ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

За позовом: Державного підприємства "Дельта - лоцман"

До: Товариства з обмеженою відповідальністю "Український фарватер"

Про: стягнення 6.545.527,89 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Питомець Г.П., дов. від 04.02.2008 № 4

відповідача: не з’явилися

Суть спору: стягнення 6.545.527,89 грн. заборгованості, з яких 6.372.000,00грн. –безпідставно отриманих коштів, 173.527,89грн. –проценти за користування чужими коштами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про спільну діяльність на виконання якого позивач на відкритий рахунок спільної діяльності перерахував 6.372.000,00грн. Позивач зазначає, що вказаний договір було розірвано за рішенням суду, отже підстава на якій було майно набуте відпала, а тому позивач має право на отримання вказаної суми грошових коштів з спільної діяльності.

Ухвалою від 18.04.2008 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 19.05.2008.

Ухвалою від 19.05.2008 розгляд справи відкладався на 09.06.2008.

Відповідач у судові засідання представника не направив, належним чином не повідомив про причини неявки на виклик суду. Відповідач повідомлений судом про розгляд справи належним чином.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 09.06.2008, за згодою позивача, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд –

ВСТАНОВИВ:

28.04.2004 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 203/04.04-г про спільну діяльність з будівництва та експлуатації гідротехнічних споруд глибоководного суднового ходу „Дунай - Чорне море" (далі - Договір). Предметом Договору було зобов’язання сторін об’єднати свої вклади та спільно діяти для досягнення спільної мети щодо будівництва та експлуатації гідротехнічних споруд глибоководного судового ходу "Дунай –Чорне море" та отримання прибутку (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 3.2.2. Договору позивач зобов’язувався для цілей спільної діяльності забезпечувати фінансування спільної діяльності у розмірах не менших ніж необхідно для фінансування будівництва річкової частини проекту глибоководного судового ходу.

Згідно довідки АБ "Експрес-Банк" від 06.06.2008 № 17.2-11/463, останній повідомив, що рахунок № 21 по договору про спільну діяльність № 203/04.04-г від 28.04.2004 було відкрито Товариством з обмеженою відповідальністю "Український фарватер" згідно довіреності від 21.06.2004.

Відповідно до платіжних доручень від 02.07.2004 № 4151, від 08.07.2004 № 4316, від 15.07.2004 № 4560, від 22.07.2004 № 4834, від 18.08.2004 № 5726, від 02.09.2004 № 6252, від 09.09.2004 № 6572, від 10.09.2004 № 6608, від 13.09.2004 № 6696, від 22.09.2004 № 7124, від 05.10.2004 № 7563, від 12.10.2004 № 7861, від 15.10.2004 № 8037, від 20.10.2004 № 8207, від 29.10.2004 № 8639, від 18.11.2004 № 9353, від 22.11.2004 № 9503, від 30.11.2004 № 9845, від 03.12.2004 № 9934, від 12.01.2005 № 223, від 13.01.2005 № 259, від 25.01.2005 № 672, від 31.01.2005 № 855 позивач перерахував на рахунок № 21 загалом 6.372.000,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.11.2007 № 13/144 розірвано договір № 203/04.04-г про спільну діяльність щодо будівництва та експлуатації гідротехнічних споруд глибоководного ходу "Дунай-Чорне море", укладений між Державним підприємством "Дельта - лоцман" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український фарватер".

Спір виник в наслідок того, що позивач вважає що оскільки підстава на якій позивач отримав сплачені позивачем кошти відпала, то з відповідача слід стягнути зазначені кошти в судовому порядку.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов’язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Вказане положення застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 6.372.000,00 грн. на підставі Договору, якій згодом було розірвано за рішенням суду. Отже, підстава, на якій були набуті вищевказані кошти, згодом відпала.

Оскільки відповідач є таким що отримав кошти на підставі, яка згодом відпала, то у відповідача в силу ст. 1212 Цивільного кодексу України виник цивільний обов’язок повернути отримані кошти.

Статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже відповідач порушив принципи справедливості, добросовісності та розумності (ст. 3 Цивільного кодексу України) та не вчинив належних і достатніх дій для виконання свого обов’язку по поверненню позивачеві отриманих від останньої коштів в сумі 6.372.000,00 грн. А тому відповідач вважається таким, що належним чином не виконав цивільне зобов’язання що виникло у нього перед позивачем.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідач не навів правових підстав отримання коштів від позивача.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 6.372.000,00 грн. коштів, отриманим відповідачем на підставі, яка згодом відпала є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 173.527,89 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами відповідно до ч. 2 ст. 1214, ст. 536 Цивільного кодексу України, Закону України „Про Національний Банк України" та підзаконних актів НБУ, якими встановлено розмір облікової ставки, то вказані вимоги задоволенню не підлягають оскільки розмір облікової ставки НБУ не може вважатися тим розміром процентів, якій має застосовуватися у вказаних відносинах.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 44, 49, 82-85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український фарватер" (01011, пров. Кутузова, 3, м. Київ, код 32915810, рах. 21 в АБ "Експрес-Банк", МФО 322959) на користь Державного підприємства "Дельта - лоцман" (54017, Миколаївська обл.., місто Миколаїв, вул.. Лягіна, буд. 27, код 25374003, рах. 0238 у МФ ВАТ "Кредитпромбанк", МФО 326007) –6.372.000 (шість мільйонів триста сімдесят дві тисячі) грн. 00 коп. –коштів, отриманих на підставі, яка згодом відпала, 24.337 (двадцять чотири тисячі триста тридцять сім) грн. 23 коп. –витрат по оплаті державного мита, 114 (сто чотирнадцять) грн.. 87 коп. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ.

4. В задоволенні решти вимог відмовити.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України

Суддя

Дата підписання 17.06.2008