ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"14" липня 2008 р.

Справа № 18/94

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді ТимошевськоїВ.В. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №18/94

за позовом: Контрольно-ревізійного управління в Кіровоградській області, м. Кіровоград

до відповідача: Пологового будинку № 1, м. Кіровоград

про зобов'язання вчинити дії

За участю секретаря судового засідання Горлової М.С.,

та представників сторін:

від позивача - Палєйкіна А.М., довіреність № 218 від 05.06.2008 р.;

Казначей М.Є., довіреність №2 від 08.01.2008 р.;

від відповідача - Карпінська О.А., доручення № 212 від 05.06.2008 р.

Час прийняття постанови 15 год. 30 хв.

Контрольно-ревізійним управлінням в Кіровоградській області в порядку адміністративного судочинства подано позовну заяву з вимогами зобов”язати Пологовий будинок № 1 виконати законні вимоги КРУ в Кіровоградській області, а саме, усунути порушення виявленні під час ревізії шляхом забезпечення відшкодування у повному обсязі 6 985 грн. 51 коп.

Відповідач позов заперечив ( а.с. 92-95), посилаючись на те що:

- працівник Коток Ю.В. отримував заробітну плату згідно займаної ним посади, за відпрацьований час, в межах кошторисних призначень. Порушення вимог законодавства при нарахуванні заробітної плати ревізією не виявлено;

- висновок позивача, що Коток Ю.В. зарахований на посади завідуючого лабораторії та лікаря лаборанта без достатньої спеціальної підготовки з порушенням вимог наказу МОЗ України № 195 від 25.12.1992 р. є безпідставним, оскільки дана особа прийнята на посаду лікаря-лаборанта в Кіровоградську обласну лікарню 01.01.1984 р., що дає йому право на подальшу роботу на лікарських посадах;

- до компетенції котрольно-ревізійної служби не відноситься перевірка відповідності освіти займаній посаді будь-якого працівника об”єкту, що ревізується.

У судовому засіданні 03.07.2008 р. судом постановлено ухвалу із занесенням до журналу судового засідання про відмову у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі, оскільки провадження у даній справі відкрито у відповідності до вимог п. 6 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружного адміністративного суду.

У судовому засіданні 14.07.2008 р. представниками позивача позовні вимоги підтримано у повному обсязі; представник відповідача позов заперечив.

У судовому засіданні 14.07.2008 р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши наявні в матеріалах справи та дослідженні в судовому засіданні докази, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Статтею 10 вищезазначеного Закону визначено, що органи державної контрольно-ревізійної служби мають право:

- перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (п.1);

- пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів (п. 7);

28.12.2007 р. Кіровоградським об”єднаним контрольно-ревізійним відділом відповідно до пункту 1.2.1.1. Плану контрольно-ревізійної роботи на 4 квартал 2007 року (а.с. 146-148) проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Пологового будинку № 1 м. Кіровограда за період з 01.05.2005 р. по 01.11.2007 р. За результатами ревізії складено акт № 08-10/148 ( а.с. 7-44).

В даному акті у розділі “Штатна дисципліна. Оплата праці працівників та нарахування на заробітну плату” зафіксовано, що в порушення наказу Міністерства охорони здоров”я України № 195 від 25.12.1992 р. (із внесеними змінами), до роботи на посадах завідувача лабораторією та на 0,5 ставки лікаря-лаборанта зараховано працівника Коток Юрія Вікторовича без відповідної спеціальності. Так, вказаним наказом Міністерства охорони здоров”я України передбачено, що до роботи на посадах лікарів-лаборантів повинні допускатись фахівці, які отримали спеціальну підготовку у вищих закладах освіти та звання лікаря-спеціаліста з конкретної спеціальності. Однак, Коток Юрія Вікторовича прийнято на зазначені вище посади в 2006 році при наявній спеціальності – ветеринарія за кваліфікацією “ветеринарний лікар”, отриманій в Дагестанському сільськогосподарському інституті.

З метою усунення виявлених ревізією порушень, керуючись статтею 10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні", контрольно-ревізійним відділом 29.01.2008 р. та 12.03.2008 р. направлено відповідачеві листи-вимоги про відшкодування збитків в сумі 6 985,51 грн. ( а.с. 50-53, 153-156).

В направлених вимогах вказано на те, що відповідно до Закону України “Про оплату праці” проста, некваліфікована праця повинна оплачуватись в розмірі не нижчому ніж мінімальна заробітна плата. Враховуючи, що оплату праці завідувачу лабораторією Коток Ю.В. проведено в загальній сумі 19 477,01 грн., а сума мінімальної заробітної плати обрахована відповідно до законів України “Про Державний бюджет України” на 2006 та 2007 роки становить 12487,50 грн., проведено зайву оплату праці на суму 6 985,51 грн., чим завдано збитків на відповідну суму. У зв”язку з цим контрольно-ревізійний відділ вимагає провести службове розслідування для встановлення винних осіб за понесені збитки в сумі 6985,51 грн. та відшкодувати дані збитки за рахунок винних осіб.

Між тим, Пологовий будинок № 1 вимоги позивача не виконав та в листах від 13.02.2008 р. і від 24.03.2008 р. вказав на правомірність зарахування Коток Ю.В. на посади лікаря-лаборанта та нарахування йому заробітної плати в межах чинного законодавства ( а.с. 68-69, 78).

В силу частини другої статті 15 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються.

Позивач просить зобов”язати відповідача виконати вимоги шляхом забезпечення відшкодування у повному обсязі 6 985,51 грн.

Вказана сума обрахована як різниця між отриманою заробітною платою Коток Ю.В. на посадах завідувача лабораторією і 0,5 ставки лікаря-лаборанта за сумісництвом та сумою мінімальної заробітної плати за 1,5 ставки ( а.с. 157).

Відповідач заперечує законність вимог контрольно-ревізійного управління.

Відповідно до статті 3 Закону України “Про державну контрольно-ревізійну служб в Україні” контрольно-ревізійна служба у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента та Кабінету Міністрів України.

В силу пункту 10 статті 10 Закону України “Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні” органи державної контрольно-ревізійної мають право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Поряд з цим, позивачем не доведено порушення відповідачем вимог законодавства з питань збереження і використання активів та факту заподіяння збитків, що слідує з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Коток Ю.В. з 11.09.2006 р. прийнятий на посаду завідувача відділення клінічної лабораторії діагностики за наказом головного лікаря Пологового будинку № 105-к від 07.09.2006 р. та за сумісництвом на 0,5 ставки лікаря-лаборанта за наказом № 106-к від 11.09.2006 р. (а.с. 102).

Згідно статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У відповідності до статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до статті 95 Кодексу мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці (обсяг робіт). До мінімальної заробітної плати не включаються доплати, надбавки, заохочувальні та компенсаційні виплати.

Статтею 98 Кодексу встановлено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Вказаним приписам кореспондують норми статей 1, 3, 13 Закону України “Про оплату праці”.

Відповідно до статті 5 Закону України “Про оплату праці” організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на державному рівні; галузевих, регіональних угод; колективних договорів; трудових договорів. Згідно статті 22 Закону суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

З наведеного вбачається, що заробітна плата має виплачуватись за фактично виконувану роботу з урахуванням займаної посади та інших умов трудового договору. Максимальний розмір заробітної плати не обмежується. Норми чинного законодавства не зобов"язують оплачувати просту, некваліфіковану працю лише в межах мінімальної заробітної плати. Мінімальна заробітна є державною соціальною гарантією, яка являє собою законодавчо встановлений розмір заробітної плати нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником норму праці.

В ході ревізії відповідача було встановлено, що працівник Коток Ю.В. отримував заробітну плату згідно виконуваної ним роботи за трудовою угодою. Будь-яких порушень норм законодавства при нарахуванні та виплаті Коток Ю.В. заробітної плати ревізією не встановлено.

За вимогами Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20 квітня 2006 р., виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції служби, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Поряд з цим, акт ревізії від 27.12.2007 р. № 08-10/148 не містить зазначення норм законодавства, які порушено відповідачем під час нарахування та виплати заробітної плати працівнику Коток Ю.В. Відсутні такі норми і в листах-вимогах, щодо зобов”язання виконати яких подано позов.

За статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Контрольно-ревізійним управлінням в Кіровоградській області не доведено господарському суду незаконність виплати Пологовим будинком № 1 заробітної плати працівнику Коток Ю.В., заподіяння шкоди на суму 6 985,51 грн. та не наведено правових підстав, відповідно до яких відповідач має здійснювати таке відшкодування. Крім того, в листах-вимогах та у позовній заяві не зазначено, куди саме потрібно забезпечити відшкодування суми.

Виходячи з викладеного, господарський суд приходить до висновку, що позов Контрольно-ревізійного управління в Кіровоградській області не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 71, 94, ч.ч. 1-3 ст. 160, ч. 1 ст. 162, ст. 163, ч. 2 ст. 186, ч.ч. 1-4 ст. 254, ст. 258, п. 6 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження постанови, з подачею її копії до апеляційної інстанції, або відповідно частини 5 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо її не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя

В.В.Тимошевська