КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26.02.2008
№ 11/367

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Моторного О.А.

суддів:

при секретарі

За участю представників:

від позивача - Юрченко О.І.,

від
відповідача-1 - не з'явився,

від
відповідача-2 - Чугайнова Т.О.,

від третьої особи-1 - не з'явився,

від третьої особи-2 - не з'явився,

від третьої особи-3 - Денисюк О.В.,

від третьої особи-4 - не з'явився,

від третьої особи-5 - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Державної організації "Київський науково-методичний
центр по охороні,реставрації та використанню пам"яток історії, культури і
заповідних територій"

на рішення Господарського суду м.Києва від
24.10.2007

у справі № 11/367

за позовом                               Свято-Флорівського
жіночого монастиря Київської єпархії Української православної церкви у м. Києві

до                                                   1.
Київської міської ради

2. Державної організації "Київський науково-методичний центр по
охороні, реставрації та використанню пам"яток історії, культури і
заповідних територій"

треті особи           1.
Київське казенне експериментальне протезно-ортопедичне підприємство

2. Промислове об'єднання
"Укрпротез"

3. Акціонерна енергопостачальна
компанія "Київенерго"

4. Управління ресурсного забезпечення
Головного управління МВС України в Київській області

5. Суб"єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1

про
визнання недійсною відмови про передачу у користуванні земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому,
з урахуванням уточненнядо позовної заяви від 19.09.2007, просить:

-
визнати відмову Державної організації “Київський науково-методичний центр по
охороні, реставрації та використанню пам'яток історії, культури і заповідних
територій” про передачу спірної земельної ділянки недійсною;

-
визнати недійсним п. 14 рішення № 116/276 від 28.11.2002 Київської міської ради
III сесії XXIV в частині затвердження проекту відведення земельної ділянки та
передачу земельної ділянки Державній організації “Київського науково-методичний
центр по охороні, реставрації та використанню пам'яток історії, культури і
заповідних територій”;

-
визнати Державний акт на право постійного користування земельної ділянки,
виданий Державній організації “Київський науково-методичний центр по охороні,
реставрації та використанню пам'яток історії, культури і заповідних територій”
на підставі рішення Київської міської ради від 28.11.2002 № 116/276, недійсним.

Рішенням
Господарського суду міста Києва від 24.10.2007 у справі № 11/367 позов
задоволено частково. Визнано пункт 14 рішення Київської міської ради від
28.11.2002 № 116/276 “Про надання у користування, вилучення земельних ділянок
та припинення права користування землею” для обслуговування та експлуатації
Свято-Флорівського жіночого монастиря на вул. Флорівська, 6/8 у Подільському
районі м. Києва” недійсним. В решті позову відмовлено. Стягнуто з Київської
міської ради на користь Свято-Флорівського жіночого монастиря Київської єпархії
Української Православної Церкви у м. Києві 42,50 грн. витрат по сплаті
державного мита та 59,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Не
погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач-2 звернувся з апеляційною скаргою
до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати
рішення в частині задоволення позовних вимог щодо визнання недійсним п. 14
рішення Київської міської ради від 28.11.2002 № 116/276 з підстав, передбачених
п.п. 1, 2, 3 ст. 104 ГПК України.

Позивач
надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а рішення - без змін.

Апеляційний
господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну
скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників
позивача, відповідача-2, третіх осіб 2, 3, встановив наступне:

02.11.1990
Виконавчий комітет Київської міської ради народних депутатів прийняв рішення №
953 “Про відведення земельних ділянок підприємствам, установам і організаціям
для будівництва об'єктів”, відповідно до якого Державному
історико-архітектурному заповіднику “Стародавній Київ” була відведена земельна
ділянка по вул. Фролівська, 6/8, з метою подальшої передачі церковній громаді Свято-Флорівського
жіночого монастиря.

12.08.1991
представником Головного архітектурно-планувального управління м. Києва
Кулаковським С.А. складено Акт про відвід земельної ділянки загальною площею
3.372 кв.м., що розташована по вул. Лівера у Подільському районі м. Києва, в
користування Православній церкві - Флорівському жіночому монастирю міста Києва.

31.09.1991
Головним архітектурним управлінням м. Києва розроблено план земельної ділянки
площею 3.372 м2 за адресою вул. Г. Лівера - Фролівській на виконання рішення
Виконкому Київської міської ради народних депутатів № 953 від 02.11.1991 за
проектом Головного архітектурно-планувального управління м. Києва.

22.02.2007
Свято-Флорівський жіночий монастир звернувся до Київської ради народних
депутатів з клопотанням щодо виконання вимоги пункту 2 додатку № 4 до рішення №
953 “Про відведення земельних ділянок підприємствам, установам і організаціям
для будівництва об'єктів”.

01.03.2007
позивач звернувся до відповідача-2 з вимогою про здійснення передачі спірної
земельної ділянки, зазначивши, що Державний історико-архітектурний заповідник
“Стародавній Київ”, правонаступником якого є відповідач-2, надавав згоду на
передачу спірної земельної ділянки позивачу.

Згідно
п. 1.4 Положення “Про Державну організацію “Київський науково-методичний центр
по охороні реставрації та використанню пам'яток історії культури і заповідних
територій”, затвердженого розпорядженням Київської міської державної
адміністрації від 30.04.1998 № 972, Державна організація “Київський
науково-методичний центр по охороні реставрації та використанню пам'яток
історії культури і заповідних територій” дійсно є правонаступником Державного
історико-архітектурного заповідника “Стародавній Київ”.

У
відповіді, яку отримав позивач від відповідача - 1 в особі Головного управління
земельних ресурсів Київради (лист від 12.04.2007 № 03-52/10413) на виконання
доручення Київради, зазначено, що рішення № 953 Київського міського виконкому
від 02.11.1990 скасовано та прийняте Київрадою нове рішення від 28.11.2002 №
116/276 про передачу земельної ділянки на вул. Фролівська, 6/8 в постійне
користування Державній організації “Київський науково-методичний центр по
охороні, реставрації та використанню пам'яток історії, культури і заповідних
територій” і питання стосовно передачі земельної ділянки вирішується при умові
отримання згоди землекористувача.

При
цьому, позивач зазначає, що, отримавши вказаного листа, він вперше дізнався про
скасування рішення від 02.11.1990 № 953 та прийняття нового рішення від
28.11.2002 № 116/276.

На
підставі рішення Київської міської ради від 28.11.2002 № 116/276 Державній
організації “Київський науково-методичний центр по охороні, реставрації та
використанню пам'яток історії, культури і заповідних територій” видано
Державний акт на право постійного користування земельної ділянки.

Згідно
листа № 132 від 27.03.2007 відповідач-2 відмовився передати земельну ділянку
позивачу.

Як
свідчать матеріали справи, Свято-Флорівський жіночий монастир розташований на
вищевказаній земельній ділянці з XIII сторіччя, майно якого та сама земельна
ділянка свого часу були вилучені державними органами СРСР.

З
1991 року повернення майна церковним громадам врегульовано в таких нормативно
правових актах: Указі Президента України “Про заходи щодо повернення релігійним
організаціям культового майна” від 04.03.1992, розпорядженні Президента України
“Про повернення релігійним організаціям культового майна”, постанові Кабінету
Міністрів України “Про використання культових споруд - визначних пам'яток
архітектури, які не підлягають передачі у постійне користування релігійним
організаціям”, постанові Кабінету Міністрів України “Про умови передачі
культових будівель - визначних пам'яток архітектури релігійним організаціям”,
Указі Президента України “Про невідкладні заходи щодо остаточного подолання
негативних наслідків тоталітарної політики колишнього Союзу РСР стосовно
релігії та відновлення порушених прав церков і релігійних організацій”.

Згідно
ст. 17 Закону УРСР “Про свободу совісті та релігійні організації” релігійні
організації мають переважне право на передачу їм культових будівель із
земельною ділянкою, необхідною для обслуговування цих будівель.

Указом
Президента України від 04.03.1992 № 125 передбачені заходи по поверненню майна
з вказаних у постанові Ради Міністрів України від 05.04.1991 № 83 пам'яток
архітектури, які не можуть бути передані відповідно до закону релігійним
організаціям протягом 1992 - 1993 р.

Споруди
та будівлі Свято-Флорівського монастиря, які використовує позивач як колишній
власник для здійснення відправи богослужінь, обрядів, ходів та церемоній, не
входить до цього переліку.

05.01.1992
позивач звернувся до представника Президента України у м. Києві про передачу
майна, яке знаходилося у державній власності і в свій час було примусово
вилучено у церковної громади.

20.04.1992
своїм розпорядженням № 114 представник Президента встановив заходи з передачі
майна, що знаходилося у державній власності, із подальшим наданням цього майна
у користування позивачу та відселення сторонніх організацій, які займали
приміщення на території монастиря.

01.03.1993
Державний історико-архітектурний заповідник “Стародавній Київ” уклав з
позивачем безстроковий та безоплатний охоронно-орендний договір на споруди та
будівлю, які знаходяться на земельній ділянці, що використовується церковною громадою
Свято-Флорівського жіночого монастиря.

19.01.1996
позивач отримав лист № 37 за підписом голови Комітету охорони і реставрації
пам'яток культури та історичного середовища Р.Кухаренко та директора Державного
історико-архітектурного заповідника “Стародавній Київ” Н.Мамонтова, в якому
зазначені керівники звертаються до Київської державної адміністрації про
доцільність повернення монастирю його історичних меж, що свідчить про згоду
користувача спірної земельної ділянки передати її позивачу.

28.11.2002
Київська міська рада прийняла рішення № 116/276, яким у пункті 14 затвердила
проект відведення земельної ділянки та передала у постійне користування
Державній організації “Київський науково-методичний центр по охороні,
реставрації та використанню пам'яток історії, культури і заповідних територій”
земельну ділянку загальною площею 3,41 га по вул. Фролівська, 6/8 у
Подільському районі м. Києва з цільовим призначенням - “для експлуатації та
обслуговування Флорівського жіночого монастиря”.

Цим
же рішенням Київська міська рада визнала, що втратив чинність п. 1 переліку
підприємств, яким відводилися земельні ділянки у Подільському районі м. Києва,
доданого до рішення від 02.11.1990 № 953.

У
відповідності до ст.ст. 13, 14 Закону України “Про свободу совісті та релігійні
організації” релігійні громади одержують правоздатність юридичної особи з
моменту реєстрації їх статуту.

Реєстрацію
статуту позивача була здійсненна 30.10.1991, тобто майже через рік з дня
прийняття рішення від 02.11.1990 № 953.

Архівні
довідки підтверджують належність будівель та споруд на вищевказаній земельній
ділянці Свято-Флорівському жіночому монастирю.

У
відповідності до ст. 17 Закону України “Про свободу совісті та релігійні
організації” позивачу 01.03.1993 передано культові будівлі і майно, яке
знаходяться на зазначеній земельній ділянці, на підставі охоронно-орендної
угоди з Державним історико-архітектурним заповідником “Стародавній Київ” від
01.03.1993, на балансі якого вони знаходились, у безоплатне та безстрокове
користування (оренду).

Згідно
з розпорядженням Президента України № 53/94-рп від 22.06.1994 “Про повернення
релігійним організаціям культового майна” на виконання статті 17 Закону України
“Про свободу совісті та релігійні організації” місцевим органам державної
виконавчої влади доручено забезпечити до 01.12.1997 передачу у безоплатне
користування або повернення безоплатно у власність релігійних організацій
культових будівель і майна, які перебувають у державній власності та
використовуються не за призначенням.

Таким
чином, твердження відповідача-2 про неможливість передачі у користування
земельної ділянки є необґрунтованим, оскільки позивач був власником цього
майна, що підтверджується матеріалами справи, а також не входить до переліку,
визначеного постановами Ради Міністрів УРСР від 05.04.1991, № 83 “Про перелік
пам'яток архітектури, які не підлягають передачі у постійне користування
релігійним організаціям”, Кабінету Міністрів України від 14.09.1991 № 198 та
від 08.06.1992 № 311 “Про виключення окремих об'єктів із переліку культових споруд
- визначних пам'яток архітектури, які не підлягають передачі у постійне
користування релігійним організаціям”.

Відповідно
до ст. 30 Земельного кодексу України від 18.12.1990, який діяв на час укладання
охоронно-орендних угод при переході права власності на будівлі та споруди за
цивільно-правовими угодами, до набувача від відчужувача переходить належне йому
право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані
будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі.

У п.
1 Перехідних положень Земельного Кодексу України (від 2001 року) визначено, що
рішення про надання в користування земельних ділянок, прийняті відповідними
органами, але не виконані на момент введення у дію Земельного кодексу,
підлягають виконанню відповідно до вимог нового Земельного кодексу України.

У
рішенні Конституційного суду України від 22.09.2005 “У справі за конституційним
поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу Х “Перехідні положення”
Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними
ділянками)” вказано, що згідно з частиною п'ятою статті 3 Закону України “Про
державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” право власності
та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними
нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються
державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх
обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а
також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Статтею
125 Земельного кодексу України (від 2001 року) визначено, що право власності та
право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельної ділянки, та його державної реєстрації. Право
на оренду земельної ділянки виникає після укладання договору оренди і його
державної реєстрації.

Статтею
126 Земельного кодексу України (від 2001 року) встановлено, що право власності
на земельну ділянку і право користування земельною ділянкою посвідчується
державним актами. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється
відповідно до закону.

Позивач
скористався своїм правом на оформлення земельної ділянки у користування на вул.
Фролівська, 6/8 та звернувся до відповідача-1 з клопотанням про оформлення у
користування земельної ділянки.

Відповідно
до п.9.9 Роз'яснення № 02-5/109 Вищого господарського суду від 29.02.1996 “Про
деякі питання, що виникають при застосуванні Закону України “Про свободу
совісті та релігійні організації” рішення компетентного державного органу,
зазначеного у статті 17 Закону про повернення або передачу майна у власність
конкретної релігійної громади, є необоротним.

Отже,
з урахуванням ст. 120 Земельного кодексу України від 2001 року та п.18
постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 “Про практику
застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ” позивач
набув право на оформлення постійного користування спірною земельною ділянкою.

Згідно
з ч. 3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або самоврядування.

Враховуючи
викладене, місцевий господарський суд правомірно визнав недійсним пункт 14
рішення Київської міської ради “Про надання і вилучення земельних ділянок та
припинення права користування землею” від 28.11.2002 № 116/276, так як він не
відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи,
порушує права позивача щодо оформлення у користування земельної ділянки для
експлуатації та обслуговування Свято-Флорівського жіночого монастиря по вул.
Флорівська, 6/8 у Подільському районі м. Києва площею 3,372 га.

Суд
першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним
Державного акта на право постійного користування земельної ділянки, виданого
відповідачу-2 на підставі рішення Київської міської ради від 28.11.2002 №
116/276, та про визнання недійсною відмови відповідача-2 про передачу спірної
земельної ділянки, у зв'язку з тим, що вказані Державний акт та Відмова не є
рішенням (актом) в розумінні законодавства України, не породжують певних
правових наслідків, не регулюють тих чи інших суспільних відносин та не мають
обов'язкового характеру для суб'єктів таких відносин.

Крім
того, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач звернувся до суду в
межах трирічного строку позовної давності, оскільки пункт 14 оспорюваного
рішення було визначено як підставу для відмови позивачу лише у листі від
12.04.2007.

За
таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції
повно, всебічно і об'єктивно з'ясовано обставини справи, винесено рішення у
відповідності до норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна
скарга Державної організації “Київський науково-методичний центр по охороні
реставрації та використанню пам'яток історії культури і заповідних територій”
не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від
24.10.2007 у справі № 11/367 не підлягає скасуванню.

Відповідно
до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Апеляційну скаргу Державної організації “Київський науково-методичний
центр по охороні реставрації та використанню пам'яток історії культури і
заповідних територій” залишити без задоволення, рішення Господарського суду
міста Києва від 24.10.2007 у справі № 11/367 - без змін.

2.          Матеріали справи № 11/367 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді