донецький апеляційний
господарський суд
Постанова

Іменем України

23.04.2008
р.
справа №36/311

Донецький
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Стойка  О.В.

суддів

Діброви  Г.І. , Шевкової  Т.А.

за
участю представників сторін:

від
позивача:

Церковна
О.Ю. (по дов.),

від
відповідача:

ОСОБА_1
- особисто,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного
підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1

на
рішення  господарського суду

Донецької області

від

13.02.2008
року

по
справі

№36/311
(Будко Н.В.)

за
позовом

Товариства
з обмеженою відповідальністю „Артемівськ-енергія” АДРЕСА_1

доПриватного підприємця ОСОБА_1
АДРЕСА_1

про

стягнення
12737грн. 08коп.

В С Т А Н О В И В:

Позивач
-Товариство з обмеженою відповідальністю „Артемівськ-енергія” АДРЕСА_1 (далі
ТОВ „Артемівськ-енергія”), звернувся до господарського суду Донецької області з
позовом до відповідача, Приватного підприємця
ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (далі ПП ОСОБА_1) про стягнення заборгованості за
послуги теплопостачання за період з 01.11.2003року по 15.04.2006р. у сумі
10374грн.35коп., 3% річних в сумі 445грн.48коп., суму інфляції 1917грн.25коп.

Рішенням
від  13 лютого  2008 року господарський суд Донецької області
(суддя Будко Н.В.)  позовні вимоги
задовольнив у повному обсязі. Стягнув з відповідача основний борг в сумі
10374грн.35коп., 3% річних в сумі 445грн.48коп., суму інфляції 1917грн.25коп.
та судові витрати.

Не
погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою на
рішення господарського суду Донецької області, в якій просить рішення суду
першої інстанції  скасувати повністю та
прийняти нове,  яким  у задоволені позовних вимог відмовити у
повному обсязі. В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник скарги
посилається на те, що  судом першої
інстанції не були з'ясовані усі обставини, що мають значення для справи, а
також невірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Позивач
вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а скаргу такою,  що не підлягає задоволенню.

Заслухавши
пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню,
за наступних підстав.

Предметом
позовних вимог є вимоги про  стягнення
заборгованості у сумі 12737,08грн., з яких
сума основного боргу
10374,35грн., 3% річних в розмірі 445,48грн., сума інфляції 1917,25грн.,
яка виникла  на підставі договору №170 на
відпуск теплової енергії, укладеного
01.09.2001р. між  Міським
комунальним підприємством „Артемівськтепломережа” та ПП ОСОБА_1 (а.с.7-13).

Господарським
судом Донецької області правомірно встановлено, що обов'язок по оплаті спірної
суми виник з договору №170 на відпуск теплової енергії, укладеного  01.09.2001р. між  Міським комунальним підприємством
„Артемівськтепломережа” та ПП ОСОБА_1 (а.с.7-13).

За  умовами даного договору,  у період з 22.10.2003року по
15.04.2006року   відповідачу було
поставлено теплову енергію для об'єктів відповідача, що підтверджується актами
на включення опалення від 22.10.2003р.,
12.10.2004р., 16.10.2005р., та актами на відключення опалення від
15.04.2004р., 12.04.2005р., 19.04.2006р. (а.с.56-61).

Відповідно
до пункту 4.1 договору оплату за послуги теплопостачання відповідач повинен
здійснювати щомісячно згідно платіжних документів, які пред'являються для
оплати з розрахункового рахунку відповідача у порядку, встановленому
законодавством України, протягом 3-х банківських днів з моменту пред'явлення
рахунку.

Для
оплати наданих послуги Міським комунальним підприємством
„Артемівськтепломережа” виставлені рахунки
на загальну суму 10374,35грн. (а.с.36-55).

Позивачем
не доведено та в матеріалах справи відсутні докази того, що МКП
„Артемівськтепломережа” як юридична особа, на теперішній час є припиненою, а
позивач є його правонаступником у встановленому законом порядку.

У
якості наявності права на стягнення спірної заборгованості, позивач посилається
на укладений між ним та Міським комунальним підприємством
„Артемівськтепломережа” 10.09.2007року договір доручення №50, за умовами якого
позивач зобов'язався від імені та за рахунок Міського комунального підприємства
„Артемівськтепломережа” здійснювати, зокрема, стягнення дебіторської
заборгованості за надані послуги по теплопостачанню зі споживачів фізичних та
юридичних осіб, яка рахується на обліку Міського комунального підприємства
„Артемівськтепломережа” (а.с.14).

Також
в матеріалах справи наявні довіреність від 10.09.2007року з боку МКП
Артемівськтепломережа” на право позивача стягнення дебіторської заборгованості
за надані послуги по теплопостачанню зі споживачів та юридичних осіб, яка
рахується на обліку Міського комунального підприємства „Артемівськтепломережа”
(а.с.66) та Договір концесії від 24.07.2007 року, укладений між позивачем та
Артемівською міською Радою Донецької області, відповідно до якого позивачу
передано право управління цілісного майнового комплексу МКП
„Артемівськтепломережа” з метою задоволення суспільних потреб у сфері надання
послуг на території м.Артемівська (а.с.18-34).

Задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції, посилаючись на вищенаведені правочини,
виходив з того, що сума боргу підтверджена матеріалами справи, а тому  стягненню підлягає сума 12737,08грн., з
яких  сума основного боргу  10374,35грн., 3% річних в розмірі 445,48грн.,
сума інфляції 1917,25грн.

Судова
колегія вважає заявлені позовні вимоги позивача до відповідача безпідставними,
оскільки позивачем не надано доказів порушення свого права несплатою
відповідачем спірної заборгованості, а також не надано доказів наявності права
вимоги на предмет спору.

Судова
колегія вважає безпідставними доводи позивача про наявність цього права на
підставі вищезазначеного договору доручення №50 від 10.09.2007року,
оскільки  відповідно до п.1.1 Договору
позивач зобов'язаний від імені та за рахунок МКП „Артемівськтепломережа”
здійснювати певні юридичні дії, зокрема, стягувати заборгованість, що
знаходиться на обліку останнього на дату укладення Договору.

Даний
договір не має ознак правочину по заміни кредитора у зобов'язанні, не є
підтвердженням відступлення права вимоги, а навпаки, покладає на позивача
обов'язок виступати тільки від імені  МКП
„Артемівськтепломережа”.

Доказів
укладення Договору уступки права вимоги на предмет спору, згідно ст.512
Цивільного кодексу України, позивачем не надано, отже, заміна кредитора у
зобов'язанні не відбулася.

Якщо
позивач мав намір діяти в рамках наданого Договору доручення, він повинен був
звернутися до суду з позовом від імені МКП „Артемівськтепломережа”, а не від
власного імені.

Згідно
ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Посилання
позивача та суду першої інстанції на довіреність від 10.09.2007року (а.с.66).
на право стягнення дебіторської заборгованості за надані послуги по
теплопостачанню зі споживачів та юридичних осіб, яка знаходяться на обліку
Міського комунального підприємства „Артемівськтепломережа”, оскільки вказана
довіреність також не має ознак правочину по відступлення права вимоги на предмет
спору.

Відповідно
до ст.237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому
одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені
другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в
чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення
переговорів щодо можливих у майбутньому
правочинів.

Наявний
в справі Концесійний Договір від 24.07.2007 року, що укладений між позивачем та
Артемівською міською Радою, (а.с.18-34) також не породжує права позивача на
стягнення спірної заборгованості, оскільки його предметом є право здійснення
управління предметом концесії з метою надання послуг по теплопостачанню на
певній території та здійснення підприємницької діяльності на цій підставі
(п.п.1.1, 3.1 Договору).

Крім
того, відповідно до п.18.1  Договору, він
діє з моменту підписання, але не раніше ніж до моменту передачі об'єкта в
концесію, отже його дія взагалі не розповсюджується на заборгованість, що
виникла в період 2003-2006 р.р.

Враховуючи
викладене, судова колегія вважає, що позовні вимоги Товариства  з обмеженою відповідальністю
„Артемівськ-енергія” АДРЕСА_1 про стягнення з Приватного підприємця  ОСОБА_1 АДРЕСА_1 заборгованості у сумі
12737грн.08коп. задоволенню не підлягають, у зв'язку з недоведеністю наявності
права вимоги на предмет спору.

Крім
того, судова колегія вважає обґрунтованими
доводи  відповідача про порушення
судом першої інстанції норм процесуального права щодо належного повідомлення
відповідача про час і місце судового засідання, що позбавило його можливості
надати пояснення та аргументувати заперечення проти позову.

Судова
колегія встановила, що звертаючись з позовом, позивач вказав юридичну адресу
відповідача, а саме: АДРЕСА_1, за якою і була направлена рекомендована
кореспонденція із господарського суду
відповідачу (а.с.1,80).

Дані
поштові конверти були повернуті на адресу суду з відміткою поштового відділення
„не розшук” (а.с.76,86).

Разом
з тим, в матеріалах справи є Довідка  з
Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом
на 16.01.2008р., з якої вбачається, що
ОСОБА_1 зареєстрований за адресою проживання: АДРЕСА_2 (а.с.85).

Відповідач
підтвердив своє місцезнаходження за вказаною адресою.

Як
вбачається із матеріалів справи, за вказаною адресою поштова кореспонденція
господарського суду не була направлена.

Таким
чином, судова колегія вважає, що
відповідач не був повідомлений належним чином про час і місце судового
засідання у суді першої інстанції, що позбавило його права на участь у судовому
засіданні.

У
зв'язку із недоведеністю наявності у позивача права вимоги на предмет спору,
судова колегія вважає недоцільним досліджувати доводи відповідача про наявність
або відсутність спірної заборгованості відповідача перед МКП
„Артемівськтепломережа” у теперішній час, в тому числі, обставини переводу
боргу за договором відповідача та ПП ОСОБА_2, а також залучувати до участі у
справі вищевказаних осіб, оскільки вирішення даної справи не стосується їх прав
та законних інтересів.

Враховуючи
викладене, за результатами апеляційного провадження, судова колегія дійшла
висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 13.02.2008р. у
справі №36/311 -  підлягає скасуванню на
підставі ст.104 ч.1 п.2, ч.3 п.2 через недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими
та  справу розглянуто господарським судом
за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце
засідання суду, а апеляційна скарга -задоволенню.

Відповідно
до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті
державного мита по апеляційній скарзі слід покласти на позивача по справі,
стягнувши з його на користь відповідача 51грн.

Керуючись
ст.ст.49,99,101,103,104,105 Господарського процесуального кодексу України,
Донецький апеляційний господарський суд, -

П
О С Т А Н О В И В:

Апеляційну
скаргу Приватного підприємця  ОСОБА_1
АДРЕСА_1 на рішення господарського суду Донецької області 13.02.2008року у
справі №36/311 -задовольнити.

Рішення
господарського суду Донецької області 13.02.2008року у справі №36/311
-скасувати.

Прийняти
нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з
обмеженою відповідальністю „Артемівськ-енергія” АДРЕСА_1 до Приватного
підприємця  ОСОБА_1 АДРЕСА_1 про
стягнення 12737грн.08коп.

Стягнути
з Товариства з обмеженою відповідальністю „Артемівськ-енергія” АДРЕСА_1 на
користь Приватного підприємця  ОСОБА_1
АДРЕСА_1 державне мито за подання апеляційної скарги у сумі 51грн.00коп.

Господарському
суду Донецької області видати наказ.

Головуючий          О.В.
Стойка

Судді:          Г.І.
Діброва

Т.А.
Шевкова

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС