ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2008 р.

№ 6/2

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. –головуючого

Воліка І.М.,

Михайлюка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Київської міської ради на постанову Київського апеляційного господарського суду від 4 березня 2008 року у справі № 6/2 Господарського суду міста Києва за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Джерело-Д", м. Київ, до: Київського науково-методичного центру по охороні, реєстрації та використанню пам’яток історії, культури і заповідних територій, м. Київ, та Головного управління комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів –Київська міська рада, м. Київ, про зобов'язання вчинити дії,

за участю представників:

позивача – Галка І.В. (дов. від 25.01.2008),

відповідача 1 –не з'явився,

відповідача 2 –не з'явився,

третьої особи –не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2007 року позивач, ТОВ ВКФ "Джерело-Д", пред'явив у господарському суді позов до відповідачів Київського науково-методичного центру по охороні, реєстрації та використанню пам’яток історії, культури і заповідних територій та до Головного управління комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов'язання вчинити дії.

Вказував, що з 01.10.1994 йому на праві орендного користування, на підставі відповідних договорів, належить нежитлове приміщення площею 192,8 кв.м., що розташоване в будинку №5/31 по вул. Андріївський узвіз в м. Києві.

Строк дії договору оренди №01/2004 від 01.01.2004 закінчився 31.12.2006.

22.08.2007 Київською міською радою прийнято рішення №148/1982, зокрема про продовження терміну дії вказаного договору оренди.

Посилаючись на те, що на час звернення з позовом, відповідач 1, на балансі якого перебуває вказане приміщення, не вжив жодних заходів для укладення договору оренди та залишив поза увагою неодноразові звернення позивача з цього приводу, - позивач просив зобов'язати Київський науково-методичний центр по охороні, реєстрації та використанню пам’яток історії, культури і заповідних територій укласти з ним договір оренди нежитлового приміщення площею 192,8 кв.м., що розташоване в будинку №5/31 по вул. Андріївський узвіз в м. Києві та зобов'язати Головне управління комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) погодити проект договору оренди вказаного приміщення.

Крім того, посилаючись на зазначені обставини позивач просив суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом заборони відповідачам та третій особі вчиняти дії по передачі спірного приміщення іншим особам.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.12.2007 порушено провадження у справі №6/2.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26 грудня 2007 року (суддя Ковтун С.А.), яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 4 березня 2008 року (колегія суддів у складі: Шипко В.В. - головуючий, Борисенко І.В., Розваляєва Т.С.) заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково.

Постановлено заборонити:

- Київській міській раді приймати рішення про передачу спірного приміщення фізичним та юридичним особам,

- Київському науково-методичному центру по охороні, реєстрації та використанню пам’яток історії, культури і заповідних територій укладати з будь-якими фізичними або юридичними особами договір оренди спірного приміщення.

Судові акти мотивовані посиланнями на ст.ст. 66, 67 ГПК України, відповідно до яких, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи, має право вжити заходів до забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

У касаційній скарзі Київська міська рада, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а саме: ст.42, ст.43, ст.22 ГПК України, просить ухвалу та постанову скасувати.

Розглянувши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи, має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження по справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до п. 3 роз’яснень Вищого арбітражного суду України від 23.08.1994р. № 02-5/611, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідач 1 в добровільному порядку не вжив будь-яких заходів до виконання Рішення Київської міської ради від 22.08.2007 №148/1982 та не уклав з позивачем договір оренди спірного приміщення, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого припущення, що майно, наявне у відповідача1 на момент пред’явлення позову, може бути передано іншим юридичним або фізичним особам.

За таких обставин, висновки судів попередніх інстанцій про необхідність забезпечення позову шляхом заборони вчинення дії по переданню спірного майна іншим особам є обґрунтованими, відповідають вимогам процесуального законодавства та встановленим обставинам справи.

Посилання скаржників на порушення судами ст.42, ст.43, ст.22 ГПК України не знайшли свого підтвердження при розгляді касаційної скарги та спростовуються матеріалами справи.

Постанова у справі винесена з дотриманням норм процесуального права є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 4 березня 2008 року у справі № 6/2 залишити без змін.

Головуючий: Н.Г. Дунаєвська

Судді: І.М. Волік

М. В. Михайлюк