СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.08                                                                                 Справа № 1/16(6/130).

Суддя Зюбанова Н.М., розглянувши матеріали за позовом

Державного підприємства “Донецька залізниця”в особі Дебальцевського загону воєнізованої охорони Донецької залізниці, м. Дебальцево Донецької області

до Приватного підприємства “Фелікс”, м. Краснодон Луганської області

про стягнення 106052 грн. 50 коп.

за участю представників сторін:

від позивача –не прибув;

від відповідача –Синюкова Л.М., дов. від 10.07.07 б/н;

в с т а н о в и в :

Суть справи: про стягнення з відповідача боргу у сумі 106052 грн. 50 коп. .

Постановою Вищого господарського суду України від 27.11.07. у справі № 6/130 рішення господарського суду Луганської області від 05.06.07. та постанову Луганського апеляційного господарського суду від 19.07.07. скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Луганської області. Тому ухвалою від 11.01.08 справу призначено до судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за листом від 23.01.08 № 506/22 наполягає на задоволенні вимог та відхиляє клопотання відповідача про застосування до спірних відносин правил позовної давності, оскільки він не є перевізником, а є охоронцем.

Відповідач у поясненнях від 22.01.08 № 681 доводи позивача відхиляє з підстав, зазначених у листі.

Ухвалою господарського суду від 31.01.08 від Кам"янобрідського районного суду м. Луганська було запитано інформацію щодо результатів розгляду відповідної кримінальної справи за обвинуваченням осіб Казначеєва В.В. та Коляди О.В., обставини якої, за твердженням представника позивача, стосуються спірних відносин по даній справі, а також відомості щодо цивільного позову.

Як вбачається з наданої Кам"янобрідським районним судом м. Луганська копії позовної заяви у справі № 2-1127/07 позовні вимоги у ній стосуються діяльності Дебальцевського загону воєнізованої охорони при здійсненні послуг з охорони і супроводження вагонів з металобрухтом низки господарюючих суб"єктів, у тому числі ПП "Фелікс" за період з 01.07.03 по 31.12.05 на суму 269049 грн. 26 коп. А згідно до документів, наданих Луганською транспортною прокуратурою, фактичні обставини цивільної справи стосуються правовідносин сторін за договором від 03.02.04 № 002-73.

Дослідивши обставини справи, додатково надані матеріали, вислухавши представника відповідача, суд прийшов до наступного.

Так, між Донецькою залізницею в особі Дебальцевського загону воєнізованої охорони /позивачем/ та Приватним підприємством "Фелікс" /відповідачем/ був укладений договір № 002-73 від 03.02.04, за умовами якого позивач прийняв зобов"язання по охороні та супроводженню металобрухту за маршрутах, вказаних відповідачем у межах Донецької залізниці нарядом воєнізованої охорони, а відповідач –оплачувати послуги у порядку передплати відповідно до розрахунку виконавця, а кінцевий розрахунок проводити по сплиненню місяця до 6-го числа, що передбачено умовами п. 3.5 договору.

Також сторони обумовили, що згідно п. 2.1.2 відповідач має передавати виконавцеві за участю представника станції відправлення завантажений металобрухт за актом приймання-передачі.

В той же час, у п. 3.1. сторони обумовили, що розрахунки за послуги, пов’язані із охороною металобрухту, здійснюються за вільними тарифами, що визначаються за домовленістю сторін, при цьому позивач, не вправі без згоди з відповідачем збільшувати вартість послуг, які перевищують витрати, встановлені калькуляцією, що затверджена начальником залізниці. Саме з огляду на зміст даного пункту договору суд не погоджується з доводами відповідача про наявність підстав для визнання договору неукладеним через недосягнення згоди щодо ціни послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 11112 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов"язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Як вбачається зі змісту постанови Вищого господарського суду України від 27.11.07 для належного розгляду справи слід встановити: наявність належного факту замовлення відповідачем послуг з охорони на підставі вимог договору; обставини щодо прийому-передачі під охорону та приймання наданих послуг; фактичні підстави виділення Дебальцевським загоном воєнізованої охорони ДП "Донецька залізниця" воєнізованої охорони; чи підпадає металобрухт під вантаж, зазначений у Переліку, який затверджено наказом Міністерства транспорту України від 20.01.97 № 18.

Правове регулювання правовідносин сторін здійснюється Цивільним кодексом України. Зокрема, ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати відповідні послуги, а останній - оплатити таку послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже при наявності договору факт виконання зобов’язання повинен бути доведений на сам перед тими доказами, які сторони передбачили, укладаючи договір.

Щодо наявності належного факту замовлення відповідачем послуг з охорони на підставі вимог договору, то суд дійшов висновку, що, звертаючись до суду за стягненням боргу за надані послуги на суму 106052 грн. 50 коп., позивач жодним доказом не підтвердив факт замовлення відповідачем послуг за період з березня по грудень 2004 року, у той час, як п. 2.1.3 договору передбачено повідомлення виконавця про майбутню дату та час відправлення вантажу не пізніше за добу за відповідним телефоном. Відповідач таке повідомлення категорично заперечує.

Обставини щодо прийому-передачі під охорону та приймання наданих послуг характеризуються тим, що встановлення їх дійсного проведення унеможливлюється відсутністю підписаних сторонами актів приймання-передачі, необхідність складання яких передбачена п. 2.1.2 договору від 03.02.04 № 002-73. Корінці дорожньої відомості не можуть бути доказами приймання та передачі послуг, оскільки, як вірно зазначає відповідач, корінці дорожніх відомостей складаються відправником раніше, ніж вантаж приймається залізницею до перевезення.

З"ясовуючи фактичні підстави виділення Дебальцевським загоном воєнізованої охорони ДП "Донецька залізниця" воєнізованої охорони, суд, знову ж таки, дійшов висновку, що за відсутності замовлень відповідача, розглядати такою підставою телеграму Мінтрансу України /арк.. справи 18, т. 1/ є неправильним, оскільки в ній викладені певні вимоги до вантажів з металобрухтом, реалізація яких має проводитись у встановленому порядку зі складанням первинних документів, які у справі відсутні.

З питання, чи підпадає металобрухт під вантаж, зазначений у Переліку, який затверджено наказом Мінтрансу України від 20.01.97 № 18, то у вказаному Переліку він не зазначений.

Наявні у справі маршрути караулу форми XY-2 самі по собі не можуть бути доказами виконання послуг з охорони металобрухту за відсутності інших підтверджуючих документів, про які зазначено вище .

За таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, тому у позові слід відмовити.

Клопотання відповідача про застосування до спірних відносин правил позовної давності судом не розглядається, оскільки є непідтвердженою сума боргу за послуги, заявлена до стягнення.

Судові витрати покладаються на позивача повністю згідно зі ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити. Судові витрати віднести на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –31.03.08.

Суддя Н.М.Зюбанова