ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.06.08 р.                     Справа № 43/38

Господарський суд Донецької області у складі судді Зубченко І.В.

Присекретарі судового засідання Башевій В.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Державного підприємства “Первомайськвугілля”, м. Первомайськ

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства ДХК “Донвуглереммаш”, м. Макіївка

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору з боку позивача: Міністерство вугільної промисловості України, м. Київ

про стягнення пені у розмірі 510, 00 грн. та штрафу 8 400, 00 грн. за несвоєчасне виконання господарських зобов’язань, що фінансуються за рахунок Державного бюджету України.

за участю представників сторін:

від позивача: Глухова Л.І. за дов. №01/4-10-6 від 02.01.2008р.

від відповідача : Анушкевич О.В. за дов. №88/07-14 від 03.01.2008р.

від третьої особи: не з’явився.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Державне підприємство “Первомайськвугілля”, м. Первомайськ, звернувся до господарського суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства ДХК “Донвуглереммаш”, м. Макіївка, про стягнення пені у розмірі 510, 00 грн. та штрафу 8 400, 00 грн. за несвоєчасне виконання господарських зобов’язань, що фінансуються за рахунок Державного бюджету України.

Ухвалою суду від 07.05.2008р. позовна заява була прийнята до розгляду та порушено провадження у справі №43/38.

Ухвалою суду від 20.05.2008р. до участі у справі залучена третя особа без права заявляти самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача Міністерство вугільної промисловості України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір про виконання робіт з капітального ремонту гірничошахтного обладнання за бюджетною програмою “Державна підтримка підприємств з видобутку кам’яного вугілля, лігніту (бурого вугілля) і торфу на будівництво, технічне переоснащення та капітальний ремонт гірничошахтного обладнання на 2007рік” за №02-01/1-КР123 від 16.05.2007р., перелік обладнання, що підлягає капітальному ремонту (Додаток №1 до договору №02-01/1-КР123 від 16.05.2007р.), додаткову угоду №1 від 28.09.2007р. до договору №02-01/1-КР123 від 16.05.2007р., акти від 08.10.2007р., 10.10.2007р., 15.10.2007р., акти здачі-прийомки виконаних робіт №3 від 15.01.2008р., №11 від 06.02.2008р., №17 від 20.02.2008р., №113 від 18.12.2007р., №108 07.12.2007р., платіжне доручення №66 від 18.10.2007р., правоустановчі документи.

Судом оригінали означених документів оглянуті у судовому засіданні.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві №88/07-371 від 20.05.2008р.

Відзив відповідача судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

Третя особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача у судове засідання не з’явилася, про час і місце слухання була належним чином повідомлена, що підтверджує штамп канцелярії суду на ухвалі від 20.05.2008р.

Проте Міністерство вугільної промисловості України право на подання відзиву не використало і його представники в судове засідання не з’явилися. Причин нез’явлення останнє не пояснило та витребуваних господарським судом документів, необхідних для вирішення спору не надало.

Зазначене не перешкоджає розгляду справи по суті.

Перед початком розгляду справи по суті представників позивача та відповідача було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Крім цього, представникам у судовому засіданні роз’яснено вимоги ст.81-1 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 частини ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

16.05.2007р., між третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору з боку позивача - Міністерством вугільної промисловості України, далі замовник, з однієї сторони, та позивачем - Державним підприємством „Первомайськвугілля”, далі платник-замовник, з другої сторони та відповідачем – Відкритим акціонерним товариством ДХК “Донвуглереммаш”, далі виконавець, з третьої сторони був укладений договір №02-01/1-КР123 про виконання робіт з капітального ремонту гірничошахтного обладнання за бюджетною програмою “Державна підтримка підприємств з видобутку кам’яного вугілля, лігніту (бурого вугілля) і торфу на будівництво, технічне переоснащення та капітальний ремонт гірничошахтного обладнання на 2007рік”.

Відповідно до п. 1.1. договору платник-замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов’язки по виконанню капітального ремонту обладнання платника-замовника. Тип і кількість обладнання, направленого в капітальний ремонт визначається у переліку обладнання, що підлягає ремонту та погодженого замовником, платником і виконавцем та є невід’ємною частиною договору як додаток №1 (п.п. 1.1 договору).

Додатком №1 до договору визначений перелік обладнання, що підлягає капітальному ремонту, до якого увійшли: насоси ЦНС 300 у кількості 10 одиниць вартість ремонту складає 200 000, 00 грн.

Одночасно, згідно з розділом 2 договору “Порядок передачі обладнання в ремонт”, передача в ремонт обладнання виконавцю – ВАТ ДХК “Донвуглереммаш” здійснюється на території підприємства останнього, при цьому його представником та представником платника-замовника – ДП “Первомайськвугілля” складається акт приймання-передачі обладнання в капітальний ремонт. Обладнання вважається переданим виконавцю з моменту підписання акту приймання-передачі.

У відповідності до актів від 08.10.2007р., 10.10.2007р., 15.10.2007р. в ремонт були передані всі насоси обумовлені сторонами за договором.

Водночас, пунктом 7.2. договору передбачено, що оплата за роботи з капітального ремонту обладнання здійснюється платником-замовником шляхом перерахунку бюджетних коштів на рахунок виконавця на умовах 100% передплати за обладнання.

Так, позивачем проведена 100% попередня оплата за капітальний ремонт насосів ЦНС 300 у кількості 10 одиниць у сумі 200 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №66 від 18.10.2007р.

Відповідно до розділу 12 договору “Прикінцеві положення” зміни до умов договору складаються шляхом укладання між сторонами письмової угоди, яка є невід’ємною частиною договору та має юридичну силу.

Як встановлено судом, 28.09.2007р. між третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору з боку позивача - Міністерством вугільної промисловості України, з однієї сторони, та позивачем - Державним підприємством „Первомайськвугілля”, з другої сторони та відповідачем – Відкритим акціонерним товариством ДХК “Донвуглереммаш”, з третьої сторони була укладена додаткова угода №1 від 28.09.2007р., відповідно до якої пункт 4.1. договору №02-01/1-КР123 викладено у наступній редакції: “Тривалість капітального ремонту обладнання не повинна перевищувати трьох місяців з моменту 100% передплати за роботи (Постанова Кабінету Міністрів №1404 від 09.10.2006р.) з правом дострокового виконання робіт.”

Разом з тим, виконавець письмово повідомляє за 5 днів до закінчення капітального ремонту обладнання про завершення, при цьому визначає дату прийняття відремонтованого обладнання з ремонту (п.5.1. договору).

З урахуванням умов договору, а також встановленої фактичної дати здійснення 100% передплати за надання послуг з капітального ремонту обладнання, останнім днем виконання зобов’язання відповідача щодо виконання вказаних послуг та повернення позивачу обладнання слід вважати 18.01.2008р.

Водночас, пунктом 5.2. договору встановлено, що виконані роботи з капітального ремонту обладнання оформлюються актом приймання-передачі виконаних робіт.

При цьому, обладнання вважається переданим позивачу з ремонту з дати підписання сторонами акту приймання-передачі відремонтованого обладнання (п.5.3. договору).

Відповідно до п.5.5. договору датою виконання робіт слід вважати дату підписання позивачем акту приймання-передачі виконаних робіт.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач свої зобов’язання щодо надання послуг з капітального ремонту обладнання виконав не в повному обсязі, зокрема:

-          несвоєчасно відремонтував та передав насос ЦНС 300х480 06.02.2008р., що підтверджується актом здачі-прийомки виконаних робіт №11 від 06.02.2008р.;

-          несвоєчасно відремонтував та передав насос ЦНС 300х420 та насос ЦНС 300х360 20.02.2008р., що підтверджується актом здачі-прийомки виконаних робіт №17 від 20.02.2008р.

Оскільки, за порушення строку виконання капітального ремонту обладнання пунктом 8.1. договору передбачено нарахування пені у розмірі однієї облікової ставки НБУ від вартості прострочених робіт за кожен день затримки, то позивачем нараховано відповідачу пеню у сумі 114, 00 грн. за несвоєчасний ремонт насосу ЦНС 300х480 (прострочено на 19 днів); пеню у сумі 396, 00 грн. за несвоєчасний ремонт насосів ЦНС 300х420 та ЦНС 300х360 (прострочено на 33 дня). Всього – 510, 00 грн.

Разом з тим, позивачем з посиланням на приписи п.2 ст.231 Господарського кодексу України нараховано відповідачу штраф у розмірі 7% від вартості послуг (капітального ремонту насосів) у сумі 8 400, 00 грн., оскільки відповідач порушив строк виконання зобов’язання більш ніж на 30 днів.

Відповідно до вимог ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки, між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то судом застосовані положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, який регулює правовідношення у господарській сфері.

Господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать (абзац третій ч.1 ст.174 ГК України).

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору ( п.1 ст.193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів абзацу 2 п.1 ст.193 ГК України.

Частиною 2 ст.11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інши правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов’язків може бути настання або не настання певної події.

Ст.509 ЦК України передбачено, що у силу зобов’язання одна особа (боржник) зобов’язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч.1 ст.218 ГК України).

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення (ч.2 ст.218 ГК України).

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання згідно вимог п.1 ст.230 ГК України.

Пунктом 8.1. договору передбачено, що у випадку порушення виконавцем термінів виконання робіт, виконавець сплачує пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ, діючої на момент прострочення, від вартості прострочених робіт, за кожен день прострочення.

У разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом ( ст. 611 ЦК України).

Тому, позовні вимоги в частині стягнення пені підтверджуються представленими доказами по справі.

Однак, судом встановлено, що позивачем наданий невірний розрахунок суми пені.

Перевіривши розрахунок суд вважає, що розмір пені, який є арифметично вірним складає 464, 49 грн.

Разом з тим, суд не приймає заперечення відповідача стосовно того, що за умовами договору замовником та розпорядником бюджетних коштів є Міністерство вугільної промисловості України, як суб’єкт процедури закупівлі, то тільки він може застосовувати штрафні санкції до виконавця за несвоєчасне виконання обов’язків по договору. Саме тому, що за умовами договору, накладні та акти здачі-прийому відремонтованого обладнання передавались відповідачем позивачу, а не Міністерству вугільної промисловості України. Розділом 6 договору передбачена відповідальність за порушення умов договору саме позивача та відповідача, а не третьої особи. Тому суд вважає, що порушення строку виконання ремонтних робіт прямо зачіпає інтереси позивача у справі.

За таких обставин, позовні вимоги Державного підприємства “Первомайськвугілля”, м. Первомайськ до Відкритого акціонерного товариства ДХК “Донвуглереммаш”, м. Макіївка про стягнення пені у розмірі 510, 00 грн., підлягають задоволенню частково у сумі 464, 49 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення штрафу у сумі 8 400, 00 грн. в порядку п.2 ст.231 Господарського кодексу України, то такі вимоги суд вважає необґрунтованими у зв’язку з невірним тлумаченням та застосуванням позивачем вказаної норми закону.

Пунктом 8.1. договору передбачено нарахування пені за порушення, на якому засновані позовні вимоги, що виключає можливість застосування п.2 ст.231 ГК України в цій частині.

Заперечення відповідача в цій частині суд приймає до уваги, вважає їх обґрунтованими, тому вимоги про стягнення штрафу у сумі 8 400, 00 грн. задоволенню не підлягають.

Згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, а саме державне мито, інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, у зв’язку із частковим задоволенням позовних вимог підлягають віднесенню на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.129 Конституції України, ст.174, 193, 218, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 509, 526, 611 Цивільного кодексу України, ст.ст.4, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства “Первомайськвугілля”, м. Первомайськ до Відкритого акціонерного товариства ДХК “Донвуглереммаш”, м. Макіївка, про стягнення пені у розмірі 510, 00 грн. та штрафу 8 400, 00 грн. за несвоєчасне виконання господарських зобов’язань, що фінансуються за рахунок Державного бюджету України, задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства ДХК “Донвуглереммаш” (86102, Донецька область, м. Макіївка; код МФО 334970) на користь Державного підприємства “Первомайськвугілля” (93200, Луганська обл., м. Первомайськ, вул. Куйбишева, 18а; код МФО 304308) пеню у сумі 464, 49 грн., витрати по сплаті державного мита у сумі 5, 32 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 6, 15 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити за недоведеністю.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 10.06.2008р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Зубченко І.В.

Вик. ПС Максимова В.В. Надруковано 4 примірники:

1 – позивачу; 1 – відповідачу; 1 – третій особі; 1 – у справу.