ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2008 р.

№ 20-3/014-4/077/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

суддів:

О. Кота,

І. Воліка (доповідача), С. Шевчук,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційної

скарги

Кримської республіканської дирекції відкритого акціонерного товариства (ВАТ) "Райффайзен Банк Аваль"

на постанову

від 23.08.2007 року

Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі

№ 20-3/014-4/077

за позовом

Акціонерного комерційного агропромислового банку (АКАБ) "Україна"

до

1)          Закритого акціонерного товариства "Паллада",

2)          Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ)

"КОНТУР-ПК"

про

про визнання недійсним протоколу зборів учасників ТОВ "Контур-ПК", визнання недійсним правочину щодо передачі основних засобів з моменту його вчинення, визнання недійсними актів приймання –передачі основних засобів з моменту укладення, спонукання до повернення всього отриманого за правочином

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача

не з'явились;

відповідача-1

не з'явились;

відповідача-2

Гончаров Ю.О. (дов. від 27.10.2007 б/н);

скаржника

Вашеняк С.В. (дов. від 22.11.2006 № 64-00/9431)

ВСТАНОВИВ:

АКАБ "Україна" звернувся до господарського суду міста Севастополя з позовом до ЗАТ "Паллада", ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Контур-ПК" про визнання недійсним протоколу № 22 зборів учасників ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Контур-ПК", визнання недійсним правочину щодо передачі основних засобів з моменту вчинення, визнання недійсним актів №№ 1,2 прийому-передачі основних засобів з моменту укладання, спонукання повернути сторін одна одній в натурі все отримане.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Контур-ПК" в листопаді 2000 року передало майно, яке було заставлене позивачеві за договором застави від 30.03.2000, до статутного фонду ЗАТ "Паллада", при цьому були складені відповідні акти прийому-передачі основних засобів. На думку позивача, вищевказані дії суперечать вимогам статті 586 Цивільного кодексу України та статті 17 Закону України "Про заставу".

Доповідач: Волік І.М.

ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Контур-ПК" надало до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнало у повному обсязі.

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 20.06.2007 (суддя Остапова К.А.) позов задоволено частково.

Визнано недійсним правочин щодо передачі ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Контур-ПК" належних йому основних засобів, які знаходяться в заставі відповідно до договору від 30.03.2000, укладеного між ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Контур-ПК" та АКАБ "Україна", до статутного фонду ЗАТ "Паллада" з моменту вчинення цього правочину.

Суд зобов’язав ЗАТ "Паллада" повернути ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Контур-ПК" належні йому основні засоби, які знаходяться під заставою відповідно до договору від 30.03.2000, укладеного між ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Контур-ПК" та АКАБ "Україна", до статутного фонду ЗАТ "Паллада".

В решті частині позову –в позові відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.08.2007 (колегія суддів: Гонтар В.І., Гоголь Ю.М., Щепанська О.А.) апеляційна скарга ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Контур-ПК" задоволена в повному обсязі, рішення господарського міста Севастополя скасовано, резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції:

"Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним протокол № 22 зборів учасників ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Контур-ПК" щодо внесення до статутного фонду ЗАТ "Паллада" основних засобів належних ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Контур-ПК" на суму 11 399 430 грн. з моменту вчинення цього протоколу.

Визнати недійсним правочин щодо передачі ТОВ"Виробничо-комерційне підприємство "Контур-ПК" належних йому основних засобів на суму 11 399 430 грн. до статутного фонду ЗАТ "Паллада" з моменту вчинення цього правочину.

Визнати недійсним акт №1 та акт №2 прийому-передачі основних засобів до статутного фонду ЗАТ "Паллада" для формування цілісного майнового комплексу по лакуванню жерсті, які укладені між ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Контур-ПК" та ЗАТ "Паллада" з моменту укладання цих актів.

Зобов’язати ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Контур-ПК" та ЗАТ "Паллада" повернути одна одній в натурі все, що вони одержали на виконання акту №1 та акту №2 прийому-передачі основних засобів до статутного фонду ЗАТ "Паллада" для формування цілісного майнового комплексу по лакуванню жерсті, які укладені між ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Контур-ПК" та ЗАТ "Паллада".

Не погодившись із зазначеною постановою, Кримська республіканська дирекція ВАТ "Райффайзен банк "Аваль" звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.08.2007 та рішення господарського суду міста Севастополя від 20.06.2007 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача-2 і скаржника та перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що касаційна скарга Кримської республіканської дирекції ВАТ "Райффайзен банк "Аваль" не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 107 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі мають право подати касаційну скаргу, а прокурор касаційне подання на рішення місцевого господарського суду, що набрало законної сили, та постанову апеляційного суду. Касаційну скаргу мають право подати також особи, яких не було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв рішення чи постанову, що стосується їх прав і обов'язків.

Кримська республіканська дирекція ВАТ "Райффайзен банк "Аваль", обґрунтовуючи своє звернення до господарського суду касаційної інстанції на підставі ст. 107 Господарського процесуального кодексу України, посилається на те, що оскаржувані ним постанова та рішення зачіпають інтереси ВАТ "Райффайзен банк "Аваль", однак його не залучили до участі у справі. На думку заявника, оспорювані ним судові рішення прийняті відносно майна, яке знаходиться у нього під заставою за договором з ЗАТ "Паллада" та повернення цього майна ТОВ "ПКП "Контур-ПК" робить неможливим звернення на нього стягнення.

30.03.2000 між ТОВ "ПКП "Контур-ПК" та АК АПБ "Україна" укладено договір застави, який забезпечував вимогу банку "Україна", яка випливає з кредитного договору № 10 від 17.03.2000, укладеного між ними.

Відповідно до вказаного договору застави під заставу передано наступне майно: цех-будівля модуль "ОРСК" в місті Джанкої по вул. Кримська, 1 (позначений на плані під літерою А-а-метал, площею 921,9 кв. м.), який належав заставодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.1998 р. та зареєстрованого в ДПІ міста Джанкой 01.07.1998, під №118; обладнання лінії для виробництва банки з жерсті згідно з описом (а. с 12).

Сторони оцінили предмет застави в сумі 5 460 000,00 грн. (пункт 2 договору).

В пункті 3 договору сторони визначили, що банк "Україна" приймає під заставу вищевказані предмети застави та залишає їх для зберігання ТОВ "ПКП "Контур-ПК" за адресою: місто Джанкой, вул. Кримська, 1.

Пунктом 10 договору встановлено, що заставодержатель зобов’язаний не користуватися) не відчужувати, не закладати, не передавати в користування та оренду) предметом застави без письмової згоди заставодавця.

Відповідно до актів прийому-передачі № 1 та № 2 ТОВ "ПКП "Контур-ПК" передало до статутного фонду ЗАТ "Паллада" майно, яке є предметом застави відповідно до договору застави від 30.03.2000.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону України "Про заставу" заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Позивач такого дозволу на відчуження предмету застави не надавав.

Відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України, який дії на час розгляду справи, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов’язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов’язана повернути другій стороні в натурі все, що вона отримала на виконання цього правочину, а вразі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користування майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Так як все майно, яке було передано ТОВ "ПКП "Контур-ПК" до статутного фонду ЗАТ "Паллада", складає єдиний виробничий комплекс, то повернення тільки його частини неможливе, в зв’язку з тим, що тягне за собою порушення виробничого циклу. Крім цього, ТОВ "ПКП "Контур-ПК" зобов’язано повернути ЗАТ "Паллада" акції на суму 11 400 000 грн., а отримання від ЗАТ "Паллада" тільки частини майна, яке внесене до його статутного фонду, порушить інтереси ТОВ "ПКП "Контур-ПК" та зробить двосторонню реституцію не еквівалентною.

Таким чином, задовольняючи апеляційну скаргу ТОВ "ПКП "Контур-ПК" в повному обсязі Севастопольський апеляційний господарський суд правильно застосував положення статті 216 Цивільного кодексу України, врахував інтереси всіх сторін у справі та не допустив порушень норм матеріального та процесуального права.

Доводи заявника про те, що оскаржувані ним судові акти зачіпають його інтереси та перешкоджають реалізації його права на звернення стягнення на заставлене майно, а також зменшують ліквідаційну масу ЗАТ "Паллада", не знайшли свого підтвердження та не засновані на законі.

Згідно статті 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо майно переходить у власність іншої особи, таким чином касатор не втратив право на звернення стягнення на майно, яке знаходиться у нього під заставою за договором з ЗАТ "Паллада", незалежно від його передачі ТОВ "ПКП "Контур-ПК".

Так як рішенням Севастопольського апеляційного господарського суду встановлена двостороння реституція, то ЗАТ "Паллада" отримає свої акції на загальну суму 11 400 000 грн., що еквівалентно вартості повернутого майна.

Згідно п. 1.2 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" акції (цінні папери) відносяться до нематеріальних активів та, відповідно, входять до ліквідаційної маси на підставі ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Таким чином повернення від ЗАТ "Паллада" майна, вказаного в оскаржуваній постанові Севастопольського апеляційного господарського суду, не тягне за собою зменшення ліквідаційної маси ЗАТ "Паллада".

Таким чином, слід дійти висновку, що підстав для перегляду рішення господарського суду у даній справі за касаційною Кримської республіканської дирекції ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" не вбачається, оскільки спір у справі стосується виключно прав учасників даного спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Скаржник - Кримська республіканська дирекція ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" обґрунтовуючи свої вимоги в касаційній скарзі не довів, що позовні вимоги у справі порушують його права та інтереси чи інші його права та інтереси.

Щодо доводів касаційної скарги та надання скаржником нових доказів, колегія суддів зазначає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, та, крім того, пов'язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України також враховує, що статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, право господарського суду оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що скаржник в касаційній скарзі стверджує факт порушення судовою інстанцією не лише норм матеріального та процесуального права, а також і питання які, стосуються оцінки доказів, але оцінка доказів, на підставі яких судова інстанція дійшла до висновку про встановлення тих чи інших обставин справи, здійснюється за внутрішнім переконанням суду і їх перевірка не віднесена до компетенції касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, враховуючи вимоги ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, відзначає, що перегляд у касаційному порядку судового рішення здійснюється касаційною інстанцією на підставі встановлених фактичних обставин справи та перевіряється застосуванням попередніми інстанціями норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень у справі.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Кримської республіканської дирекції ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.08.2007 у справі № 20-3/014-4/077 залишити без змін.

Головуючий, суддя О. Кот

Судді : І. Волік

С. Шевчук