ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.07.08 р.                     Справа № 39/144пн

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіной Н.С.

при секретарі судового засідання Бахрамовій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Ларіні” м. Донецьк

До відповідача: Виконавчого комітету Донецької міської ради м. Донецьк

про: визнання права власності

За участю представників сторін

від позивача Малушко Г.Ю. – за довіреністю;

від відповідача Снєгірьов О.М. – за довіреністю;

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Ларіні” м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Виконавчого комітету Донецької міської ради м. Донецьк, про визнання новоствореної будівлі павільйону-закусочної, розташованої на земельній ділянці в Київському районі м. Донецька, пр. Київський, вул. Жмури, 1 – нерухомим майном та визнання за ним права власності на новостворену будівлю павільйону-закусочної.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на рішення виконавчого комітету № 398 від 19.08.2003 р., акт винесення в натурі меж земельної ділянки від 30.08.2003 р., договір оренди земельної ділянки від 29.09.2003 р., рішення виконавчого комітету Донецької міської ради № 36 від 28.01.2004 р. угода про внесення змін та доповнень в договір оренди земельної ділянки від 17.02.2004 р., дозвіл на виконання будівельних робіт 3 04/31 від 12.02.2004 р., лист № 50 від 30.08.2004 р., № 49 від 30.08.2004 р., рішення виконавчого комітету Донецької міської ради № 601 від 17.11.2004 р., акт перенесення меж земельної ділянки на місцевість від 13.12.2004 р., договір оренди земельної ділянки від 14.12.2004 р., акт про передачу та прийом в оренду земельної ділянки від 14.11.2004 р., акт технічної комісії про прийняття стаціонарної малої архітектурної форми в експлуатацію від 15.04.2005 р., рішення виконавчого комітету Київської районної ради у м. Донецьку № 144/3 від 19.05.2005 р.

Відповідач надав відзив на позов, проти позовних вимог заперечив, посилався на порушення позивачем порядку отримання дозволу на початок будівельних робіт.

В порядку статті 41 ГПК України, суд провів судову будівельно-технічну експертизу, за висновками якої, спірний об’єкт відповідає вимогам будівельних норм та правил, у тому числі протипожежних та санітарних, є нерухомим майном та придатне для подальшої експлуатації.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд встановив.

Рішенням виконавчого комітету Донецької міської ради № 398 від 19.08.2003 р. ТОВ “Ларіні” затверджено проект відведення земельної ділянки площею 247 кв.м для розміщення літньої площадки при існуючій закусочній по вул. Жмури, 1 в Київському районі та передано в оренду земельну ділянку (кадастровий номер 00150023) площею 243 кв.м. із земель житлової та громадської забудови в оренду строком до 01.11.2008 р.

30.08.2003 р. на підставі вказаного рішення представниками ТОВ “Сервітут” та ТОВ “Ларіні” складено акт про винесення в натурі меж земельної ділянки площею 0,0247 га для розміщення літньої площадки при існуючій закусочній по вул. Жмури, 1 в Київському районі, що затверджений Донецьким міським управління земельних ресурсів.

29.09.2003 р. на виконання п. 4.1 Рішення між позивачем та виконавчим комітетом Донецької міської ради укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого останній передав, а ТОВ “Ларіні” прийняло у платне строкове користування земельну ділянку кадастровий номер 00015023, що знаходиться на території Київського району м. Донецька по вул. Жмури, 1, загальною площею 247 кв.м. із земель житлової та громадської забудови.

28.01.2004 р. виконавчим комітетом Донецької міської ради за результатами розгляду клопотання ТОВ “Ларіні” ухвалене рішення № 36, згідно якого останньому погоджено розміщення павільйону-закусочної на раніше відведеній території під літню площадку по проспекту Київському в Київському районі м. Донецька згідно паспорту.

На підставі вказаного рішення між позивачем та виконавчим комітетом укладено додаткову угоду від 17.02.2004 р. до договору оренди від 29.09.2003 р.

12.02.2004 р. позивачем отримано дозвіл Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю м. Донецька № 04/31 на виконання МКП “Донстрой” будівельних робіт по розміщенню павільйону-закусочної на раніше відведеній території під літню площадку по проспекту Київському в Київському районі м. Донецька.

30.08.2004 р. позивач згідно листів № 49 та № 50 звернувся до Донецької міської ради та Київської районної ради м. Донецька з клопотання про надання згоди на реконструкцію павільйону-закусочної з розміщенням залу кафе.

Рішенням виконавчого комітету Донецької міської ради № 601 від 17.11.2004 р., позивачеві

припинено право користування земельною ділянкою площею 0,0247 га, раніше наданої рішенням виконавчого комітету № 398 від 19.08.2003 р.;

розірвано договір оренди землі від 17.12.2003 р. № А/4-96к перереєстрований від 02.03.2004 р. № А/4-96к, укладений між виконавчим комітетом міськради та товариством з обмеженою відповідальністю “Ларіні” за згодою сторін;

визнано таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету № 398 від 19.08.2003 р. та від 28.01.2004 р. № 36;

затверджено проект землеустрою до відводу земельної ділянки площею 0,0247 га для розміщення павільйону-закусочної з літньою площадкою по пр. Київському в Київському районі;

надано земельну ділянку (кадастровий номер 00015023) площею 0,0247 га з земель житлової та громадської забудови міськради в оренду строком 01.11.2008 р. для розміщення павільйону-закусочної з літньою площадкою по проспекту Київському в Київському районі згідно паспорту.

14.11.2004 р. між виконавчим комітетом Донецької міської ради та позивачем, в порядку визначеному Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України “Про оренду землі”, ст.ст. 792-797 ЦК України, а також іншими нормативно-правовими актами прийнятими на їх виконання, та на підставі п. 8.1 Рішення № 601 від 17.11.2004 р. , укладено договір оренди земельної ділянки.

Згідно акту приймання-передачі від 14.11.2004 р. Орендодавець на виконання п. 1.1, 4.2.1 Договору передав, а Орендар прийняв у платне строкове користування земельну ділянку площею 0,0247 га з земель житлової та громадської забудови міськради в оренду строком 01.11.2008 р.

За умовами п. 4.1 Договору, п. 5 Рішення земельна ділянка передана позивачеві для розміщення павільйону-закусочної з літньою площадкою по проспекту Київському в Київському районі.

Внаслідок здійснених позивачем будівельних робіт було фактично збудовано магазин, який є капітальною спорудою, а не легкоз’ємною конструкцією, у зв’язку з чим не може бути перенесений з земельної ділянки без втрати якісних показників та призначення та являє собою нерухоме майно.

Висновком судово-технічної експертизи ПП “ЕКСПЕРТ-ОЦІНКА” № 9/23/07/08 встановлено, що об’єкт дослідження - будівля павільйону-закусочної, розташована в Київському районі м. Донецька, пр. Київський, вул. Жмури, 1, виконано у відповідності з вимогами чинних будівельних норм та правил є нерухомим майном та придатне для подальшої експлуатації за призначенням.

За характеристиками провідних опорних конструкцій об’єкт може бути віднесенний до 1 групи капітальності.

Таким чином судом встановлено, що нежитлове приміщення – будівля павільйону-закусочної, що розташована в Київському районі м. Донецька по пр. Київський, вул. Жмури, 1 є нерухомим майном.

Частина 1 ст. 376 ЦК України передбачає, що будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Донецької міської ради № 601 від 17.11.2004 р. земельна ділянка площею 0, 0247 га виділена позивачеві у платне строкове користування із земель житлової та громадської забудови для розміщення павільйону-закусочної з літньою площадкою по проспекту Київському в Київському районі згідно паспорту.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно ч. 5 ст.376 ЦК України на вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст. 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

На час розгляду справи суду не надані документи, які б підтверджували, що збудоване спірне майно порушує чиї-небудь права.

Позивач на час розгляду справи володіє, користується та розпоряджається вказаним майном.

У відповідності до ст. 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, якщо інше прямо не випливає із закону або не встановлене судом. Згідно ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого ст. 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За нормами ст. 392 ЦК України, власник наділений правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписом ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

За своїм загальноправовим змістом, вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на будівлю павільйону-закусочної розташованої у Київському районі м. Донецька, – є засобом захисту цивільного права у вигляді визнання права, передбаченого ст.ст. 16, 392 ЦК України, 20 ГК України.

Оскільки згідно змісту позовних вимог та наданих матеріалів, відповідач вважає спірну будівлю реконструйованою з суттєвим відхиленням від встановленого порядку отримання дозвільних документів, що означає самочинність будівництва, суд доходить висновку, що позивач мав право звертатися до суду за захистом свого права власності, оскільки порушується право позивача щодо використання будівлі в підприємницькій діяльності, як елемент речового права власності.

Крім того позивачем заявлені вимоги щодо визнання новоствореної будівлі павільйону-закусочної, розташованої на земельній ділянці в Київському районі м. Донецька, пр. Київський, вул. Жмури, 1 – нерухомим майном.

Вимога про визнання про визнання будівлі нерухомим майном є встановленням факту, що має юридичне значення, який може встановлюватись господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне, його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог.

Враховуючи, що за своєю правовою природою обраний позивачем спосіб захисту цивільного права в цій чатсині не відповідає приписам статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України, наразі позивач фактично вимагає визнання (встановлення) судом певного юридичного факту, що є предметом доказування, а не предметом позову, в позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю “Ларіні” м. Донецьк щодо визнання новоствореної будівлі павільйону-закусочної, розташованої на земельній ділянці в Київському районі м. Донецька, пр. Київський, вул. Жмури, 1 – нерухомим майном - слід відмовити.

Судові витрати за клопотанням позивача покладаються на нього.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.22, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Ларіні” м. Донецьк – задовольнити частково.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю “Ларіні” м. Донецьк право власності на будівлю павільйону-закусочної, що розташована в Київському районі м. Донецька по пр. Київський, вул. Жмури, 1.

В іншій частині позовних вимог – відмовити.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя Морщагіна Н.С.