ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" липня 2008 р.

Справа № 17/51-08-2043

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮСТ-СП”;

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Іллічівський судноремонтний завод”;

про стягнення 36743 грн.

Суддя Зуєва Л.Є.

П р е д с т а в н и к и :

від позивача: Похило А.М. - повірений;

Пахомов І.Ю. –повірений;

від відповідача: не з’явився.

СУТЬ СПОРУ: позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з ТОВ „Іллічівський судноремонтний завод” заборгованість по укладеному Договору №49-79-07 від 21.03.2007р., з урахуванням штрафних санкцій у сумі 36 743 грн.

Відповідач в засідання суду без поважних причин не з’явився, хоча про час та місце судового засідання його було двічі повідомлено належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які наявні в матеріалах справи, відзив на позов не надав, у зв’язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку, передбаченому ст. 75 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

21.03.2007р. між ТОВ „ЮСТ-СП” (надалі позивач) та ТОВ „Іллічівський судноремонтний завод” (надалі відповідач) укладено договір №49-79-07, відповідно до умов якого відповідач доручив, а позивач прийняв на себе зобов’язання по виконанню робіт у відповідності із кошторисом по заміні трубопроводу на теплоході „Родина”.

Згідно умов договору (п.3.1.) відповідач зобов’язався за виконані роботи сплатити суму у розмірі 30000 гривен, у т.ч. ПДВ - 5000 (п'ять тисяч) гривень.

При цьому, за умовами договору, відповідач не пізніше 5-ти банківських днів повинен був перерахувати позивачу аванс у розмірі 20%. Однак дана умова договору відповідачем виконана не була.

В свою чергу позивач на свій страх та ризик виконало взяті на себе по укладеному договору роботи на загальну суму 30 000 грн., які були оформлені відповідним актом виконаних робіт від 10.04.2007р.

У відповідності до п.3.3 укладеного договору, відповідач на протязі 3-х днів після підписання акту виконаних робіт за договором повинен був виплатити 60% вартості робіт.

Однак, станом на 23.05.2007 року відповідач взяті на себе по укладеному договору зобов’язання в частині оплати вартості виконаних робіт по заміні трубопроводу на теплоході „Родина” не виконав.

Не були і виконані Відповідачем умови п. 3.4 договору, де обумовлено виплату залишеної суми після відходу судна „Родина” із ТОВ „Іллічівський судноремонтний завод”.

Позивачем на адресу відповідач направлена у встановленому порядку претензія за №49 від 23.05.2007 року. Однак вказана претензія відповідачем залишена без розгляду та відповідь на неї позивачем отримано не було.

У зв’язку з цим, відповідачу була відправлена повторна претензія №111 від 24.07.2007 року, в якій було зазначено, що за станом на 23.07.2007 року розрахунки за виконані роботи не були проведені, внаслідок чого позивач просив негайно перерахувати на його рахунок суму заборгованості у розмірі 30 000 грн.

14.09.2007 року після неодноразових звернень позивач до відповідача, Товариством з обмеженою відповідальністю „ІСРЗ” було виплачено позивачу 10 000 грн. в рахунок погашення грошових зобов'язань по договору №49-79-07 від 21.03.2007 року, про що свідчить відповідне платіжне доручення №3404 від 14.09.2007 р. Остаточна ж сума заборгованості у погашена не була.

Так позивачем на підставі вимог ст. 625 ЦК України, відповідачу було нараховано 3% річних, які згідно представленого розрахунку становлять 700 грн., інфляційні втрати у розмірі 6143грн.

Крім того, позивачем на підставі п. 5.3 укладеного договору нарахована пеня за прострочку виконання грошового зобов’язання, яка згідно розрахунку доданого до позовної заяви становить 9900 грн.

Зазначені обставини спонукали ТОВ „ЮСТ-СП” звернутися до господарського суду Одеської області з позовною заявою від 16.05.2008р. віхд.№2799 до ТОВ „Іллічівський судноремонтний завод” про стягнення 36743 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.05.2008р. порушено провадження у справі №17/51-08-2043 за позовом ТОВ „ЮСТ-СП” до ТОВ „Іллічівський судноремонтний завод” про стягнення 36 743 грн.

У ході розгляду справи у суді позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог (від 15.07.2008р. вхід.№14305), в якої просить суд стягнути з відповідача по справі 25824 грн. –суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 700 грн. –3% річних; 2191 грн. –пені.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представника позивача та надані в ході розгляду справи докази, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з урахуванням наданих уточнень, з наступних правових підстав.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій – це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності зі ст.204 ЦК України договір укладений між сторонами по справі, як цивільно-правовий правочин є правомірним на час розгляду справи, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом, та він не визнаний судом недійсними, тому зобов’язання за цим договором мають виконуватися належним чином.

Відповідно до п.п. 1,2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. При цьому, договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Так розглядом матеріалів справи встановлено, що позивачем були виконані ремонтні роботи на загальну суму 30000 грн., з яких відповідачем було сплачено лише 10 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3404 від 14.09.2007р.

Частину суми остаточної вартості виконаних робіт, що залишилася до сплати відповідач не сплатив, у зв’язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 20 000 грн.

Вимогами ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому ст. 526 цього ж Кодексу встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.2 укладеного договору передбачено нарахування пені за прострочення платежів, у зв’язку з чим позивачем відповідачу була нарахована пеня, яка відповідно до приведеного уточненому розрахунку, який здійснено на підставі вимог Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, станом на час розгляду справи у суді складає 2191 грн.

У відповідності до вимог ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вимоги ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу інфляційні витрати, у вигляді індексу інфляції, який згідно приведеного розрахунку становить 5824грн., а також 3% річних у розмірі 700 грн.

Таким чином, заборгованість ТОВ „Іллічівський судноремонтний завод” перед ТОВ „ЮСТ-СП” за Договором №49-79-07 від 21.03.2007р. складає: 28715 грн., з них основного боргу –20000 грн., пеня –2191грн., індекс інфляції –5824 грн., 3 % річних –700 грн.

Дослідивши наданий позивачем уточнений розрахунок суми позовних вимог, суд дійшов висновку, що він розрахований у відповідності з вимогами діючого законодавства та суми зазначені у цьому розрахунку є такими, що підлягають стягненню з відповідача.

Згідно зі ст.614 ЦК України особа яка порушила зобов’язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов’язання.

У відповідності до п.п. 1, 2 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій.

У відповідності до вимог ст. 599 ЦК України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, згідно до ст. 43 ГПК України.

З огляду на викладе, приймаючи до уваги ті обставини, що станом на час розгляду справи у суді заборгованість по наданим за укладеним Договором послуг та нарахованим штрафним санкціям відповідачем не сплачено, будь-яких обґрунтувань своїх заперечень відповідачем також не надано, суд дійшов до висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача уточненої позивачем суми заборгованості, яка згідно до представлено позивачем розрахунку складає 28715 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.11, 12, 204, 530, 549, 599, 614, 625, 837 Цивільного кодексу України, ст. 216 Господарського кодексу України, позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по держмиту, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покласти на відповідача згідно зі ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Іллічівський судноремонтний завод” /68093, Одеська область, м. Іллічівськ, с. Малодолинське, вул. Космонавтів, 61, код 32333962/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю „ЮСТ-СП” /65036, м. Одеса, вул. Щорса, 144/2, кв. 32, код 33139780/ 20 000 грн. 00 коп. /двадцять тисяч грн. 00 коп./ - основного боргу; 5824 грн. 00 коп. /п’ять тисяч вісімсот двадцять чотири грн. 00 коп./ - індексу інфляції; 700 грн. 00 коп. /сімсот грн. 00 коп./ - 3% річних; 2191 грн. 00 коп. /дві тисячі сто дев’яносто одна грн. 00 коп./ - пені; 287 грн. 15 коп. /двісті вісімдесят чотири грн. 15 коп./ - державного мита; 118 грн. 00 коп. /сто вісімнадцять грн. 00 коп./ - витрат на послуги інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після вступу рішення в законну силу.

Суддя Зуєва Л.Є.