ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"08" жовтня 2008 р. Справа № 3/109

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Софі»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Арго-Р»

про стягнення заборгованості в сумі 21927 грн. 02 коп.

Суддя Мамченко Ю. А.

Представники:

від позивача : Решетняк І.В. (довіреність №18/2460 від 29.08.2008 року)

від відповідача : не з’явився

Статті .20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Софі»звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арго-Р»з позовною заявою про стягнення 6944 грн. 91 коп. пені, 1189 грн. 04 коп. 3% річних, 13849 грн. 32 коп. інфляційних втрат за прострочення в оплаті поставленого товару. В судовому засіданні 12.09.2008 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог згідно з якою просить додатково стягнути з відповідача 622 грн. 40 коп. оплати за проживання та проїзд представника товариства до господарського суду Рівненської області. Заява прийнята судом до розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги викладені в позовній заяві з врахуванням збільшення позовних вимог.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнав частково, а саме: суму пені в розмірі 5066 грн. 03 коп., при цьому позивач вказав, що відповідно до ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано; 3% річних в розмірі 1181 грн. 70 коп.; розмір збитків від інфляції в сумі 1727 грн. 80 коп.. Відповідач також вказує, що позивачем невірно здійснено розрахунок збитків від інфляції.

Відповідач в судове засідання не з’явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах повідомлення про вручення поштового відправлення від 24.09.2008 року. За таких обставин, керуючись ст.75 ГПК України, суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника позивача, вивчивши подані ними письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

При винесенні рішення суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2006 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Софі» (далі –продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Р»(далі –покупець) укладено Договір купівлі-продажу №б/н (далі –Договір), згідно з умовами якого продавець зобов’язався передати, а покупець прийняти та оплатити їх вартість (п.1.1.).

Відповідно до п.2.1. Договору розрахунки між сторонами здійснюються в національній валюті –гривнях, шляхом перерахування покупцем грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця або внесення готівки в касу продавця. Покупець проводить оплату з відтермінуванням протягом 30 днів з моменту отримання товару (п.2.2. Договору).

Згідно з розхідними накладними наданими позивачем за період з 04.09.2006 року по 25.04.2008 року продавцем поставлено покупцю товар за який покупець провів частковий розрахунок в період з 11.10.2006 року по 05.06.2008 року. Залишок заборгованості в розмірі 33778 грн. 83 коп. покупцем оплачено 14.07.2008 року. Позивачем надано суду розрахунок розміру основного боргу за договором купівлі-продажу №б/н від 01.09.2006 року, з якого вбачається, що оплата отриманого товару проводилась відповідачем з порушенням умов договору, а саме строків оплати товару. В матеріалах справи наявний Акт звірки взаємних розрахунків за період з 04.09.2006 року по 01.07.2008 року.

Відповідно до п.6.4. Договору у випадку несвоєчасної оплати за отриману партію продукції покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення .

Відповідно до п.6.4. Договору позивачем за період прострочення з 04.10.2006 року по 14.07.20008 року нараховано пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати товару, що згідно з розрахунком позивача складає –6944 грн. 91 коп..

Згідно ч.6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок пені, суд визнав його обґрунтованим лише частково, а саме: період, за який має нараховуватись пеня, обчислюється на суми боргу що виникли в період з 22.02.2007 по 14.07.2008 року, відтак розмір пені за вищевказаний період складає 6796 грн. 00 коп..

За порушення строків оплати отриманого товару, відповідно до ст.625 ЦК України, позивачем за період з жовтня 2006 року по липень 2008 року на суму боргу в розмірі 33778 грн. 83 коп. нараховано збитки від інфляції в розмірі 13849 грн. 32 коп.. Згідно з розрахунком наданим суду відповідачем розмір збитків від інфляції становить 1727 грн. 80 коп.. Оскільки обидва розрахунки здійснені сторонами невірно судом самостійно здійснено розрахунок збитків від інфляції згідно з яким збитки від інфляції за період з жовтня 2006 року по липень 2008 року складає 19091 грн.53 коп..

За порушення строків оплати отриманого товару, відповідно до ст.625 ЦК України позивачем за період з 04.10.2006 року по 14.07.2008 року на суму боргу нараховано три відсотки річних в розмірі 1181 грн.70 коп.. Розрахунок перевірено судом.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов’язання має виконуватись належним чином, згідно із умовами договору та вимогами Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Аналогічна норма міститься в Господарському кодексі України. Так, в ч. 1 ст.193 ГК України зазначає, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду а вищевказане позовні вимоги підлягають задоволенню частково в розмірі 19091 грн.53 коп. - збитків від інфляції, 1181 грн.70 коп. - три відсотки річних; 6796 грн. 00 коп. - пені.

Позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на оплату проживання та проїзд представника товариства до господарського суду Рівненської області в розмірі 622 грн.40 коп..

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України визначено правила, за якими здійснюється розподіл судових витрат.

Як випливає зі змісту вказаних статей господарське процесуальне законодавство не відносить до судових витрат витрати на оплату та проживання представників сторін.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат на оплату та проживання представника позивача задоволенню не підлягає.

Згідно статті 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 49, п.1.ч.1. ст.80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арго-Р» (33001, м.Рівне, вул. Дворецька, 93, , р/р 260011415 в РОФ АППБ «Аваль», МФО 333227) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Софі» (79069, м. Львів, вул. Шевченка, 335, ; р/р № 3353 у ЛФ ВАТ «ВТБ Банк», МФО 385316) збитки від інфляції в розмірі 19091 грн.53 коп., три відсотки річних в розмірі 1181 грн.70 коп.; пеню в розмірі 6796 грн. 00 коп.; 270 грн. 69 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Софі» (79069, м. Львів, вул. Шевченка, 335, ; р/р № 3353 у ЛФ ВАТ «ВТБ Банк», МФО 385316) до державного бюджету державне мито в розмірі 40 грн. 59 коп..

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Мамченко Ю.А.

Повний текст рішення суддею підписано “13” жовтня 2008 року