ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" липня 2008 р.

Справа № 20-27/227-07-7813

За позовом: Малого підприємства „Восход”;

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальність „АРСЕНАЛ”;

про стягнення 15 203 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники:

від позивача: Андрієвський Л.І., паспорт серія ЕЕ 455554

від відповідача: Сліпенко Р.Ю., діючий за дов. №138 від 02.06.2008року.

Казьмірик Р.Я., діючий за дов. №139 від 02.06.2008року.

СУТЬ СПОРУ: Мале підприємство „Восход” звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ТОВ „АРСЕНАЛ” заборгованість в сумі 15 203 грн. 00 коп., посилаючись на невиконання останнім зобов’язань за договором №0912-04/юр від 09.12.2004року.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.09.2007 року (суддя Семенюк Г.В.) порушено провадження у справі.

Розпорядженням голови господарського суду №428-р від 12.11.2007року, у зв"язку із закінченням 11.11.2007р. повноважень судді Семенюка Г.В., призначеного на посаду судді господарського суду Одеської області Указом Президента України від 11.11.2002 року №7001/2002 „Про призначення суддів”, господарську справу №27/227-07-7813 передано на розгляд судді господарського суду Одеської області Щавинської Ю.М.

В процесі розгляду справи (заява від 14.01.08р. а.с.101-102) позивач уточнив та збільшив позовні вимоги на суму 757,98 грн.(відряджувальні витрати) та 12 496,00 грн. (втрачена вигода). Таким чином, сума заявленого позову склала 28456,98 грн., в тому числі 15 203,00 грн. (основний борг), 757,98 грн. (відряджувальні витрати), 12496,00 грн. (втрачена вигода).

Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому проти позову заперечує та зазначає, що ТОВ „АРСЕНАЛ” приймало та оплачувало роботи, які були виконані МП „Восход” за січень 2005 року на загальну суму 28 936 грн., в т.ч. ПДВ, за лютий 2005 року на загальну суму 17 981 грн., в т.ч. ПДВ, за березень 2005 року на загальну суму 9720 грн. Вищевказані акти виконаних робіт підписані уповноваженими особами ТОВ „АРСЕНАЛ” та МП „Восход” та скріплені печатками сторін. Дані акти є підтвердженням того, що зазначені в них роботи виконані належним чином та своєчасно, при їх прийманні не виявлено відступу від умов договору. Вартість робіт за вищевказаними актами була сплачена ТОВ „АРСЕНАЛ” в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями на загальну суму 56 637 грн. Роботи за квітень, травень, червень 2005 року МП „Восход” не були виконані, акти виконаних робіт за зазначений період ТОВ „АРСЕНАЛ” не отримувало, уповноважені особи ТОВ „АРСЕНАЛ” дані акти не підписували та роботи по ним уповноваженими особами ТОВ „АРСЕНАЛ” не приймалися. Отже, немає правових підстав для оплати за такі роботи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.01.2008 року провадження у справі зупинено у зв’язку з направленням справи до прокуратури Автономної республіки Крим для проведення відповідної перевірки.

05.06.2008року справу №20-27/227-07-7813 було повернуто разом з постановою прокурора Залізничного району м. Сімферополя про відмову в порушенні кримінальної справи відносно посадових осіб МП „Восход” та ТОВ „АРСЕНАЛ”.

Ухвалою від 06.06.2008 року провадження у справі №20-27/227-07-7813 поновлено.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

09.12.2004 року між МП „Восход” та ТОВ „АРСЕНАЛ” було укладено договір підряду №0912-04/юр на виконання будівельних робіт.

Відповідно до п.1.1 договору підряду №0912-04/юр на виконання будівельних робіт замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов’язання по виконанню робіт по ремонту Адміністративно - побутового корпусу, розташованого за адресою: м. Сімферополь, вул. Монтажна, 17, загальної площею 1600 кв.м., а замовник зобов’язується прийняти відповідну роботу та сплатити її.

Відповідно до п. 2.1 договору підряду №0912-04/юр вартість усіх видів робіт по даному договору визначається в кошторисі, підписаному сторонами, який є невід’ємною частиною відповідного договору, та складає згідно з п. 2.2 договору 61 033 грн., в тому числі ПДВ 20%.

Відповідно до п. 2.5 договору підряду №0912-04/юр оплата за роботи, передбачені відповідним договором, виконується після підписання сторонами акту прийому - передачі виконаних робіт.

Пунктом 3.1 договору підряду №0912-04/юр передбачено, що виконані роботи здаються по акту прийому - здачі виконаних робіт після отримання замовником повідомлення від підрядника про готовність здачі об’єкта.

Відповідно до п. п. 6.1 6.2 договору підряду №0912-04/юр роботи виконуються із матеріалів замовника, які ним закуповуються, та інструментом підрядника.

Строки виконання робіт обумовлені сторонами та у відповідності з п.6.3 договору складають 90 календарних днів з моменту підписання відповідного договору, з правом дострокового виконання робіт.

На виконання умов зазначеного договору, позивачем були виконані та передані за актом прийому –передачі ремонтно - будівельні роботи на суму 11 301 грн. (акт №1 за січень 2005р.), на суму 17 635 грн. (акт № 2 за січень 2005р.), на суму 17 981 грн. (акт №3 за лютий 2004р.), на суму 9720 грн. (акт №4 за березень 2005р.).

Зазначені роботи були оплачені відповідачем на загальну суму 56 637,00 грн., що підтверджується виписками по рахунку позивача (а.с 15-17) та сторонами не заперечується.

У зв’язку з несплатою відповідачем робіт за актом №5 на виконання ремонтно-будівельних робіт на заводе „АРСЕНАЛ” м. Сімферополь за квітень –травень - червень 2005 року на загальну суму 12 009,60 грн. та виникненням у зв’язку з цим відповідних збитків, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши надані сторонами докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується із ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно до п. 3 ст. 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов’язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

У відповідності до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Згідно до ст. 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно до п. 2.1 договору підряду №0912-04/юр вартість всіх видів робіт відповідного договору визначається в кошторисі, підписаному сторонами, який є невід’ємною частиною відповідного договору.

Відповідно до п. п. 2.2, 2.3 зазначеного договору загальна вартість робіт по договору складає 61 033 грн., з урахуванням ПДВ. У випадку виявлення необхідності проведення додаткових робіт, не врахованих в технічній документації, підрядник повідомляє про це замовника, з наданням обґрунтування необхідності проведення робіт та кошторисної вартості проведення, в строк не пізніше трьох днів з моменту виявлення. Замовник в строк не більш семи робочих днів приймає рішення про згоду на проведення додаткових робіт, або про відмову від їх проведення. Після отримання від замовника згоди на проведення додаткових робіт відповідно до зазначеного договору підрядник виставляє замовнику рахунок на сплату кошторисної вартості додаткових робіт по договору. Виставлений рахунок сплачується замовником у розмір 25% в строк не більш семи банківських днів з моменту отримання. Залишкову вартість додаткових робіт відповідно до зазначеного договору замовник перераховує після закінчення робіт по договору на підставі підписаного сторонами акту прийому –передач виконаних робіт та акту прийому об’єкту в експлуатацію енергопостачальною організацією.

Зазначене положення договору цілком відповідає п. 4 ст. 844 ЦК України, відповідно до якого у випадку виникнення необхідності проведення додаткових робіт і у зв’язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов’язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи.

Як свідчать матеріали справи, станом на квітень 2005року, тобто після підписання сторонами акта №4 за березень 2005р., позивачем були виконані роботи на суму 56 637 грн.

За таких обставин, виходячи з вищенаведених положень договору та закону, вбачаючи необхідність проведення додаткових робіт на суму 12 009,6 грн., що перевищують зазначену у договорі вартість, позивач мав повідомити замовника про необхідність проведення робіт та отримати його згоду на їх виконання. За умовами договору (п.2.3), тільки після отримання згоди замовника та проведення ним сплати 25% виставленого рахунку, позивач мав право виконувати зазначені роботи та, відповідно, вимагати їх оплати.

Відповідно до ст. ст. 32, 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В порушення зазначених приписів ст. 33 ГПК України, позивачем виконання вищезазначеного порядку, обумовленого сторонами у договорі, не доведено.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до умов договору (п.2.4, 6.1) роботи за договором виконуються із матеріалів, що закуповуються замовником. При цьому, згідно до приписів ст. 840 ЦК України, підрядник зобов’язаний надати замовникові звіт про використання матеріалу та повернути його залишок.

Згідно до ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд зазначає, що чинним законодавством чітко встановлений перелік первинної документації, яка повинна супроводжувати перехід товарно –матеріальних цінностей (в тому числі і будівельних матеріалів, зокрема дверних блоків, гипсокартону, тощо).

Разом з тим, будь - яких доказів отримання позивачем матеріалів для проведення робіт, зазначених у акті №5 (а.с. 23), матеріали справи не містять.

За думкою суду, лише наявність у матеріалах справи акту №5 за квітень – червень 2005 року, скріпленого підписами прораба та інженера філії ТОВ „АРСЕНАЛ”, без наявності будь –яких інших доказів (первинних документів), не є достатньою підставою для стягнення зазначеної в акті суми.

Крім того, суд критично оцінює зазначений акт №5 з урахуванням періоду проведення робіт, що дорівнює трьом місяцям (квітень –червень), оскільки усі інші наявні акти підписувалися щомісячно.

За таких обставин, у позовних вимогах МП „Восход” про стягнення заборгованості по проведеним роботам, яка з урахуванням індексу інфляції склала 15 203 грн., слід відмовити.

Щодо уточнених позовних вимог про стягнення збитків, заподіяних порушенням ТОВ „Арсенал” умов договору від 9.12.2004р., суд зазначає наступне. Відповідно до приписів ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Виходячи із вказаної норми, під збитками законодавець розуміє:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Право особи на відшкодування збитків передбачено ст. 623 Цивільного кодексу України, яка закріплює обов’язок боржника, у випадку порушення зобов’язання, відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Приймаючи до уваги, що судом при розгляді справи встановлена відсутність факту порушення зобов’язання з боку ТОВ „Арсенал”, підстави для задоволення вимог про стягнення збитків (відряджувальні витрати та втрачена вигода) також відсутні.

Згідно до ст.44, 49 ГПК України судові витрати при відмові у позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд–

ВИРІШИВ:

1.          У позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Суддя Щавинська Ю.М.

рішення підписано 7.07.2008р.