ПОСТАНОВА

"04" липня 2008 р.

Справа № 15а/129-2276

11 год. 00 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бучинської Г.Б.

при секретарі судового засідання Суховій Р.М.

Розглянув справу:

у справі за позовом Приватного підприємства "Скала-Інтер", с. Пилипче, Борщівського району, Тернопільської області, 48746

до Пилипченської сільської ради, с. Пилипче, Борщівського району, Тернопільської області, 48746

про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень, скасування рішення сесії Пилипчанської сільської ради від 30.04.2008р. № 63 та зобов'язання Пилипченської сільської ради прийняти рішення, яким надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки на землі промисловості під розробку гіпсового кар’єру площею 15,32 га та надати дозвіл н замовлення та виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 1,01 га із зміною цільового призначення з метою надання її в оренду строком на 49 років під розробку гіпсового кар’єру.

За участю представників сторін:

позивача:           представник Левицький Ю.М. –довіреність від 27.06.08р.;

представник Воронюк Т.В. –довіреність від 27.06.08р.;

відповідача:           сільський голова Коваль М.І. –рішення сесії № 1 від 14.01.06р..

Суть справи:

Приватне підприємство "Скала-Інтер", с. Пилипче, Борщівського району, Тернопільської області, звернулося з позовом до Пилипченської сільської ради, с. Пилипче, Борщівського району, Тернопільської області, про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень, скасування рішення сесії Пилипчанської сільської ради від 30.04.2008р. № 63 та зобов'язання Пилипченської сільської ради прийняти рішення, яким надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки на землі промисловості під розробку гіпсового кар’єру площею 15,32 га та надати дозвіл н замовлення та виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 1,01 га із зміною цільового призначення з метою надання її в оренду строком на 49 років під розробку гіпсового кар’єру.

Ухвалою суду від 21.05.2008р. відкрито підготовче провадження у справі № 15а/129-2276 та з метою з’ясування можливості врегулювання спору до судового розгляду, забезпечення всебічного та об’єктивного вирішення справи, на підставі ст. 110 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), в межах підготовчого провадження, призначено на 02.07.2008р. попереднє засідання, про що сторін повідомлено у відповідності до вимог ст. 33 КАС України.

Як вбачається із позовних матеріалів, спірні правовідносини за своїм характером є адміністративно-правовими, у зв’язку з чим справа розглядається згідно положень Кодексу адміністративного судочинства України, що набрав чинності з 01.09.2005р.

Відповідно до змісту пунктів 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

В засіданні з 02.07.2008р. по 24.07.2008р. на підставі ст. 150 КАС України оголошувалася перерва у зв'язку з наданням сторонам можливості подати додаткові матеріали на підтвердження своїх доводів та заперечень.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу не здійснюється за відсутності відповідного клопотання сторін.

04.07.2008р. позивач звернувся з клопотанням про зміну позовних вимог, зокрема просить суд визнати протиправними дій суб'єкта владних повноважень, скасувати рішення сесії Пилипчанської сільської ради від 30.04.2008р. № 63 та зобов'язати Пилипченську сільську раду розглянути на сесії сільської ради питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки на землі промисловості під розробку гіпсового кар’єру площею 15,32 га та надати дозвіл н замовлення та виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 1,01 га із зміною цільового призначення з метою надання її в оренду строком на 49 років під розробку гіпсового кар’єру.

Суд, розглянувши заяву, приймає її як таку, що подана у відповідності до ст.ст. 49, 51 КАС України.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримали, обґрунтовуючи їх тим, що Пилипчанська сільська рада безпідставно утрималась від надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Також звертає увагу суду на те, що чинними нормативно-правовими актами не передбачено "утримання" від вирішення питання.

Відповідач заявою № 513 від 03.07.2008р. повністю визнав позовні вимоги.

Відповідно до ст. 112 КАС України, під час підготовчого провадження у справі, відповідач може повністю або частково визнати адміністративний позов. У разі повного визнання позову відповідачем і прийняття його судом приймається постанова про задоволення адміністративного позову.

Суд, розглянувши подану відповідачем заяву щодо визнання позову, приймає її до розгляду, як таку, що подана відповідно до ст. 112 КАС України.

Учасникам судового процесу в судовому засіданні роз’яснено їх права і обов’язки, передбачені ст.ст. 49, 51 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 17 КАС України визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У відповідності до ст. 19 Конституції України та ст. ст. 24, 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (із змінами та доповненнями) органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особі зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України, приймають рішення у межах наданих їм повноважень.

Пунктом 2 статті 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Як визначено ст.ст. 10, 25, 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Сільські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно із Законом України "Про місцеве самоврядування", виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено форму актів, які приймаються радою, порядок прийняття нею актів, а також встановлено презумпцію правомірності актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування через вказівку, що такі акти з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України можуть бути визнані незаконними в судовому порядку.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов’язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв’язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації –позивача у справі.

Пилипченська сільська рада 30.04.2008р. прийняла рішення № 63 "Про надання дозволу на зміну цільового призначення земельної ділянки загальною площею 16,33 га: з них 15,32 га землі, які знаходяться у власності ПП "Скала-Інтер" та 1,01 га в оренду на 49 років", п. 1 якого сільська рада утрималась від надання дозволу ПП "Скала-Інтер" на розробку проекту із землеустрою із зміною цільового призначення земельної ділянки загальною площею 15,32 га, яка знаходиться у власності ПП "Скала-Інтер" під землі промисловості та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 років площею 1,01 га під розробку гіпсового кар’єру до остаточного вирішення питання шляхом соціологічного опитування всіх жителів села комісією у складі сільського голови, депутатів виборчого округу, представника ПП "Скала-Інтер".

Правовідносини, пов’язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Цивільним кодексом України, іншими Законами України, Постановами Кабінету Міністрів України у випадках, передбачених законом, а також договором оренди землі.

Стаття 2 Земельного Кодексу України визначає земельні відносини –як відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, суб’єктами яких є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

У відповідності до статті 116 Земельного Кодексу України підставою для набуття юридичною особою права користування земельною ділянкою із земель державної або комунальної власності є рішення органу місцевого самоврядування прийнятого в межах повноважень даного органу, визначених ст.ст. 12, 17 Кодексу.

Згідно ст. 120 Земельного кодексу України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування –на підставі договору оренди.

Статтями 124, 125 Земельного Кодексу України, статтями 4, 5, 6, 7 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності територіальних громад міст можуть бути об’єктом оренди. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є органи місцевого самоврядування –селищні, сільські, міські ради. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки і право юридичної особи на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 Кодексу.

У відповідності до ст.123 Земельного кодексу України юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради. До клопотання про відведення земельної ділянки додаються документи, що обґрунтовують її розмір, призначення та місце розташування, а саме: викопіювання з генерального плану або іншої містобудівної документації населеного пункту, копію плану земельної ділянки з нанесенням на ній варіантів розміщення об'єкта із зазначенням загальної площі, яку необхідно вилучити. Зазначаються також склад угідь земельної ділянки, що вилучається, та умови її відведення. Відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Відмову органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки в користування або залишення клопотання без розгляду може бути оскаржено в судовому порядку.

Щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, то у відповідності до ст. 20 Земельного кодексу України, визначення та зміна належності земельної ділянки до певної категорії земель є прерогативою органів місцевого самоврядування, у зв’язку з чим механізм встановлення та зміни цільового призначення земельних ділянок тісно пов’язаний з компетенцією органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями державної та комунальної власності.

Громадяни та юридичні особи, яким земельні ділянки належать на праві власності, мають право звернутися до відповідного органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки із заявою (клопотанням) про зміну її цільового призначення.

Порядок зміни цільового призначення земельних ділянок з ініціативи громадян та юридичних осіб встановлений Постановою Кабінету міністрів України № 502 від 11.04.2002 "Про затвердження Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб".

Згідно п. 3 Постанови, сільська, селищна, міська рада або районна держадміністрація розглядає заяву (клопотання) і в разі згоди на зміну цільового призначення земельної ділянки дає дозвіл на підготовку проекту її відведення у визначених випадках.

Отже, нормативними актами, що регулюють земельні правовідносини, визначено повноваження органів місцевого самоврядування при вирішенні питань, пов’язаних з наданням в оренду та зміною цільового призначення земель, а також визначено порядок та спосіб, у який повинні діяти дані органи.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, дають підстави для висновку, що відповідач, прийнявши спірне рішення, діяв усупереч меті, з якою йому надані повноваження, поза межами прав, наданих йому законом та у спосіб не передбачений законодавством України, оскільки оскаржуваним рішенням відповідач не вирішив клопотання щодо надання дозволу на зміну цільового призначення та дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, а утримався від прийняття будь-якого рішення.

Беручи до уваги заяву відповідача, подану в попередньому судовому засіданні щодо визнання позовних вимог позивача в повному обсязі, враховуючи обставини справи, суд приймає її, вважаючи такою, що не порушує чиї-небудь права, свободи та інтереси, та задовольняє адміністративний позов, і, з огляду на положення ст. 162 КАС України, згідно із якою суд вправі прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, визнає незаконним, а відтак таким що підлягає скасуванню рішення Пилипченської сільської ради від 30.04.2008р № 63 "Про надання дозволу на зміну цільового призначення земельної ділянки загальною площею 16,33 га: з них 15,32 га землі, які знаходяться у власності ПП "Скала-Інтер" та 1,01 га в оренду на 49 років", як таке, що суперечать чинному законодавству та зобов’язує Пилипченську сільську раду розглянути на черговій сесії питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки на землі промисловості під розробку гіпсового кар’єру площею 15,32 га та надати дозвіл на замовлення та виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 1,01 га із зміною цільового призначення з метою надання її в оренду строком на 49 років під розробку гіпсового кар’єру.

Судові витрати, в силу положень ч. 1 ст. 94 КАС України, підлягають поверненню позивачу з місцевого бюджету.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 6, 7, 18, 71, 86, 94, 112, 158, 160, 162, 163 та п. 6 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Скасувати рішення Пилипченської сільської ради від 30.04.2008р № 63 "Про надання дозволу на зміну цільового призначення земельної ділянки загальною площею 16,33 га: з них 15,32 га землі, які знаходяться у власності ПП "Скала-Інтер" та 1,01 га в оренду на49 років", як таке, що суперечать чинному законодавству.

3.Зобов’язати Пилипченську сільську раду розглянути на черговій сесії питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки на землі промисловості під розробку гіпсового кар’єру площею 15,32 га та надати дозвіл н замовлення та виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 1,01 га із зміною цільового призначення з метою надання її в оренду строком на 49 років під розробку гіпсового кар’єру.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі (14.07.2007р.) до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                                                    Г.Б. Бучинська