КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2008                                                                                           № 13/156

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Капацин Н.В.

суддів:           Пашкіної С.А.

Вербицької О.В.

при секретарі:           Царук І.О.

За участю представників:

Від позивача - Сидоренко Ю.В. (довір. б/н від 03.03.08);

Відвідповідача - Марко О.В. (довір. №0808-03-14/314-08 від 22.09.08);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УЛІС Сістемс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 15.07.2008

у справі № 13/156 (Кондратова І.Д.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "УЛІС Сістемс"

до                                                   Національної акціонерної страхової компанії "Оранта"

про                                                  стягнення 12366,52 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.07.2008р. у справі №13/156 в позові відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції грунтується на тому, що з наданих сторонами доказів та висновку експерта вбачається, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, який застрахований відповідачем згідно договору добровільного страхування автотранспортних ризиків №600 становить 87525,68 грн., але враховуючи те, що позивач не повідомив відповідача про приховані пошкодження, здійснив заміну/ремонт складових частин, які не були зафіксовані при спільному огляді пошкодженого транспортного засобу, а також не узгодив з відповідачем вибір станції технічного обслуговування, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2008р. та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі позивач вказує про те, що між позивачем та підприємством з іноземними інвестиціями „Тойота-Україна” укладено договір поставки №231/12/05, згідно з яким підприємство з іноземними інвестиціями „Тойота-Україна” передало у власність позивачу автомобіль „Тойота Ланд Крузер Прадо 120”, який знаходиться на гарантійному обслуговуванні. Відповідно до п.6.2.7 договору поставки №231/12/05 від 01.12.2005р. позивач зобов’язується з метою збереження гарантійних зобов’язань, здійснювати ремонт та технічне обслуговування автомобіля протягом гарантійного строку виключно в мережі авторизованих дилерів „Тойота”.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін колегія суддів встановила наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю „УЛІС Сістемс”(страхувальник) та Відкритим акціонерним товариством „Національна акціонерна страхова компанія „ОРАНТА” (страховик) укладено договір добровільного страхування автотранспортних ризиків №600 згідно з яким позивач зобов’язувався сплачувати страхові платежі у визначений термін та виконувати інші умови договору, а відповідач взяв на себе зобов’язання у разі настання страхового випадку здійснити позивачу виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну транспортному засобу внаслідок настання страхового випадку в порядку і на умовах визначених договором. Згідно з Додатком №1 до договору позивач застрахував транспортний засіб моделі „Тойота Ланд Крузер Прадо” д.н АА 04-80 ВВ.

В травні 2007р. позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Національної акціонерної страхової компанії „Оранта” про стягнення 12 366,52 грн. основного боргу, 123,70 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Оспорюваним рішенням місцевого господарського суду в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Колегія суддів вважає що рішення Господарсь кого суду міста Києва підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п.2.3.1 договору одним із страхових випадків визнається зіткнення застрахованого транспортного засобу під час руху з рухомими та/чи нерухомими предметами, зіткнення рухомим транспортних засобів з нерухомим застрахованим транспортним засобом, перевертання застрахованого транспортного засобу (ризик „ДТП”).

04 березня 2006 року о 24 годині 30 хвилин на перехресті вул. В.Житомирська та О.Гончара сталося зіткнення автомобілів за участю транспортних засобів „Тойота Ланд Крузер Прадо” д.н.04-80 ВВ, що належить позивачу, яким керував Овчаренко С.М. та „ВАЗ -2107” д.н. АА 76-99 АХ, яким керував Ходак І.В. Згідно з довідкою відділу ДАІ Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві вищезазначена дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення п.16.13 Правил дорожнього руху України водієм Овчаренко С.М.

06.03.2006р. позивач звернувся до відповідача з заявою про страхову виплату, на підставі чого 09 березня 2006 року проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та складено відповідний протокол, який погоджено зі всіма сторонами у справі, а 15 березня та 11 травня 2006 року, у зв’язку з виявленням прихованих пошкоджень, проведено повторні огляди. Відповідно до вказаних вище протоколів складено калькуляцію вартості відновлювального ремонту автомобіля „Тойота Ланд Крузер Прадо” д.н. АА 04-80 ВВ, яка складала 62 682 грн., 71 коп.

Відповідач, беручи до уваги порядок нарахування страхового відшкодування згідно з п.п.2.12.4 та 2.13.2.2 договору, сплатив позивачу 30 558 грн. 74 коп.

Позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю „Автосаміт ЛТД” для проведення технічного ремонту транспортного засобу „Тойота Ланд Крузер Прадо” д.н АА 04-80 ВВ.

25 травня 2006 року ТОВ „Автосаміт ЛТД” виконало ремонт транспортного засобу „Тойота Ланд Крузер Прадо” д.н. 04-80 ВВ. Відповідно до акту виконаних робіт РС-0004230 від 25.05.2006р. та рахунку фактури №3071 від 10.03.2006р. технічний ремонт транспортного засобу „Тойота Ланд Крузер Прадо” д.н. 04-80 ВВ складає 87 415,75 грн.

Позивач звернувся до відповідача (лист від 03.07.2006р. вих. №350) з проханням відшкодувати різницю між сумою, вказаною у калькуляції вартості відновлювального ремонту та фактичною сумою ремонту, яка була сплачена позивачем, що підтверджується платіжним дорученням №495 від 14.03.2006р.

Відповідач відмовився сплачувати різницю суми позивачу мотивуючи це тим, що роботи, вказані в п.п.2,4-7, 9-11, 14-16, 37-41, 64-66, 86-87, 97-98, 104, 108, 113 акту не входять до опису пошкоджень за протоколами огляду.

Позивач звернуся до ТОВ „Автосаміт ЛТД” для отримання пояснень вищезазначеної суми технічного ремонту (лист від 19.09.2006р. вих №535) та отримав відповідь (лист від 29.09.2006р.. вих. №415) з якої вбачається, що ТОВ „Автосаміт ЛТД” має статус офіційного дилера „Toyota Motor Corporation” та єдиним офіційним представником „Toyota Motor Corporation” в галузі сервісного та технічного обслуговування автомобілів „Toyota” в регіоні Київ та Київська обл. Відповідно робіт вказаних в п.п.2,4-7,9-11, 14-16, 37-41, 64-66, 86-87, 97-98, 104, 108, 113 акту то заміна запчастин та використання матеріалів, вказаних в даних пунктах були необхідні для відновлення нормального та безпечного технічного стану автомобіля, як того вимагає технічний процес.

Відповідно до п.2.12.2 договору розмір шкоди, заподіяної застрахованому транспортному засобу визначається страховиком з урахуванням дійсної вартості застрахованого транспортного засобу, цін на запасні частини, матеріали та вартості ремонтних робіт.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає необгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позивач грубо порушив умови договору, а саме не узгодив з відповідачем вибір станції технічного обслуговування, не повідомив про приховані пошкодження, здійснив заміну/ремонт складових частин, які не були зафіксовані при спільному огляді пошкодженого транспортного засобу з огляду на наступне.

В протоколах огляду транспортного засобу від 09.03.2006р. та від 15.03.2006р. які складені представником ТОВ „Уліс Сістемс” (аварійним комісаром ) зазначено місце огляду транспортного – СТО „Тойота”. Зазначені протоколи погоджені та підписані як позивачем так і відповідачем, з чого можна зробити висновок, що вибір станції технічного обслуговування погоджено відповідачем, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які заперечення з його боку щодо не погодження проведення ремонту на СТО „Тойота”.

Висновки суду першої інстанції про те, що позивач не повідомив про виявлені при ремонті автомобіля додаткові пошкодження не грунтуються на матеріалах справи, оскільки як вбачається з відзиву на позовну заяву відповідач зазначає, що позивач 29 травня 2006 року (після проведення 25 травня 2006р. ремонту на СТО „Тойота”) передав пакет документів відповідачу, з якого вбачається, що при ремонті було виявлено додаткові пошкодження автомобіля.

Згідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов’язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов’язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 2.4.3.6 договору добровільного страхування передбачено, що страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у разі здіснення позивачем без письмового дозволу відповідача ремонту пошкодженого застрахованого транспортного засобу до його огляду відповідачем. Як свідчать матеріали справи представники відповідача оглядали пошкоджений транспортний засіб неодноразово, тому відповідно до ст. 979 ЦК України відповідач мав сплатити на користь позивача суму, що становить різницю між виплаченою відповідачем сумою страхового відшкодування та сумою відновлюваного ремонту згідно акту виконаних робіт.

Оскільки обставини справи узгоджуються з п. 2.13.2.2 договору добровільного страхування, яким передбачено, що страховик має право зменшити розмір страхового відшкодування до 50% у разі грубого порушення страхувальником або довіреною особою Правил дорожнього руху, що призвело до страхового випадку, а саме порушення правил перетину перехресть та пішохідних пішоходів, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 12366,52 грн. (різниця між виплаченою сумою та сумою згідно акту виконаних робіт).

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва по справі № 13/156 від 15.07.208р. не відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „УлісСістемс” задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2008р. у справі № 13/156 скасувати, резолютивну частину виклавши в наступній редакції:

„Стягнути з Національної акціонерної страхової компанії „Оранта” (01010, м. Київ, вул. Січневого повстання, 12-А , п/р 0621 в Печерському відділенні КМФ АКБ „Укрсоцбанк” МФО 322012, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „УЛІС Сістемс” (02156, м. Київ, вул..Кіото,27 , р/р 13 в АК Промінвестбанку (ЗАТ) України м. Києва, МФО 300012, ) - 12366,52 грн. основного боргу, 185,70 грн. сплаченого державного мита та 118 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.”

4. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи №13/156 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Капацин Н.В.

Судді                                                                                          Пашкіна С.А.

Вербицька О.В.

09.10.08 (відправлено)