ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2008 р.

№ 12/603-26/319

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Грейц К.В.,

суддів:

Глос О.І., Бакуліної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ДАК "Хліб України"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2008 р.

у справі

№12/603-26/319

господарського суду

м.Києва

за позовом

ДП "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу"

до

ДАК "Хліб України"

третя особа

ВАТ "Перебудова"

про

стягнення 17 158,62 грн.

у судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:

Кузьмінський О.О.

від відповідача:

Кліновська Н.В.

від третьої особи:

не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва від 09.07.2007 р. у справі №12/603-26/319 (суддя Пінчук В.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2008 р. (судді: Іваненко Я.Л., Гарник Л.Л., Пантелієнка В.О.), позов задоволено: стягнуто з ДАК "Хліб України" на користь Державного підприємства "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу" 17 158,62 грн. боргу, 172,00 грн. держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У касаційній скарзі ДАК "Хліб України" просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2008 р. у справі №12/603-26/319 та прийняти постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення та неправильне застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 509, 512, 519 Цивільного кодексу України, п. 4 ст. 59, ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України, ст. 33, 34, 36, 43 Господарського процесуального кодексу України, оскільки між позивачем і відповідачем зобов’язання виникли на підставі адміністративного акта —постанови Кабінету Міністрів України від 15.05.2003 р. №690 "Про утворення державного підприємства "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу" і жодної угоди про уступку вимоги між позивачем і відповідачем не укладалося.

Третя особа не скористалася своїм процесуальним правом на участь свого представника у судовому засіданні касаційної інстанції.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить із обставин, встановлених у справі господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, а саме.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.05.2003 р. №690 "Про утворення державного підприємства "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу" шляхом виділення зі складу Державної акціонерної компанії "Хліб України" створено позивача —Державне підприємство "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу" та віднесено його до сфери управління Міністерства аграрної політики України.

Відповідно до п. 3 даної постанови відповідач був зобов’язаний забезпечити передачу позивачу права вимоги до дебіторів ДАК "Хліб України" за розрахунками з оплати матеріально-технічних ресурсів, поставлених відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 03.09.1997 р. №977, від 24.01.1998 р. №77, від 24.01.1998 р. №83, від 25.08.1998 р. №1338.

Відповідно до п. 3.1 статуту ДП "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу" позивач є правонаступником майнових прав та обов'язків реорганізованої ДАК "Хліб України" у відповідності з розподільчим актом (балансом) (т. 1, а.с. 9).

Згідно з п. 3.1 вказаного статуту підприємство утворено з метою організації роботи по поверненню боргів підприємств агропромислового комплексу перед державою та їх реструктуризації, а також організації проведення розрахунків між підприємствами та отримання прибутку.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 15.05.2003 р. №690 "Про утворення державного підприємства "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу" між позивачем та відповідачем було складено та підписано розподільчий баланс станом на 31.07.2003 р. та акт передачі-приймання дебіторської заборгованості до розподільчого балансу між ДАК "Хліб України" та ДП "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу", погоджений протоколом від 02.09.2003 р. №5 Урядової комісії з реструктуризації ДАК "Хліб України", відповідно до якого відповідач передав, а позивач прийняв відповідно розподільчого балансу станом на 01.08.2003 р. дебіторську заборгованість, що виникла у зв’язку з виконанням постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.1997 р. №977 на суму 90 325,00 грн. згідно з реєстрами (додатки №1, №2) (відповідно до акта приймання-передачі до позивача перейшло право вимоги до дебіторів відповідача за розрахунками з оплати матеріально-технічних ресурсів, поставлених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.1997 р. №977).

Відповідно до додатку №1 до акта передачі-приймання дебіторської заборгованості від 31.07.2003 р. позивач прийняв від відповідача дебіторську заборгованість ВАТ "Перебудова" на суму 17 158,62 грн. та, відповідно, право вимоги до ВАТ "Перебудова" на вказану суму.

Господарськими судами встановлено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.1997 р. №977 ВАТ “Перебудова” одержало аміачну селітру в кількості 56,9 т, суперфосфат у кількості 12,6 т на загальну суму 17 158,62 грн., що зафіксовано в акті-звірянні розрахунків за поставлені ДАК “Хліб України” матеріальні цінності, засвідченому господарством, ДАК “Хліб України”, повіреним заготівельним підприємством та облдержадміністрацією станом на 31.12.1999 р.

Господарськими судами встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на рахунок відповідача ВАТ "Перебудова" перераховано суму заборгованості 17 158,62 грн., що підтверджено платіжним дорученням від 28.11.2002 р. №245 з призначенням платежу "Оплата за мінеральні добрива Постанова КМ України №977 від 03.09.1997 року", належним чином завірена копія якого була надана третьою особою на вимогу ухвали суду.

Проплата була здійснена до підписання акта приймання-передачі дебіторської заборгованості від 31.07.2003 р.

Згідно з ч. 1 п. 2 акта приймання-передачі дебіторської заборгованості до розподільчого балансу від 31.07.2003 р. в разі виявлення факту проведення повного або часткового розрахунку дебіторів з відповідачем, що зменшує суму дебіторської заборгованості, переданої позивачу за розподільчим балансом, відповідач зобов'язаний перерахувати протягом одного місяця отримані суми на рахунок позивача. А в разі проведення розрахунку дебіторів з відповідачем після підписання розподільчого балансу, що зменшує суму дебіторської заборгованості, відповідач зобов'язаний протягом трьох банківських днів перерахувати грошові кошти на рахунок позивача в сумі, еквівалентній зменшенню дебіторської заборгованості.

17.03.2004 р. позивач пред'явив відповідачу вимогу №411 про сплату боргу на суму 17 158, 62 грн., однак останній суму боргу не сплатив.

Враховуючи, що розрахунок дебітора з компанією був здійснений у 2002 р., тобто до підписання акта приймання-передачі дебіторської заборгованості від 31.07.2003 р., ДП "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу" звернулося до господарського суду з позовом до ДАК "Хліб України" про стягнення 17 158,62 грн. —суми основного боргу, переданого позивачу за розподільчим балансом від 31.07.2003 р., на підставі ст.ст. 512, 519 Цивільного кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив із того, що: по-перше, відповідно до ч. 1 п. 2 акта приймання-передачі дебіторської заборгованості до розподільчого балансу від 31.07.2003 р. в разі виявлення факту проведення повного або часткового розрахунку дебіторів з відповідачем, що зменшує суму дебіторської заборгованості, переданої позивачу за розподільчим балансом, відповідач зобов'язаний перерахувати протягом одного місяця отримані суми на рахунок позивача; по-друге, відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України до нового кредитора (позивача) перейшли права та обов'язки колишнього кредитора (відповідача), в т.ч. право вимоги до ВАТ "Перебудова"; по-третє, відповідно до ст. 198 Цивільного кодексу України первісний кредитор відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання цієї вимоги боржником.

Залишаючи рішення господарського суду першої інстанції без змін, господарський суд апеляційної інстанції виходив із того, що: по-перше, відповідно до ч. 1 п. 2 акта приймання-передачі дебіторської заборгованості до розподільчого балансу від 31.07.2003 р. в разі виявлення факту проведення повного або часткового розрахунку дебіторів з відповідачем, що зменшує суму дебіторської заборгованості, переданої позивачу за розподільчим балансом, відповідач зобов'язаний перерахувати протягом одного місяця отримані суми на рахунок позивача, а у разі проведення розрахунку дебіторів з відповідачем після підписання розподільчого балансу, що зменшує суму дебіторської заборгованості, відповідач зобов'язаний протягом трьох банківських днів перерахувати грошові кошти на рахунок позивача в сумі, еквівалентній зменшенню дебіторської заборгованості; по-друге, господарськими судами встановлено та матеріалами справи підтверджено, що проведення розрахунків між дебітором (третьою особою) та відповідачем відбулося до підписання розподільчого балансу і зазначений факт виявлено після його підписання; по-третє, ДП "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу" є правонаступником майнових прав та обов’язків реорганізованої ДАК "Хліб України" у відповідності з розподільчим балансом; по-четверте, правовідносини між сторонами щодо передачі дебіторської заборгованості за розподільчим балансом виникли на підставі адміністративного акта —постанови Кабінету Міністрів України № 690 від 15.03.2003 р., а відповідно до ст. 4 Цивільного кодексу УРСР (яким регулювалися відносини сторін на час передачі дебіторської заборгованості) адміністративні акти є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов’язків; по-п’яте, висновки господарського суду першої інстанції щодо відступлення права вимоги не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки правовідносини між сторонами виникли на підставі адміністративного акта —постанови Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки господарського суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову є законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Як встановлено господарськими судами, постановою Кабінету Міністрів України від 15.05.2003 р. №690 "Про утворення державного підприємства "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу" шляхом виділення зі складу підприємства ДАК "Хліб України" створено позивача, та віднесено його до сфери управління Міністерства аграрної політики України.

На виконання п. 3 зазначеної постанови, між позивачем та відповідачем підписано розподільчий баланс станом на 31.07.2003 р. та акт приймання-передачі дебіторської заборгованості за цим балансом, що були погоджені протоколом від 02.09.2003 р. №5 Урядової комісії з реструктуризації ДАК "Хліб України", відповідно до яких до позивача переходить право вимоги до дебіторів відповідача за розрахунками з оплати матеріально-технічних ресурсів, поставлених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.1997 р. №977, у т.ч. право вимоги до третьої особи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 акта приймання-передачі дебіторської заборгованості до розподільчого балансу від 31.07.2003 р. в разі виявлення факту проведення повного або часткового розрахунку дебіторів з відповідачем, що зменшує суму дебіторської заборгованості, переданої позивачу за розподільчим балансом, відповідач зобов'язаний перерахувати протягом одного місяця отримані суми на рахунок позивача; а у разі проведення розрахунку дебіторів з відповідачем після підписання розподільчого балансу, що зменшує суму дебіторської заборгованості, відповідач зобов'язаний протягом трьох банківських днів перерахувати грошові кошти на рахунок позивача в сумі, еквівалентній зменшенню дебіторської заборгованості.

Господарськими судами встановлено та матеріалами справи підтверджено факт проведення розрахунку дебітора (3-ої особи) з відповідачем 28.11.2002 р. платіжним дорученням №245 (тобто до підписання акта приймання-передачі дебіторської заборгованості) з призначенням платежу "Оплата за мінеральні добрива Постанова КМ України №977 від 03.09.1997 року".

Як встановлено Київським апеляційним господарським судом, зобов’язання, які виникли між сторонами по справі, є такими, що засновані на адміністративному акті, а саме —на постанові Кабінету Міністрів України від 15.05.2003 р. №690 "Про утворення державного підприємства "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу".

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.05.2003 р. №690 у відповідача виникло зобов’язання щодо передачі, а у позивача —щодо прийняття дебіторської заборгованості та права вимоги до ВАТ "Перебудова", а також у відповідача виникло зобов’язання у разі проведення розрахунку дебіторів із відповідачем перерахувати отримані суми на рахунок позивача.

Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов’язанні може бути замінений іншою особою в т.ч. внаслідок правонаступництва.

З огляду на викладене, цілком правомірними є висновки апеляційного господарського суду про те, що позивач одержав право вимоги до відповідача не в результаті відступлення йому права вимоги за правочином.

Слід зазначити, що в даному випадку реорганізація і правонаступництво відбулися внаслідок прийняття відповідної постанови Кабінету Міністрів України.

Доводи касаційної скарги щодо невідповідності постанови апеляційної інстанції практиці Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 02.10.2007 р. у справі № 12/571) не можуть бути взяті до уваги, оскільки: по-перше, у вказаній справі предметом спору є стягнення збитків у зв’язку з відступленням недійсної вимоги (внаслідок ліквідації дебітора без правонаступників); по-друге, відповідно до висновків Верховного Суду України до спірних правовідносин не можуть застосовуватись положення закону, що регулюють правовідносини стосовно правочинів про відступлення права вимоги (у зв’язку з чим висновки апеляційного господарського суду (який не погодився з висновками господарського суду першої інстанції щодо відступлення права вимоги) відповідають позиції Верховного Суду України з вказаного питання).

За таких обставин, встановлені господарськими судами першої та апеляційної інстанцій з дотриманням правил ст. 43 Господарського процесуального кодексу України факти, на підставі яких касаційна інстанція відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, спростовують доводи касаційної скарги щодо порушення господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, підстав для скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2008 р. у справі №12/603-26/319 не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, ст. 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ДАК "Хліб України" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2008 р. у справі №12/603-26/319 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2008 р. у справі №12/603-26/319 —без змін.

Головуючий К.Грейц

Судді О.Глос

С.Бакуліна