками: від 27.12.2006 р. в сумі 200000,00 грн. ; від 27.12.2006 р. в сумі 200000,00 грн. від 28. 12.2006 р. в сумі 146112,00 грн.).

Різниця в сумі 138 663,25 грн. складає курсову різницю з валюти платежу за товар від реалізації Комісіонером товару Комітента на експорт, яка виникла в періоді між датою перетину кордону товаром Комітента та датою поступлення коштів (валюти) за товар Комітента на рахунок Комісіонера та належить Комітенту у відповідності до Змін та доповнень від 04.06.2006р. до Договору комісії від 02.08.2006р №02/08-01, і не є доходом в розумінні пп. 4.1.3. п.4.l. ст. 4 та Закону №283.

Згідно з п.п 1.31 ст. 1 зазначеного Закону не вважаються продажем операції з надання товарів у межах договорів комісії, інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачу прав власності на такі товари.

Згідно пп.7.3.1. та пп.7.3.3. п.7.3. ст.7 - курсова різниця, яка виникає в зв'язку із зміною обмінного курсу гривні протягом такого звітного періоду в податковому обліку не відображається.

З огляду на викладене є безпідставним донарахування Позивачу податку на прибуток в сумі 28 888,00 грн.

Що стосується донарахованого податковим органом зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 23110,00 грн. з суми курсової різниці 138 663,25 грн., яка є сумою, що надійшла по експортній операції відповідно до п. 6.2. ст.6 Закону №168, то слід зазначити, що ставка податку по експортних операціях становить нуль відсотків до бази оподаткування.

Таким чином, в частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток на суму 37554,00 грн., в тому числі : основний платіж - 28 888,00 грн. та штрафні фінансові санкції - 8666,00 грн. податкові повідомлення –рішення підлягають скасуванню.

Крім цього , в акті перевірки зроблено висновок, що ТзОВ „Явір-млин” неправомірно включило до податкового кредиту суму ПДВ -592 763, 28 грн. з вартості придбаних у березні та квітні 2006 р. матеріальних цінностей від ТзОВ ВКФ „Аспект” за договором поставки від 09.02.2006р. № 09/02-01 на загальну суму 7 176 274,24грн., в т.ч. ПДВ 1196045,72грн., обґрунтовуючи це тим, що за даними зустрічних перевірок даної операції виявилось, що ТзОВ ВКФ „Аспект” задекларував податкові зобов’язання з ПДВ за березень - квітень 2006р. в сумі, яка не відповідає податковому кредиту, задекларованому Покупцем товару ( ТзОВ”Явір-млин”) та не сплатив повністю до Державного бюджету суму ПДВ, яка включена ним в ціну відвантаженого Покупцю товару, тобто не встановлено зайвої сплати ПДВ по ланцюгу придбання-продажу.

Виходячи з цього, ТзОВ ВКФ „Аспект”, на думку Відповідача, не мало права виписувати податкові накладні за цією операцією, а Позивач, в свою чергу, не мав права формувати за цими податковими накладними податковий кредит. Порушення Позивачем вимог пп..7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” №168-ВР від 03.04.1997р. з подальшими змінами та доповненнями (надалі Закон №168) призвело до неправомірного включення ТзОВ „Явір-млин” до податкового кредиту суми ПДВ в розмірі 592 763,28.грн. з вартості придбаних ним товарів.

Такі доводи відповідача необґрунтовані і суперечить нормам чинного законодавства та матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.02.2006р. між Позивачем та ТзОВ ВКФ „Аспект” було укладено договір поставки, за яким Позивач придбав у ТзОВ ВКФ „Аспект” товар в кількості 6420,017 т. на загальну суму 7 176 274,24 грн. в т.ч. ПДВ - 1196045,72 грн. Отримання товару підтверджується видатковими накладними №№ 395,396,397 від 31.03.2006р.; № 461 від 20.04.2006p.; № 480 від 28.04.2006p.; № 256 від 11.05.2006р.

На проданий товар ТзОВ ВКФ „Аспект” виписало Позивачу податкові накладні, на підставі яких Позивачем у відповідності до п.п.7.4.1., п.п.7.4.5., п.7.4., пп.7.5.1. п.7.5. ст.7 Закону №168 було включено до податкового кредиту ПДВ на загальну суму l 196 045,72 грн.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону "Про податок на додану вартість" платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Платники податку, визначені у пп. "а", "в", "г", "д" п. 10.1 ст. 10, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (п. 10.2 ст. 10 Закону).

Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладення штрафних санкцій.

Відповідно до підпункту 1.7 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Згідно з пунктом 7.4.1 та 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Пунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті вказаного Закону України "Про податок на додану вартість" передбачено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит є дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг) або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів, дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків.

Право позивача на податковий кредит підтверджується належним чином оформленими податковими накладними.

Що стосується посилання відповідача на відсутність надмірної сплати ПДВ, то слід зазначити наступне: наявність надмірної сплати ПДВ є предметом дослідження у випадках заявлення платником податків до відшкодування сум ПДВ з бюджету .

Як вбачається з матеріалів справи, у періоді, що перевірявся, платник податку не заявляв до відшкодування з бюджету податку на додану вартість, що підтверджується поданими до ДПІ у Яворівському районі податковими деклараціями з податку на додану вартість за травень, червень, серпень 2006р ., згідно яких платник податку не заявляв сум до бюджетного відшкодування.

Отже, Позивач правомірно відніс до податкового кредиту у травні, червні та серпні 2006р. з операції за Договором поставки від 09.02.2006p. № 09/02-01 суму ПДВ в розмірі 1196045,72 грн.

Що стосується посилання відповідача на порушення позивачем п.п.6.1.1 п.6.1 та п.п.6.2.1. п.6.2 ст.6 Закону №168 , то слід зазначити наступне:

В обґрунтування своїх доводів відповідач посилається на неправомірному застосуванні позивачем нульової ставки податку на додану вартість до бази оподаткування з контрактної вартості операцій, здійснених на підставі договору комісії від 09.02.2006 року № 01/К з комісіонером ПП „Світметал”, м. Одеса з тих підстав, що вантажно-митні декларації оформлені на підставі документів, що містять неправдиві дані, наслідком чого стало заниження податку на додану вартість на суму 1930864,00 грн. в т.ч. у квітні 2006 р. - 328850,00 грн., у травні 2006 р. - 1602014,00 грн.

Доводи відповідача не обґрунтовані і спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання Договору комісії від 09.02.2006 року № 01/К , укладеного між ТзОВ „Явір-млин” (Комітент) та ПП „Світметал” (Комісіонер), за актами приймання-передачі, позивач - передав, а ПП „Світметал” прийняв на комісію 9558,731 тонн відходів та брухту чорних металів на загальну суму 9 654320,00 грн. без ПДВ.

Як зазначається в Акті перевірки, даний товар був експортований за Контрактом між Комісіонером та нерезидентом - Покупцем ДТУ "МХК ДООЕЛ" (Республіка Македонія), згідно ВМД .

За умовами п.3.5. вищевказаного Контракту, право власності на товар переходить від Продавця до Покупця на умовах поставки FOB (після перетину товаром поручнів судна в порту відвантаження).

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" моментом експорту (імпорту) є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується від продавця до покупця, а моментом здійснення експортного (імпортного) контракту є момент, на який здійснено всі обов'язки за зазначеним контрактом, включаючи оформлення векселів (тратт) або укладення кредитних угод.

Як вже зазначалося раніше, згідно з п. 3.5 Контракту ,продавець передає товар Покупцю на умовах FОВ, згідно з правилами ІНКОТЕРМС 2000.

Згідно з Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС (редакція 2000 року), термін FОВ (FREE ОN ВОАRD) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець.

Згідно з підпунктом А.4 "Поставка" пункту А "Обов'язки продавця" ІНКОТЕРМС, продавець зобов'язаний здійснити завантаження товару на борт судна, призначеного покупцем, у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами, в названому порту відвантаження, у спосіб, що відповідає звичаям порту.

Відповідно до підпункту А.5 "Перехід ризиків" пункту А "Обов'язки продавця" ІНКОТЕРМС, продавець зобов'язаний, з урахуванням положень статті Б.5, нести всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження.

Підпунктом Б.5. "Перехід ризиків" пункту Б "Обов'язки покупця" встановлено, що покупець зобов'язаний нести всі ризики втрати чи пошкодження товару - з моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження.

Згідно з пунктом 2 Порядку здійснення митного контролю водних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2003 року №1989, під коносаментом розуміють документи, що регулюють правовідносини між відправником, перевізником та одержувачем транспортних засобів і товарів, свідчать про прийняття перевізником транспортних засобів і товарів, відомості про які наведено в коносаменті, є документами, що підтверджують наявність і зміст договору перевезення водним транспортним засобом.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на ту обставину, що ТзОВ „Явір-млин” неправомірно застосувало „0” ставку податку на додану вартість з поставки товарів на підставі Договору комісії №01/К від 09.02.2006 року з комісіонером ПП „Світметал” з підстав надання митним органам документів, що містять неправдиві дані. При цьому відповідач посилається на копії документів СВ УСБУ в Одеській області про порушення кримінальних справ на підставі Протоколів про порушення митних правил по фактах переміщення через митний кордон України шляхом надання митним органам, як підстави для переміщення документів, що містять неправдиві відомості.

Як зазначає відповідач, 15.05.2006 року за ВМД №500050000/6/010159 „ЕК 10” та 30.05.2006 року за ВМД №500050000/6/011576 „ЕК 10”, оформленими Одеською митницею згідно коносаменту №1 від 06.05.2006 року було здійснено пропуск через митний кордон України в режимі експорту товару –відходи та брухт чорних металів походженням з України. Відправником (Продавцем) зазначеного товару , згідно Контракту №01/05 від 15.09.2005 року виступало ПП „Світметал”, одержувачем –ТДУ „МХК” ДООЕЛ , відповідно до п.3.2 Контракту, країною призначення вантажу є Македонія.

Відповідно до ст.7 Угоди про вільну торгівлю між Республікою Македонія та Україною від 18.01.2001 року ( ратифікована Україною 05.07.01 р.), договірні сторони скасовують митні та експортні збори, що мають еквівалентний характер. На підставі зазначеної Угоди, при митному оформленні відходів та брухту чорних металів з вуглецевої нелегованої сталі по зазначеним вище ВМД була надана преференція по сплаті експертного мита на суму 699510,05 грн. Згідно із ст..12 Протоколу С до вказаної Угоди „преференційний режим, передбачений цією угодою, застосовується лише до продукції, яка ... перевозиться на пряму між сторонами”. Як зазначає відповідач, згідно наявної інформації товар було вивантажено в транзитних портах Греції та Туреччини , що ,на думку податкової інспекції, призвело до неправомірного застосування преференції зі сплати експортного мита та заниження позивачем податкового зобов’язання з ПДВ на суму 1930864,00 грн.

Доводи відповідача необґрунтовані і не заслуговують на увагу суду.

Як вбачається із наданих відповідачем копій постанов про порушення кримінальних справ, то вони порушені не щодо позивача, а по факту контрабанди вантажу –відходів та брухту чорних металів. Зазначені постанови не можуть бути належними і беззаперечними доказами неправомірного застосування позивачем нульової ставки ПДВ при здійсненні експорту зазначеного вище товару.

Згідно із ч.4 ст.70 КАС України, обставини , які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Відповідно до ст. 72 КАС України доказову силу для адміністративного суду може мати лише вирок суду у кримінальній справі, а не самі постанови про порушення кримінальної справи.

Слід також зазначити, що кошти за реалізовану комісіонером продукцію комітента згідно контракту від 15.09.2005 NQ01105 надійшли на рахунок Комісіонера повністю і повністю перераховані комітенту, що підтверджується довідкою філії ВАТ "Державного експортно-імпортного банку України" в м. Одеса від 19.06.06р. № 063/10-05/3471 (том І а.с.153).

Посилання Відповідача на те, що при експорті товару порушено преференційний режим замість зазначеної в ВМД країни призначення - Македонія, товар було вивантажено в транзитних портах Греції та Туреччини, не заслуговує на увагу суду, оскільки , як вже зазначалося раніше, право власності на товар, згідно з Контрактом №01/05 від 15.09.2005 року, перейшло до ДТУ „МХК” ДООЕЛ, з моменту переходу товару через поручні судна в порту відвантаження, що підтверджується коносаментом.

Що стосується доводів відповідача про неналежне оформлення позивачем митних декларацій, то слід зазначити наступне:

Відповідно до вимог п.6.2 ст. 6 Закону 168 при експорті товарів ставка податку на додану вартість становить „0” відсотків до бази оподаткування. Відповідно до п.п 6.2.1 Закону 168 "Товари вважаються експортованими платником податку в разі, якщо їх експорт засвідчений належно оформленою митною вантажною декларацією".

Форму вантажно-митної декларації, порядок її подання, оформлення та використання встановлено Положенням про вантажно-митну декларацію, затвердженим Постановою КМУ від 09.06.1997р. № 574( зі змінами та доповненнями).

Згідно положень чинного законодавства порядок митного оформлення товарів, що експортуються з митної території України, проводиться митним органом. Під час митного оформлення товарів, що експортуються митним органом оформляється ВМД на бланку відповідної форми.

Після фактичного вивезення в повному обсязі товарів, задекларованих у ВМД у режимі експорту за межі митної території України, митний орган, який здійснює оформлення експорту, одержує від митного органу, у зоні діяльності якого здійснювалося вивезення товарів, повідомлення про фактичне вивезення товарів за межі митної території України. На підставі цього повідомлення митний орган на п’ятому аркуші ВМД вчиняє запис: „Задекларовані в цій ВМД товари вивезені за межі території України в повному обсязі” та проставляє дату фактичного вивезення товару. Цей запис засвічується підписом відповідальної особи й гербовою печаткою митного органу.

Згідно з графами 17,18,20, та 21 копій ВМД, які знаходяться в матеріалах справи, товар вибув за межі митної території України. У всіх ВМД по експортованих товарах. на підставі яких Позивачем застосована нульова ставка ПДВ проставлено запис „ Задекларовані в цій ВМД товари вивезені за межі території України в повному обсязі”, проставлено дати фактичного вивезення товару ,підпис відповідальної особи і гербова печатка митного органу. (том ІІ а.с.83-91).

Згідно абзацу 2 ст. 4 Положення про вантажно-митну декларацію, затвердженого Постановою КМУ від 09.06.1997р. № 574( зі змінами та доповненнями) митний орган не приймає ВМД для оформлення якщо вона заповнена декларантом з порушенням цього Положення, Інструкції про порядок заповнення ВМД.

В Акті перевірки позивачем не зафіксовано порушень при оформленні вантажно-митних декларацій за якими Позивач застосував нульову ставку ПДВ, а інформація, яку надає Відповідач відносно нібито неналежних підписів уповноважених зі сторони Комісіонера осіб в договорах купівлі-продажу товару на експорт, не спростовує факту вивезення товару, що належить Комітенту за межі митної території України, та не може бути підставою для висновку щодо неналежного оформлення ВМД, тим більше не може свідчити про неправомірність платником Податку застосування нульової ставки ПДВ.

Згідно із вимогами ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти позову. В порушення зазначеної норми Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів правомірності прийняття ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, що є підставою для задоволення позовних вимог.

З урахуванням положень чинного законодавства України, практики його застосування найвищою судовою інстанцією України та обставин справи, суд дійшов висновку що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення частково.

Враховуючи викладене, керуючись ст.7-9, 14, 17, 69-71, 79, 86,158-163, 167, п.п. 3, 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2.Скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Яворівському районі :

- №/0 від 20.09.2007 року; №/1 від 03.12.2008 року; №/2 від 20.02.2008 року ; №/3 від 06.05.2008 року; №/2 від 20.02.2008 року; №/3 від 06.05.2008 року.

3. Постанову може бути оскаржено в порядку, визначеному главою 1 розділу ІV КАС України.

Повний текст Постанови виготовлений та підписаний, в порядку, визначеному ч.3 ст.160 КАС України 12.08.2008р.

Суддя                                                                                                     Березяк Н.Є.