СУД
Постанова

Іменем України

23
квітня 2008 року

Справа
№ 2-7/17794-2007

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  Гоголя
Ю.М.,

суддів                                                                      Горошко
Н.П.,

Голика В.С.,

за участю представників
сторін:

позивача: Гурова Ірина Олександрівна,
довіреність №  091-Д   від 03.01.08 (Відкрите акціонерне товариство
"Крименерго;

відповідача: ОСОБА_1, довіреність №  Д-46
від 14.04.06 (Суб'єкт підприємницької діяльності  ОСОБА_2);

відповідача:ОСОБА_3, довіреність №  33
від 18.01.08 (Суб'єкт підприємницької діяльності  ОСОБА_2);

розглянувши
апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства "Крименерго" на рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Дворний І.І.) від 04.02.2008 у справі
№2-7/17794-2007

за
позовом           Відкритого акціонерного товариства
"Крименерго" (вул. Київська, 74/6,Сімферополь,95034)

в
особі Структурного
підрозділу Бахчисарайського району електричних мереж (вул. С.Чекаліна,
3,Бахчисарай,Автономна Республіка Крим,98403)

до           Суб'єкту
підприємницької діяльності  ОСОБА_2
(АДРЕСА_1)

про
стягнення 1494,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.02.2008 у справі №
2-7/17794-2007 відмовлено у позові відкритого акціонерного товариства
"Крименерго" в особі структурного підрозділу Бахчисарайського
району електричних мереж (далі -ТОВ "Крименерго") до Суб'єкту
підприємницької діяльності  ОСОБА_2 (далі
-СПД ОСОБА_2)  про стягнення
1494,40 грн.

Відмовляючи
у позові, суд першої інстанції виходив з того, що акт № 5330 від 15.04.2005,
яким було зафіксовано порушення відповідачем Правил користування електричною
енергією у редакції постанови Національної комісії регулювання електричною
енергією від 22 серпня 2002 року № 928, не відповідає п. 7.31 зазначених
правил, тому не може бути прийнятий судом як належний доказ.

Не
погодившись з зазначеним рішенням суду, позивач 11.03.2008 звернувся до
Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в
якій просить рішення господарського суду скасувати, позов задовольнити.

Заявник
апеляційної скарги вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято при
порушенні норм матеріального та процесуального права. Він вказує, що  процедурні порушення складання не можуть бути
підставою для визнання недійсним вірного по суті акту. Як на підтвердження
цього доводу заявник скарги посилається на позицію судової колегії Вищого
господарсько суду України, яка викладена у постанові від 21.05.2002 у справі №
9/349.

Крім
того, заявник апеляційної скарги звертає увагу на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права: ухвалення рішення за відсутності представників
сторін, не зважаючи на клопотання позивача про відкладення розгляду справи.
Вказані дії, на думку заявника, порушують ст. 22 Господарського процесуального
кодексу України.

Розпорядженням
заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від
23.04.2008 суддів Сотула В.В. та Плута В.М., замінено на суддів Горошко Н.П. та
Голика В.С.

У
судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив
скасувати рішення суду першої інстанції, позов задовольнити. Відповідач та його
представник проти скарги заперечували, просили залишити рішення суду першої
інстанції без змін.

Розглянувши
справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України,
заслухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, відповідність висновків суду обставинам справи, судова
колегія вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом
встановлено, що 13.10.2004 між сторонами був укладений договір №365 (а.с.
8-11), згідно з розділом 1 якого постачальник поставляє електричну енергію
споживачу, а споживач сплачує постачальнику її вартість та здійснює інші
платежі (5-ти кратний розмір тарифу за перевищення договірної величини
електроспоживання, пеню, за графіком погашення заборгованості, за актами
порушення Правил користування електричною енергією) згідно умовам цього
договору та додаткам до договору, які є його невід'ємними частинами.

Згідно
з п. 2 договору під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх
питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов'язуються керуватись
чинним законодавством України, зокрема, Законом України "Про
електроенергетику", Правилами користування електричною енергією,
затвердженими у встановленому порядку.

Відповідно
до п. 9.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою
Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 р.
N 28 (у редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики
України від 22 серпня 2002 N 928, що діяла на момент виникнення спірних
правовідносин (далі -ПКЕЕ), передбачено, що постачальник електричної енергії за
регульованим тарифом має право, у тому числі, на доступ до розрахункових
засобів обліку електричної енергії, що встановлені на об'єктах споживачів, для
проведення технічної перевірки, зняття показів, виконання інших робіт
відповідно до договору; перевіряти схеми приєднання струмоприймачів споживача,
які беруть участь у регулюванні навантаження в електромережі, а також
перевіряти працездатність установлених у споживача пристроїв протиаварійної
автоматики та інших пристроїв, що забезпечують регулювання навантаження в
енергосистемі.

Аналогічне
положення містить п. 3.1.5 укладеного між сторонами договору про поставку
електроенергії.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивачем була проведена перевірка дотримання
відповідачем вимог ПКЕЕ, в ході якої встановлено порушення СПД ОСОБА_2
зазначених правил, що виразилося в самовільному підключенні після відключення
за нарядом № 939-940 від 05.04.2005 (а.с.16). Результати перевірки були
зафіксовані у відповідному акті №5330 від 15.04.2005 (а.с.12).

Згідно
п. 7.30 ПКЕЕ, у випадках виявлення у споживача змін у схемі ввімкнення
розрахункового засобу обліку та електричного керуючого годинника в схемах
багатотарифного розрахункового обліку або зміни керуючої програми, пошкоджень,
зриву пломб, штучного гальмування диска, зупинки електрогодиннику та інших
порушень, спричинених діями споживача, які призводять або можуть призвести до
зниження показів споживання електричної енергії, покази розрахункового засобу
обліку не враховуються, а постачальник електричної енергії здійснює перерахунок
за користування електричною енергією за період від дня останнього контрольного
зняття представником постачальника електричної енергії показів розрахункового
засобу обліку чи фактично проведеної і підтвердженої актом технічної перевірки
роботи схеми комерційного обліку, що мала передувати виявленню порушень, але
цей період має не перевищувати шести місяців.

Якщо
споживач з метою позаоблікового споживання електричної енергії влаштував
приховану електропроводку, встановив пристрій, що занижує покази засобу обліку,
порушив умови монтажу, виявити які представник постачальника електричної
енергії при попередніх відвідуваннях не мав можливості, споживачу робиться
перерахунок за користування електричною енергією з дати допуску
електроустановок споживача в експлуатацію, але не більше трьох років.

Перерахунок
здійснюється відповідно до методичних рекомендацій, затверджених Національною
комісією регулювання електроенергетику України (далі -НКРЕ) у відповідності до
наданих законодавством України повноважень, за тарифами, що діяли протягом
споживання електричної енергії з порушенням.

З
матеріалів справи вбачається, що на підставі акту про порушення ПКЕЕ №5330 від
15.04.2005 та згідно з положеннями Методики обчислення обсягу електричної
енергії, недорахованої унаслідок порушення споживачем - юридичною особою Правил
користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 5 грудня
2001 року N 1197, яка діяла до прийняття Постанови НКРЕ від 4 травня 2006 року
N 562, позивачем була обчислена вартість недорахованої електричної енергії у
сумі 1494,40 грн., на оплату якої був виставлений відповідний
рахунок-попередження (а. с. 15). У зв'язку з несплатою відповідачем вартості
донарахованої електричної енергії, ВАТ "Крименерго" звернулося до
суду з позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Згідно
п. 7.31 ПКЕЕ у разі виявлення уповноваженим представником постачальника
електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або
електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці
оформляється двосторонній акт порушень за встановленою формою. Акт складається
у присутності представника споживача в двох примірниках, один з яких
передається або надсилається споживачеві. Споживач має право внести до акта
свої зауваження. У разі відмови споживача підписати акт робиться запис про
відмову.

Відповідно
до п. 7.32 ПКЕЕ на підставі акта порушень, погодженого споживачем,
уповноваженими представниками постачальника електричної енергії за регульованим
тарифом визначаються обсяг недорахованої електроенергії та/або сума завданих
споживачем збитків та виписуються споживачу додаткові розрахункові документи
для сплати відповідно до законодавства України.

З
наведеної норм виплаває, що до форми та порядку складання акту порушень ПКЕЕ
встановлені певні вимоги, які обов'язкові для виконання.

Судова
колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що складений позивачем
акт №5330 від 15.04.2005 не відповідає зазначеним вимогам.

З
вказаного акту вбачається, що перевірка проводилася в присутності представників
споживача -"Робочих, які не назвалися", що не є дотриманням ПКЕЕ.
Крім того, в зазначеному акті взагалі не вказано про його вручення споживачу
або про відмову представника відповідача від його підписання.

Крім
того, позивач стверджує, що відповідно до наряду № 939-9440 відповідач був
відключений від електропостачання, в зв'язку з чим і були виявлені подальші
порушення, які відображені в акті. Однак, позивач не надав суду доказів того,
що вказане відключення було фактично здійснено.

Відповідно
до статті 32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що
доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд
у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору. Причому обов'язковою
умовою доказів є їх допустимість, під якою, згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України,
розуміється, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Згідно
статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Докази
подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь встановленої сили (ст. 43 ГПК України).

Доводи
заявника апеляційної скарги стосовно того, що порушення процедури складання
акту не може бути підставою для визнання його недійсним, судова колегія не бере
до уваги, оскільки у даній справі не ставиться питання про визнання акту
недійсним. Предметом спору у даній справі є стягнення суми, а акт про порушення
ПКЕЕ, оцінюється судовою колегією, через недотримання встановленого порядку
його складання, лише як документ, що не має достатньої доказової сили.

Посилання
заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції ст. 22 ГПК
України, шляхом винесення рішення за відсутності представників сторін та
незадоволення клопотання позивача (а.с. 33) про відкладення розгляду справи,
судова колегія знаходить безпідставними з огляду на наступне.

Статтею
77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський
відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу розгляд
справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Стаття
22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторін добросовісно
користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове
засідання представників сторін -це право, а не обов'язок, справа може
розглядатись без їх участі, якщо неявка цих представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи,
що позивач не вказав, які саме додаткові докази необхідні для залучення до
матеріалів справи, судова колегія не знаходить порушень судом першої інстанції
ані норм ст. 77, ані ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

При
таких обставинах, вимоги ВАТ "Крименерго", викладені в апеляційній
скарзі, задоволенню не підлягають, підстави для скасування рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.02.2008 у справі
2-7/17794-2007 відсутні.

Керуючись
статтями 101, 103 (частина 1), 105 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.
Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Крименерго"
залишити без задоволення.

2.
Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.02.2008 у справі
2-7/17794-2007  залишити без змін.

Головуючий
суддя
Ю.М. Гоголь

Судді
Н.П. Горошко

В.С. Голик