ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2008 р.

№ 39/234-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого –судді

Грека Б.М. –(доповідача у справі)

суддів :

Подоляк О.А.

Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Концерн "Весна"

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.01.08

у справі

№ 39/234-06

господарського суду

Дніпропетровської області

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Концерн "Весна"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор"

про

стягнення 40801 грн. 17 коп.

за участю представників від:

позивача

Півень Л.С. (дов. від 12.05.08)

відповідача

Олексенко Н.В. (дов. від 26.04.08)

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство закритого типу „Концерн Весна” звернулося до господарського суду Дніпропетровської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Фактор” 40801 грн. 17 коп. неустойки за період з 01.04.06 по 26.04.06 за несвоєчасне повернення приміщення з оренди за договором № 685 від 28.04.05. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що між сторонами у справі було укладено договір оренди, строк дії якого скінчився 01.04.06, однак відповідач порушуючи умови договору, у день закінчення строку його дії не повернув орендоване майно орендодавцю (позивачу), що відповідно до п. 5.2. договору та ст. 785 Цивільного кодексу України є підставою для нарахування неустойки в розмірі подвійної орендної плати за користування річчю за час прострочення.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.07 (суддя Ліпинський О.В.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.01.08 (колегія суддів у складі: головуючого-судді Павловського П.П., суддів: Чус О.В., Швець В.В.), в задоволенні позову відмовлено. Судові акти мотивовані необґрунтованістю позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням та постановою, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, позов задовольнити. Касаційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду матеріалам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги щодо дотримання судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 28.04.05 між сторонами у справі було укладено договір оренди № 685, за умовами якого, позивач (Акціонерне товариство відкритого типу "Концерн "Весна") передав, а відповідач (Товариство з обмеженою відповідальністю “Фактор”) прийняв в оренду нежитлові приміщення і місця загального користування, загальною площею 2538,0 кв.м. які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Молодогвардійська, 6 (площадка № 2а).

05.09.05 та 25.10.05 сторони уклали додаткові угоди, за умовами яких було збільшено площу орендованого майна до 2646,0 кв.м. та 2987,2 кв.м. Відповідно до п. 8.1. Договору, з урахуванням укладених сторонами додаткових угод, строк його дії було встановлено з 28.04.05 по 31.03.06. За умовами договору оренди, а саме п. 4.1.14. відповідач зобов’язувався у день закінчення строку дії договору, або день, зазначений при його розірванні з будь-яких передбачених в ньому причин, або відмови орендодавця від договору, передати орендодавцеві приміщення за актом повернення приміщень.

Акціонерне товариство відкритого типу "Концерн "Весна" звертаючись з даним позовом посилалося на те, що відповідач в порушення п. 4.1.14., в день закінчення строку дій договору - 31.03.06 не повернув орендовані приміщення, та продовжив фактичне користування орендованим майном, у зв’язку з чим позивач просив стягнути з відповідача 40801,17 грн. неустойки за період з 01.04.06 по 26.04.06 за несвоєчасне повернення приміщення з оренди.

Відмовляючи в позові, суди попередніх інстанцій вказали на те, що листом від 23.03.06 № 23 Товариство з обмеженою відповідальністю “Фактор” повідомило орендодавця про готовність орендованих приміщень до повернення, та направив на його адресу акти приймання-передачі від 31.03.06. 03.04.06 відповідач вдруге направив листа за № 64 про готовність повернення орендованих приміщень, однак, позивачем відповідних дій щодо прийняття майна вчинено не було. Тому суди дійшли висновку про те, що приміщення було невчасно передане з вини позивача.

Втім, колегія суддів Вищого господарського суду України не може погодитися з такими висновками, оскільки відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України “Про судове рішення”, викладених у постанові від 29.12.76 № 1, мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

Втім, суди на ці положення уваги не звернули, а зазначаючи, що листом від 23.03.06 № 23 Товариство з обмеженою відповідальністю “Фактор” повідомило орендодавця про готовність орендованих приміщень до повернення, не прийняли до уваги, що згідно інших листів відповідача (т.2 а.с. 42, 101, 102, 103, 105), з яких вбачається, що орендар просив дозволу на продовження орендних правовідносин до 31.05.06. Втім, суди так і не встановили моменту повернення приміщення з оренди та причин затримки.

Суду слід було врахувати, що висновки суду мають ґрунтуватися на всебічному повному та об'єктивному аналізі всіх доказів у справі у їх сукупності, чого зроблено не було. Ігнорування частини доказів у справі без обґрунтованого висновку щодо їх відхилення є неприпустимим. Тому судові акти у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

При новому розгляді, суду слід з'ясувати наведені в цій постанові обставини справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм, та доводам сторін належну правову оцінку та ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Під час нового розгляду справи суду слід врахувати, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, підтвердженими в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Концерн "Весна" задовольнити частково, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.07 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.01.08 у справі № 39/234-06 скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий - суддя                                                                      Б. Грек

Судді                                                                                                    О. Подоляк

Л. Стратієнко