ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.09.08 р.                     Справа № 43/53

Господарський суд Донецької області у складі колегії суддів:

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Суддя О. М. Сковородіна

Суддя Г.Є. Курило

При секретарі судового засідання Башевій В.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Рутченківський завод „Гормаш” м. Донецьк

до відповідача: Державної акціонерної компанії „Донбасвуглеавтоматика” м. Донецьк

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору з боку позивача: Державне підприємство „Орджонікідзевугілля” м. Єнакієве в особі структурного підрозділу „Шахта „Ольховатська” смт. Ольховатська

про стягнення заборгованості в сумі 188788,63 грн.

В судовому засіданні брали участь:

Представники сторін:

Від позивача: Воропаєв І.О. за дов. № 1/08-ЮВ від 03.01.08

Від відповідача: Золотухіна Ю.В. за дов. № 01/542 від 10.10.05

Від третьої особи: не з’явився

Згідно із ст. 77 ГПК України в засіданні суду оголошувалась перерва з 15.07. по 21.07.2008р. та з 09.09. по 17.09.2008р.

СУТЬ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство „Рутченківський завод „Гормаш” м. Донецьк, позивач, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Державної акціонерної компанії „Донбасвуглеавтоматика” м. Донецьк, про стягнення заборгованості за договором № 16 від 26.04.2001р. у сумі 188788,63 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір субпідряду № 16 від 26.04.2001р., графік робіт, договірні ціни до актів, довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат, акти приймання виконаних підрядних робіт, розрахунки до актів приймання виконаних робіт, накладну № 27-12/2002-о5 від 27.12.2002р., довіреність № НАГ 351838 від 25.12.2002р., вимогу № 925 від 11.06.2007р., акти звірки розрахунків станом на 01.01.2006р., 01.01.2004р., 01.01.2003р., листи № 293 від 22.05.2007р., № 333 від 26.04.2006р., № 48 від 09.01.2007р., № 506 від 14.03.2006р., рішення господарського суду Донецької області у справі № 40/149пд від 26.07.2006р.

Поясненнями № 765 від 09.06.2008р. позивач надав новий розрахунок заборгованості на суму 188800 грн.

Поясненнями від 17.07.2008р. позивач підтримав позовні вимоги щодо стягнення 188788,63 грн. в повному обсязі.

Відповідач у відзиві від 10.06.2008р. не заперечує проти існування наведених позивачем фактів та доказами, якими останній обґрунтовує свої позовні вимоги як підставу їх задоволення. Проте в обґрунтування своїх заперечень посилається на пропуск з боку позивача строку позовної давності.

Заявою від 15.07.2008р. відповідач заявив клопотання про застосування судом позовної давності.

Позивач поясненнями № 846 від 23.06.2008р., б/н від 16.09.2008р. не погодився з відповідачем щодо пропущення строку позовної давності за викладеними обставинами

Ухвалою від 21.07.2008р. судом залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору з боку позивача Державне підприємство „Орджонікідзевугілля” м. Єнакієве в особі структурного підрозділу „Шахта „Ольховатська” смт. Ольховатська.

В поясненнях № 584 від 08.09.2008р. третя особа повідомила суд про повний розрахунок з підрядником за виконані роботи згідно контракту № 1-121 від 23.04.2001р., що підтверджує наданими до справи платіжними дорученнями.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області від 21.07.08 справу передано на розгляд теперішнього складу суду.

Перед початком розгляду справи по суті представників позивача, відповідача, третю особу було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 частини ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.04.2001р. між позивачем та відповідачем був укладений договір субпідряду № 16.

Відповідно до умов вказаного договору відповідач доручив, а позивач зобов’язався виконати роботи з демонтажу на ш/у „Донбас” підйомної машини 2Ц6х2.4 та транспортування її на шахту „Ольховатська” Виробничого об’єднання „Орджонікідзевугілля”, яка є замовником за Контрактом від 23.04.2001р. № 1-121.

На виконання зазначених обов’язків позивач здійснив певні роботи, обумовлені договором, що підтверджено належними засобами доказування: актами приймання-передачі виконаних робіт, підписаними обома сторонами без заперечень; укладеними сторонами договірними цінами, довідками про вартість робіт.

Крім того, на виконання зазначених робіт позивачем передано відповідачеві контрактор КТП-6053 у кількості 4 шт., що підтверджується накладною № 27-12/2005-о5 від 27.12.2002р., довіреністю структурного підрозділу відповідача – Горлівського налагоджувального управління НАГ № 351838 від 25.12.2002р.

Проте за даними бухгалтерського обліку за виконані за договором № 16 від 26.04.2001р. роботи і переданий пристрій з боку відповідача враховується заборгованість в сумі 188788,63 грн., яку позивач намагається стягнути.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об’єктивного розгляду всіх обставин справи, суд заперечення відповідача до уваги не приймає та вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Згідно з нормами Цивільного кодексу УРСР, який діяв на час вчинення дій з укладення договору субпідряду № 16, перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Розділом 2 договору субпідряду № 16 від 26.04.2001р. визначений порядок розрахунків за виконані роботи: до початку виробництва робіт відповідач мав здійснити передплату в розмірі, узгодженому позивачем, а залишкову частину – після підписання актів та перерахування коштів замовником.

Оскільки, сторонами не узгоджено певного строку перерахування грошових коштів, слід вважати, що строк виконання зобов’язання встановлений сторонами настанням певної події (перерахування коштів замовником).

Як встановлено судом, листом № 333 від 26.04.2006р. шахта „Ольховатська” заявила про наявність боргу перед відповідачем за контрактом № 1-121 від 23.04.2001р. в сумі 208272 грн., що позбавляло позивача можливості звернутися з вимогою про сплату боргу в розумінні п. 2.3 договору субпідряду № 16 від 26.04.2001р.

Про відсутність заборгованості замовника перед підрядником за контрактом № 1-121 від 23.04.2001р. позивач дізнався лише з листа № 293 від 22.05.2007р. (вх. № 1221 від 06.06.2007р.), тобто строк виконання зобов’язання став невизначеним.

За приписом ст. 165 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на час укладення договору субпідряду, узгодженому ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила про позовну давність саме цього кодексу.

Відповідно до ст.ст. 256, 257, 261, 264 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Частиною 5 ст. 261 Цивільного кодексу України передбачено, що за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Право пред’явити вимогу про виконання зобов’язання виникло у позивача з моменту, коли він дізнався про відсутність заборгованості замовника, а отже про нову умову оплати (невизначеність строку виконання) – 06.06.2007р.

Разом з тим, про невиконання відповідачем обов’язку щодо задоволення вимоги на сплату боргу № 925 від 11.06.2007р. позивач дізнався після спливу строку, встановленого ст. 165 Цивільного кодексу УРСР, ст. 530 Цивільного кодексу України, в зв’язку з чим перебіг строку позовної давності у спірних між сторонами відносинах слід відраховувати саме з 21.06.2007р. – моменту, коли для позивача настало право на позов.

Таким чином, оскільки позивачем не пропущений трирічний строк після моменту виникнення у нього права на подачу позову, заява відповідача про застосування строку позовної давності залишена судом без задоволення.

У відповідності з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини між сторонами – права вимоги позивача і обов’язку сплати боргу відповідачем продовжують існувати на даний час, до вирішення спору застосовуються приписи чинного Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 525, 526, 615 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Факт виконання робіт за договором та наявність несплаченої заборгованості в сумі 188788,63 грн. повністю підтверджено наданими позивачем доказами, зазначеними вище, а також не заперечується та визнається відповідачем у відзиві на позов.

Актами звірення розрахунків станом на 01.01.2006р., 01.01.2004р., 01.01.2003р., відповідач також неодноразово підтверджував та визнавав заявлену позивачем заборгованість.

На даний час заборгованість замовника перед відповідачем відсутня, внаслідок чого листом № 925 від 11.06.2007р., одержаним відповідачем 14.06.2007р., позивач в порядку п. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України вимагав сплатити суму заборгованості в сумі 188788,63 грн., яка залишена останнім до цього часу без відповіді та задоволення.

За поясненнями та доказами Структурного підрозділу „Шахта „Ольховатська” державного підприємства „Орджонікідзевугілля” (правонаступник шахти „Ольховатська” Виробничого об’єднання „Орджонікідзевугілля”) замовник повністю виконав умови контракту № 1-121 від 23.04.2001р., заборгованості замовника на даний час не існує, про що позивач дізнався з листа № 293 від 22.05.2007р.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписом ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України господарське зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належно. Аналогічні положення щодо виконання зобов’язань містить ст.599 ЦК України. Під виконанням зобов’язання розуміється виконання кредитором та боржником дій по здійсненню прав та обов’язків, що витікають із зобов’язання. При цьому, закон встановлює, що припиняє зобов’язання не будь-яке, а саме належне його виконання. Зобов’язання виникають між їх учасниками з метою задоволення конкретних потреб. Саме тому для учасників зобов’язальних правовідносин завжди важливим залишається те, чи реалізована основна мета зобов’язання.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позов повністю доведений позивачем, відповідає законодавству та фактичним обставинам справи, виходячи з того, що заперечення відповідача проти позову є недоведеними, вимоги Відкритого акціонерного товариства „Рутченківський завод „Гормаш” м. Донецьк до Державної акціонерної компанії „Донбасвуглеавтоматика” м. Донецьк, про стягнення заборгованості за договором № 16 від 26.04.2001р. в сумі 188788,63 грн. підлягають задоволенню в повній сумі.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача повністю.

Крім того суд звертає увагу на те, що шахта „Ольховатська” платіжними дорученнями, наданими до матеріалів справи, в період 2001-2003 роки здійснила повні розрахунки з відповідачем за виконані підрядні роботи за контрактом № 1-121 від 23.04.2001р. Такий факт своєчасно доведений до відома позивача не був, крім того, приховувався під час підписання актів звірення розрахунків з огляду на затягування строку, а отже на можливе списання боргу, що штучно погіршило становище позивача та позбавило його можливості отримати грошові кошти за виконані субпідрядні роботи в розумні строки.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне надіслати повідомлення до прокуратури Донецької області з метою впорядкування діяльності підприємства відповідача та усунення суттєвих порушень принципу ділового обороту на майбутнє.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст.ст. 11, 256, 257, 261, 264, 509, 525, 526, 530, 615, Прикінцевими та перехідними положеннями Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 4, 33, 34, 49, 82-85, 90 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Рутченківський завод „Гормаш” м. Донецьк до Державної акціонерної компанії „Донбасвуглеавтоматика” м. Донецьк, про стягнення заборгованості по договору № 16 від 26.04.2001р. в сумі 188788,63 грн. задовольнити.

Стягнути з Державної акціонерної компанії „Донбасвуглеавтоматика” (83045, м. Донецьк, вул. Професорів Богословських, 5а ) на користь Відкритого акціонерного товариства „Рутченківський завод „Гормаш” (83025, м. Донецьк, вул.. Петровського, 74, ) борг в сумі 188788 грн. 63 коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 1887 грн. 89 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя

Судді                                                                                           О.М.Сковородіна

Г.Є.Курило