ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"05" червня 2008 р.           Справа № 19/092-08

Розглянувши матеріали справи за позовом Державного підприємства „Енергоринок”, м. Київ

до Відкритого акціонерного товариства „Укренерговугілля”, м. Вишгород

про стягнення 219061052,82 грн.

суддя Т.П. Карпечкін

від позивача –Калінін М. В. (дов. № 01/42-39Д від 29.02.2008 року);

від відповідача – не з’явився.

обставини справи:

Державне підприємство „Енергоринок” (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства „Укренерговугілля” (далі-відповідач) про стягнення 219061052,82 грн.

Провадження у справі було порушене відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 3 березня 2008 року та призначено справу до розгляду на 31 березня 2008 року.

Під час судового розгляду відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні неодноразово оголошувались перерви та розгляд справи відкладався.

Відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, термін вирішення спору було продовжено за спільним клопотанням сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору № 1534/01 від 30 травня 2003 року, а саме відповідач не сплатив в повному розмірі кошти за отриману електроенергію в результаті чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 176066822,99 грн. Додатково позивач просить стягнути з відповідача за прострочення виконання зобов’язання 3% річних в розмірі 6146487,38 грн. та інфляційні в розмірі 36847742,45 грн.

Представник відповідача в усних поясненнях проти позову заперечує, але письмовий відзив на позов до суду неподав.

5 червня 2008 року відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Наказом Міністерства палива та енергетики України № 395 від 14 червня 2007 року припинено діяльність Державного підприємства „Укренерговугілля” у зв’язку з перетворенням його у відкрите акціонерне товариство „Укренерговугілля” .

9 листопада 2007 року проведено державну реєстрацію відкритого акціонерного товариство „Укренерговугілля”, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію від 9 листопада 2007 року.

Згідно листа відкритого акціонерного товариство „Укренерговугілля” від 13 грудня 2007 року № 3283 заборгованість Державного підприємства „Укренерговугілля” перед Державного підприємства „Енергоринок” включено до передавального балансу відкритого акціонерного товариства „Укренерговугілля” в повному обсязі та зазначено, що відкрите акціонерне товариство „Укренерговугілля” є правонаступником всіх майнових прав та обов’язків Державного підприємства „Укренерговугілля”.

Між Державним підприємством „Укренерговугілля” (за договором - ЕК) та Державним підприємством „Енергоринок” (за договором - ДПЕ) 30 травня 2003 року було укладено договір № 1534/01 (далі - договір). За умов договору ДПЕ зобов’язано продавати, а ЕК зобов’язано купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов договору (п. 1.1 договору). Оплата за електричну енергію, яку ЕК купує у ДПЕ, має здійснювати кожного банківського дня розрахункового місяця таким чином, щоб у сумі оплата за першу декаду була не менше 26% від вартості замовленого місячного обсягу електричної енергії і відповідно за другу декаду –30% та за третю декаду –не менше 40% (п. 2.3 договору). Вартість електроенергії, купленої ЕК у ДПЕ у розрахунковому місяці, визначається за середньозваженою ціною, розрахованого згідно з п. 2.5 договору та фактичними обсягами електроенергії у відповідності до правил ОРЕ (п. 2.6 договору). Документом, який підтверджує факт переходу права власності на електроенергію від ДПЕ до ЕК є підписаний з боку ДПЕ та ЕК та скріплений печатками акт купівлі-продажу електроенергії (п. 3.13 договору). Перерахування коштів ЕК за куплену ДПЕ електроенергію здійснюється кожного банківського дня розрахункового місяця таким чином, щоб у сумі оплата за всі дні розрахункового місяця таким чином, щоб у сумі оплата за всі дні розрахункового місяця була не менше ніж 96% від вартості замовленого ЕК на розрахунковий місяць обсягу електричної енергії з урахуванням ПДВ, і зараховується сторонами як оплата за електричну енергію, куплену ЕК у ДПЕ у цьому місяці з урахуванням умов п. п. 5.4 та 5.5 договору (п. 5.2 договору). У випадку нездійснення ЕК доплати згідно з п. 5.3.1 договору ДПЕ має право через 3 банківських дні після закінчення відповідної декади нарахувати, а ЕК в разі нарахування ДПЕ, зобов’язана сплатити неустойку у розмірі 0,2% від вартості недоплаченої суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день прострочення. Неустойка може нараховуватися до моменту остаточного здійснення ЕК декадної оплати за відповідну декаду, але не більше терміну остаточного розрахунку відповідно до п. 5.4 договору (п. 5.3.2 договору). Остаточний розрахунок за куплену ЕК в ДПЕ електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється ЕК до 14-го числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 5.4 договору).

Позивач зобов’язання за договором виконав належно, а саме передав відповідачу товар (електроенергію) за період з 1 липня 2006 року по 31 грудня 2006 року відповідачем придбано електроенергію в обсязі 3053302,46 тис. кВт на загальну суму 898058309,42 грн., що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії за липень 2006 року –січень 2007 року.

Позивачем виставлялись відповідачу рахунки-фактури (копії наявні в матеріалах справи).

Відповідач зобов’язання за договором виконував неналежно, а саме не сплачував в повному обсязі та в установлений строк кошти за отриманий товар в результаті чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 176066822,99 грн. за період з 1 липня 2006 року по 31 грудня 2006 року.

Позивач за прострочення виконання зобов’язання нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 6146487,38 грн. та інфляційні в розмірі 36847742,45 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував.

Судом оглянуті оригінали документів залучених до матеріалів справи.

При вирішені спору судом враховано, що згідно п. 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України (надалі по тексту –ГК України), прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (надалі по тексту –ЦК України), щодо господарських та цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності, положення ГК України та ЦК України застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

У відповідності до ст. 193 ГК України, суб’єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Приписами ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 176066822,99 грн. підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи, отже підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, розмір яких складає 36847742,45 грн. інфляційних та 6146487,38 грн. 3 % річних, отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Таким чином позов підлягає задоволенню повністю.

Судові витрати відповідно до ст. 44, ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Укренерговугілля” (07300, Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, ВАТ „Укргідроенерго”, код 32402870) на користь Державного підприємства „Енергоринок” (01032, м. Київ, вул. Комінтерну, 27, код 21515381) –176066822 (сто сімдесят шість мільйонів шістдесят шість тисяч вісімсот двадцять дві) грн. 99 коп. основного боргу, 36847742 (тридцять шість мільйонів вісімсот сорок сім тисяч сімсот сорок дві) грн. 45 інфляційних, 6146487 (шість мільйонів сто сорок шість тисяч чотириста вісімдесят сім) грн. 38 коп. 3% річних та судові витрати: 25500 (двадцять п’ять тисяч п’ятсот) грн. 00 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя Карпечкін Т.П.

Рішення підписано 10.06.2008 р.