ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2008 р.

№ 06-5-42/1333-13/724пд

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П.- головуючого, Мележик Н. І., Подоляк О. А., за участю представників сторін: позивача –Сеоезньової Н. Г. дов. № 7 від 01.01.2008 року, відповідача –Гудзеватої Н. М. дов. № 78 від 18.03.2008 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу ТОВ «Луганське енергетичне об’єднання»на постанову Луганського апеляційного господарського суду від 25 лютого 2008 року у справі господарського суду Луганської області за позовом ТОВ «Луганське енергетичне об’єднання»до ВАТ «Укртелеком»про внесення змін до договору,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2007 року ТОВ «Луганське енергетичне об’єднання»звернулось до господарського суду з позовом до ВАТ «Укртелеком»про внесення змін до договору на компенсацію витрат за використання опор ЛЕП-0,4 кВ для підвіски проводів проводового мовлення від 2 січня 2003 року № СП-1-ПМ-ЛФ, запропоновані позивачем додатковою угодою від 20 серпня 2007 року № 1.

Рішенням господарського суду Луганської області від 14 січня 2008 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 25 лютого 2008 року рішення суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі ТОВ «Луганське енергетичне об’єднання»просить скасувати судові рішення і задовольнити його позов повністю, посилаючись на неправильне застосування судом ст.ст. 648, 651, 652 ЦК України.

Наполягає на тому, що запропонований ним проект змін до договору є обов’язковим, оскільки повністю відповідає «Розрахунку вартості обслуговування повітряних ліній напругою 380 В із сумісно підвішеними проводами радіотрансляційних мереж. Методика», затвердженому та введеному в дію наказом Мінпаливенерго від 11 червня 2004 року № 310, а сам позивач повністю витримав процедуру внесення змін до договору.

Вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 2 січня 2003 року між сторонами укладено договір № СП-1-ПМ-ЛФ на компенсацію витрат за використання опор ЛЕП-0,4 кВ для підвіски проводів проводного мовлення. Предметом цього договору є надання позивачем відповідачу опор ЛЕП-0,4 кВ для розміщення ліній проводового мовлення загальної протяжності 607,28 км та сплата відповідачем за це позивачу компенсації.

Відповідно до п.1.3 цього договору загальна сума договору складає 607,28х12хпдв 20% = 8744,83 гривень за рік, у тому числі ПДВ 20% - 1457,47 гривень.

Згідно пункту 3.1 договору відповідач сплачує позивачу компенсацію за додаткові витрати при експлуатації ЛЕП-0,4 кВ у розмірі 12,0 гривень без ПДВ за 1 км ліній електропередачі. Розмір компенсації витрат за виконання додаткових робіт позивачем, пов’язаних із сумісним підвішенням проводів проводового мовлення та ЛЕП 0,4 кВ, визначається щорічно спільною угодою Мінтопенерго Україна та Держкомзв’язку України.

Відносини сторін за вказаним договором регулюються Положенням про взаємовідносини підприємств електроенергетики і зв’язку при проектуванні, будівництві, реконструкції та експлуатації електромереж 0,4 кВ із сумісним підвищенням дротів проводового мовлення, яке було затверджено наказами Мінзв’язку України і Міністерства енергетики та електрифікації України від 7 березня 1997 року № 28 та від 20 березня 1997 року № 27, та зареєстроване в Мін’юсті України 21 липня 1997 року за № 265/2069.

Відповідно до пункту 25 зазначеного Положення розмір компенсації затрат, які понесли енергопідприємства за виконання додаткових робіт, пов’язаних із сумісним підвищенням проводів проводового мовлення, визначається щорічно до 1 грудня спільною угодою Міненерго України і Мінзв’язку України на підставі пропозицій об’єднання «Укртелеком»та підвідомчих організацій Міненерго.

Спільним листом № 300 від 6 листопада 1997 року та № 02/22-466 від 23 жовтня 1997 року на виконання пункту 25 вказаного Положення Держкомзв’язку України та Міністерство енергетики України встановили розмір щорічної компенсації у сумі 12 грн. за 1 км повітряної лінії електропередачі напругою 0,4 кВ (ПЛ-0,4 кВ) з проводами електропостачання та проводового мовлення, яку повинні сплачувати обласні підприємства електрозв’язку енергопостачальним компаніям за додаткові витрати, пов’язані з наявністю на лініях електропередачі проводів проводового мовлення.

Редакція змін до договору, запропонована позивачем, виключає п.1.3 договору, а пунктом 3.1 змінює розмір компенсації додаткових витрат на обслуговування ЛЕП із сумісно підвішеними проводами проводового мовлення щомісячно в сумі 45,06 грн. за 1 км ліній електропередачі із сумісною підвіскою проводів проводового мовлення.

Зазначена редакція ґрунтується виключно на галузевому нормативному документі –Розрахунку вартості обслуговування повітряних ліній напругою 380 В із сумісно підвішеними проводами радіотрансляційних мереж, затвердженого наказом Мінпаливенерго України від 11 червня 2004 року №310, за яким компенсація додаткових витрат на обслуговування ЛЕП із сумісно підвішеними проводами проводового мовлення в місяць складає 45,06 грн., у тому числі ПДВ 7 грн. 51 коп., за 1 км ліній електропередачі із сумісною підвіскою проводів проводового мовлення.

Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов’язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінилися, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

За таких обставин суд правильно застосував ст. 652 ЦК України, прийшов до обґрунтованого висновку про недостатність галузевого нормативного акту Мінпаливенерго України для внесення змін до договору за відсутності згоди відповідача та про відсутність умов для зміни договору і підставно відмовив у позові.

З огляду на викладене, постанова Луганського апеляційного господарського суду та рішення господарського суду Луганської області законні і обґрунтовані, а тому зміні не підлягають.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117 –1119 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Луганського апеляційного господарського суду від 25 лютого 2008 року –без зміни.

Головуючий                                          Т. Козир

Судді Н. Мележик

О. Подоляк