ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.06.2008

Справа №2-29/17879.1-2007

За позовом – Державної податкової інспекції у м.Сімферополі (м.Сімферополь, вул.М.Залкі,1/9).

До відповідача – Приватне підприємство «Коп» (м.Сімферополь, вул..Некрасова,21, кв.6).

За участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1.          Виконком Київської районної ради м.Сімферополя (м.Сімферополь, бул.Франко,25);

2.          Управління Державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців (м.Сімферополь, пр.Кірова,52).

Про скасування державної реєстрації.

Суддя О.І. Башилашвілі

Секретар с/з В.В. Романів

Представники:

Від позивача – не з’явився.

Від відповідача – Коваль О.І. – директор.

За участю третіх осіб:

1. не з’явився.

2. не з’явився.

Суть спору: ДПІ у м.Сімферополі звернулась до господарського суду АР Крим із позовом до відповідача – ПП «Коп» про скасування державної реєстрації.

Провадження у даній справі було порушено ухвалою господарського суду АРК від 13.04.2004р. суддею Осоченко І.К.

Рішенням господарського суду АРК від 11.05.2004р. позов був задоволений у повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням приватне підприємство «Коп» подало апеляційну скаргу до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.02.2005р. було відмовлено у відновленні пропущеного процесуального строку подання апеляційної скарги та апеляційну скаргу ПП «Коп» залишено без розгляду.

Приватне підприємство «Коп» подало касаційну скаргу до Вищого господарського суду України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 16.05.2005р. касаційну скаргу ПП «Коп» без номеру і дати на рішення від 11.05.2004р. господарського суду АР Крим повернуто заявнику, а справу – господарському суду АР Крим.

22.07.2005р. ПП «Коп» подало касаційну скаргу із клопотанням про відновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 11.11.2005р. касаційну скаргу ПП «Коп» на рішення від 11.05.2005р. господарського суду АР Крим та матеріали справи передані для вирішення до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.06.2007р.касаційну скаргу ПП «Коп» задоволено; рішення господарського суду АРК від 11.05.2004р. скасовано; справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Справа була передана до провадження судді Башилашвілі О.І. із привласненням справі нового номеру 2-29/17879.1-2007А.

Ухвалою від 15.01.2008р. суд залучив до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконком Київської районної ради м.Сімферополя.

Ухвалою від 12.02.2008р. суд залучив до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців.

Позивач в судове засідання не з’явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином – рекомендованою кореспонденцією.

Від відповідача в судове засідання з’явився директор, проти позову заперечував.

Треті особи до судового засідання також не з’явились. До суду надійшло клопотання Відділу Державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців про розгляд справи без участі свого представника за наявними документами у матеріалах справи.

Після з’ясування усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів.

Після закінчення дебатів, суд віддалявся для ухвалення рішення по даній справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши надані докази, суд-

встановив:

Рішенням виконавчого комітету Київської районної ради м. Сімферополя від 13.12.2001р. № 04055564ю0021958 відповідач зареєстрований як суб’єкт підприємницької діяльності – юридична особа.

Позивач посилається на те, що відповідач з 2002р. не надає податкові декларації та бухгалтерську звітність, тоді як ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами» платники податків повинні представляти до органів ДПІ звітність з періодичністю, встановленою нормами діючого законодавства.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається п. 33 Положення «Про державну реєстрацію суб’єктів підприємницької діяльності», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 1998 р. N 740, відповідно до якого, скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи здійснюється органом державної реєстрації за заявою власника (власників) або уповноваженого ним (ними) органів, а також на підставі рішення господарського суду, зокрема у разі: неподання протягом року до органів державної податкової служби податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності згідно із законодавством.

Однак, постановою від 26 листопада 2003 р. N 1821 Кабінет Міністрів України, у зв'язку з прийняттям Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", визнав такою, що втратила чинність - Постанову Кабінету Міністрів України від 25 травня 1998р. N 740 "Про порядок державної реєстрації суб'єктів підприємницької діяльності".

Постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2003 р. N 1821 набрала законної сили 01.07.2004р.

01.07.2004р. набрав законної сили Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців», відповідно до преамбули якого, цей закон регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців.

Так, суд вважає, що цей закон є спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців.

Згідно з п.2 ст.38 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців” неподання юридичною особою протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до Закону є підставою для прийняття судом рішення про припинення підприємницької діяльності юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 КАС України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, позивач має право змінити підставу або предмет адміністративного позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову в будь-який час до закінчення судового розгляду.

Однак, позивач не використав свого права під час нового розгляду справи: не змінив предмет позову та не привів позовні вимог у відповідність з вимогами Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців”.

Так, в судовому засіданні, яке відбулось 28.05.2008р. позивач наполягав на задоволенні позову в частині скасування державної реєстрації відповідача.

Відповідно до ст. 239 Господарського Кодексу України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання адміністративно-господарські санкції, зокрема: скасування державної реєстрації та ліквідація суб'єкта господарювання.

Однак, стаття 247 Господарського Кодексу України, передбачає, що у разі здійснення суб'єктом господарювання діяльності, що суперечить закону чи установчим документам, до нього може бути застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді скасування державної реєстрації цього суб'єкта та його ліквідації.

Скасування державної реєстрації суб'єкта господарювання провадиться за рішенням суду, що є підставою для ліквідації даного суб'єкта господарювання відповідно до статті 59 цього Кодексу.

Неподання юридичною особою протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності не є діяльністю суб’єктом господарювання що суперечить закону чи установчим документам в розумінні ст. 247 ГК України, та фактично така поведінка відповідача є бездіяльністю, за яку законом не передбачена ні адміністративно-господарська санкція ні відповідальність у вигляді скасування державної реєстрації.

Єдиним наслідком такої бездіяльності суб’єкта господарювання – юридичної особи, є припинення його підприємницької відповідно до ст.38 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців”, однак позивач не використав спосіб захисту, передбачений цією нормою.

За викладених обставин, суд вважає, що підстави для скасування державної реєстрації відповідача – відсутні, та відповідно позов не підлягає задоволенню.

Вступна та резолютивна частини оголошені в судовому засіданні 19.06.2008р.

Постанова оформлена та підписана відповідно до ст.167 КАС України – 23.06.2008р.

Керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

Постановив:

В задоволенні позову – відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня її проголошення, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви (ст. 254 КАС України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.