ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2008 р.

№
16/253пд

Вищий господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого,
судді

Плюшко
І.А.,

суддів

Разводової
С.С. (доповідач по справі), Самусенко С.С.,

розглянувши
касаційну скаргу СПД -фізичної особи ОСОБА_1

на

рішення
господарського суду Донецької області від 25.09.07р., додаткове рішення
господарського суду Донецької області від 03.10.07р. і постанову Донецького
апеляційного господарського суду від 27.11.07р.

у справі

№
16/253пд

за
позовом

СПД
-фізичної особи ОСОБА_2

до

СПД
-фізичної особи ОСОБА_1

про

розірвання
договору оренди № 12 від 01.09.02р., зобов'язання звільнити нежитлове
підвальне приміщення, стягнення з відповідача витрат по оплаті послуг
адвоката у розмірі 2000,00 грн.

За участю представників
сторін

від позивача      не з'явилися,

від відповідача  не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_2 звернувся до господарського
суду з позовними вимогами до суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1 про розірвання договору оренди № 12 від 01.09.2002 року,
зобов'язання звільнити нежитлове підвальне приміщення загальною площею 60
кв.м., яке розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. Університетська 42, а
також  стягнення з відповідача витрат на
оплату послуг адвоката у розмірі 2 000 грн.

Рішенням
господарського суду Донецької області від 25.09.2007 року у справі № 16/253пд
(суддя Манжур В.В.) позов задоволено повністю.

Додатковим
рішенням господарського суду Донецької області від 03.10.2007 року доповнено
описову частину рішення місцевого господарського суду від 25.09.2007 року
абзацем, де у задоволенні клопотань суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1 щодо зупинення провадження у справі відмовлено.

Постановою
Донецького апеляційного господарського суду від 27.11.2008 року у справі №
16/253пд (судді: Скакун О.А., Колядко Т.М., Мірошниченко С.В.) рішення
місцевого господарського суду від 25.09.2007 року скасувати в частині
задоволення вимог щодо розірвання договору оренди № 12 від 01.09.2002 року,
припинено провадження в частині вимог щодо розірвання договору оренди № 12 від
01.09.2002 року на підставі ч. 1 п.1-1 ст. 80 Господарського процесуального
кодексу України, доповнено абз. 3 резолютивної частини рішення після слів: «яке
є предметом договору оренди № 12 від 01.09.2002 року»словами наступного змісту:
«протягом одного місяця з моменту набрання рішенням законної сили», в решті
рішення місцевого господарського суду від 25.09.2007 року залишено без змін.
Додаткове рішення господарського суду Донецької області від 03.10.2007 року
залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх
інстанцій суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1 звернувся
до Вищого  господарського  суду України з касаційною  скаргою, в якій просить скасувати рішення
господарського суду Донецької області від 25.09.2007 року, додаткове рішення
господарського суду Донецької області від 03.10.2007 року  та постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 27.11.2008 року у справі № 16/253пд та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_2, посилаючись на порушення та невірне
застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального
права, зокрема ст. 764 Цивільного кодексу України, ст. ст. 22, 34, 43, 81-1, 88
Господарського процесуального кодексу України

Заслухавши доповідь судді доповідача,
розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши  правильність
застосування  судами  норм матеріального  та процесуального  права,
колегія  суддів  Вищого господарського  суду
України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних
підстав.

Судами
попередніх інстанцій встановлено, що між ТОВ «АВЕРС»та суб'єктом
підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1 укладено договір оренди
частини підвального приміщення № 12 від 01.09.2002 року, яке в подальшому стало
належати СПД ОСОБА_2 на підставі договору дарування.

Строк
вказаного договору встановлений  з
01.09.2002 року до 31.12.2004 року, в подальшому пролонгований до 01.05.2007
року.

Позивач
направив 29.03.2007 року та 14.05.2007 року на адресу відповідача листи про
відмову в продовжені строку дії договору оренди та вимогу звільнити орендоване
приміщення.

Суд
апеляційної інстанції вказав, що відповідач стверджував, що листи-вимоги не
отримував, тому продовжував користуватися приміщенням і вважає його
пролонгованим на новий строк, хоча в матеріалах справи містяться докази їх
направлення.

Крім
того, суд попередньої інстанції, приймаючи оскаржувану постанову підставно не
погодився з висновком місцевого господарського суду щодо задоволення вимог щодо
розірвання договору оренди № 12 від 01.09.2002 року виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1-1. ст. 80
Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Місцевий
господарський суд приймаючи рішення від 25.09.2007 року не звернув увагу на те,
що договір оренди № 12 від 01.09.2002 року припинив дію 01.05.2007 року. Отже,
на момент розгляду спору судом першої інстанції вказаний договір вже не діяв.

За
таких обставин суд апеляційної інстанції правомірно та обґрунтовано припинив
провадження в цій частині.

Статтею
785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму
наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було
обумовлено в договорі. В матеріалах справи відсутні докази звільнення
приміщення та акт прийому-передачі, який підтверджував повернення приміщення.

Суд
апеляційної інстанції вірно вказав, що місцевий господарський суд порушив
вимоги ч. 2 ст. 84 Господарського процесуального кодексу України не вказавши
строки звільнення приміщення, тому абз. 3 резолютивної частини слід доповнити
після слів: «яке є предметом договору оренди № 12 від 01.09.2002 року»словами
наступного змісту: «протягом одного місяця з моменту набрання рішенням законної
сили».

Місцевий
господарський суд підставно стягнув 2000 грн. витрат на оплату послуг адвоката,
оскільки факт понесених витрат підтверджується адвокатською угодою від
20.03.2007 року, протоколом про договірну ціну від 03.10.2007 року свідоцтвом
на право заняття адвокатською діяльністю. Тому у вказаній частині суд
попередньої інстанції залишив рішення від 25.09.2007 року без змін. Крім того,
оскільки додаткове рішення господарського суду Донецької області від 03.10.2007
року не суперечило рішенню господарського суду Донецької області від 25.09.2007
року, не побачив підстав в його скасуванні.

Беручи
до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції та повноваження
останнього, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова суду апеляційної
інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права та підстав для
її зміни або скасування не має.

На підставі викладеного та керуючись  ст. ст.1115, 1117 ,  1119 - 11111,
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,
-

П О С Т А Н
О В И В:

1.           Касаційну скаргу СПД -фізичної особи
ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Донецької
області від 25.09.07р.,

додаткове рішення
господарського суду Донецької області від 03.10.07р. і постанову Донецького
апеляційного господарського суду від 27.11.07р. по справі № 16/253пд залишити
без змін.

Головуючий,
суддя
І.А. Плюшко

Судді
С.С.
Разводова

С.С. Самусенко