ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.09.08 р.                     Справа № 4/111

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Гринько С.Ю.

при секретарі судового засідання Уханьової О.О.,

за участю представників сторін:

від позивача – Солоп О.В. – за довіреністю від 04.01.08р.,

від відповідача – Клименко Є.А. – за довіреністю від 25.07.2008р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви:

за позовом – Відкритого акціонерного товариства “Стаханівський вагонобудівний завод”

м. Стаханов Луганської області

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю “Термопромавтоматика”

м. Краматорськ

про стягнення 181251,89грн. заборгованості, інфляції, та пені

Представниками сторін не надані письмові клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу. Відповідно до статті 81-1 ГПК України складається протокол судового засідання.

В судовому засіданні оголошувалися перерви на підставі ст.77 ГПК України для надання сторонами додаткових документів в підтвердження виконання умов договору за клопотанням сторін.

Після дослідження всіх наданих сторонами і зібраних судом документів, заслухавши представників сторін, господарський суд –

в с т а н о в и в :

Позивач заявив позовні вимоги про стягнення з відповідача 181251,89грн., з яких: 150000,00грн. – заборгованість яка виникла через перерахування передплати за невиконанні відповідачем роботи, 19641,89грн.-інфляція, 11610,00грн. – пеня за перевищення строків виконання робіт.

В підтвердження позову позивач посилається на укладений з відповідачем договір №30-07 на виконання робіт від 28.05.2007року, кошториси №№1-3 до договору, додаткову угоду №1 від 01.01.2008року до договору, графік закінчення робіт, який підписаний представниками обох сторін, рахунки-фактури №СФ-0000059 від 04.07.2007року на суму 47000,00грн., №88 від 10.12.2007року на суму 150000,00грн., які виставлені позивачу для оплати, платіжні доручення №5830 від 15.08.2007року на суму 47000,00грн., №9432 від 19.12.2007року на суму 150000,00грн. про перерахування коштів відповідачу у якості попередньої оплати, акт здачі-приймання виконаних робіт від 10.12.2007року на суму 47000,00грн., лист-вимогу №5893 від 22.05.3008року, який направлений відповідачу.

Відповідач заперечує проти позову на тій підставі, що листом від 27.08.2007року № 132 відповідач звернувся до позивача про необхідність перерахувати йому 150000грн. на придбання матеріалів і обладнання відповідно до умов договору у встановлені строки і тенденцій росту цін, у зв’язку з чим було укладено додаткове узгодження № 1 від 01.01.2008р. про продовження строку закінчення робіт до 15.04.2008р. Монтажні роботи і поставка обладнання відповідно до кошторису № 2 відповідачем виконанні у повному обсязі і у строки, які вказані в додатковому узгоджені. Але пусконалагоджувальні роботи не виконувалися у зв’язку з невірною інформацією, які надавалися інженерною службою позивача. Відповідач надав два акти здачі-приймання виконаний робіт за узгодженим договором на загальну суму 77920грн. за актом від 09.09.2008р. та за актом від 09.09.2008р. на суму 29858грн. за якими ним поставлене обладнання і виконанні монтажні роботи на печах підприємства позивача, сума цих витрат не врахована позивачем.

2

За письмовим клопотанням сторін господарський суд 05.08.2008р. ухвалив на підставі ст. 69 ГПК України продовжити строк розгляду справи на два місяця для врегулювання даного спору самими сторонами.

Після оголошеної перерви в судовому засідання, позивач змінив вимоги в частині загального боргу з урахуванням підписаного 09.09.2008року акту приймання від відповідача обладнання на загальну суму 77920,00грн., після чого борг на час вирішення спору становить 72080,00грн. також просить зменшити розмір нарахованої пені за прострочку виконання робіт до 5550,00грн., в останній частині позову (інфляційні витрати в розмірі 19641,89грн.) просить стягнути залишивши суму без зміни.

Судом встановлено, що предметом спору є виконання сторонами договору №30-07 від 28.05.2007р. на проектування робіт та обладнання печей автоматикою безпеки і системою контролю температури, а також реконструкції печі нагрівальної однокамерної.

За статтею 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно ст.844 Цивільного кодексу України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Сторони узгодили кошториси на проектні роботи (кошторис № 1), на обладнання шести однокамерних і двох двокамерних нагрівальних печей автоматикою безпеки і системою контролю температури (кошторис № 2), на реконструкцію печі нагрівальної однокамерної (кошторис № 3), в яких передбачено найменування робіт і їх вартість. В цих кошторисах також сторонами передбачено, що ціни на обладнання, комплектуючі і матеріали можуть бути уточнені після виконання проектних робіт.

Всі ці роботи повинні виконуватися відповідачем після одержання технічного завдання і передплати відповідно до п. 2.2 договору, а саме: виконання вищезазначених робіт по договору починається після отримання відповідачем попередньої оплати в розмірі 100% по кошторису №1, по кошторисам №№2,3 за обладнання та комплектуючі після виконання кошторису №1. кінцевий розрахунок по кошторисам №№2,3 за монтажні, пусконалагоджувальні роботи та випробування – після підписання акта виконаних робіт.

Оплата проводиться за рахунками, які видані відповідачем позивачу (п. 2.3 договору).

Вартість робіт, покладених на виконавця складає 258000,00грн. (п. 2.1 договору).

В п. 7.1 договору сторони узгодили строки виконання робіт: початок – з моменту отримання 100% попередньої плати, закінчення – 31.12.2007року. За додатковим узгодженням № 1 від 01.01.2008р. строк закінчення робіт продовжений до 15.04.2008р., а також графік закінчення робіт по виготовленню та монтажу печі нагрівальної однокамерної цеху №7 позивача.

Таким чином, сторони в договорі узгодили загальну вартість робіт, конкретні строки їх виконання та оплати.

Сторони склали кошториси №1, №2, №3 в яких визначили, що:

- кошторис №1 є кошторисом на проектні роботи на загальну суму 47000,00грн.;

- кошторис №2 є кошторисом на обладнання шести однокамерних та двокамерних нагрівальних печей автоматикою безпеки та системою контролю температури на загальну суму 122800,00грн.;

- кошторис №3 є кошторисом на реконструкцію печі нагрівальної однокамерної на загальну суму 88200,00грн.

Відповідно до загальних умов виконання зобов’язання викладених в ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином у відповідності з діючим законодавством та укладеним між сторонами договором.

На виконання п. 2.3 договору відповідачем позивачу виставлений рахунок-фактура №СФ-0000059 від 04.07.2007року на суму 47000,00грн., який оплачений останнім в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №5830 від 15.08.2007року.

3

Відповідач виконав роботи на суму 47000,00грн., що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт від 10.12.2007року, який підписаний обома сторонами та закріплений печатками підприємств. Тобто у сторін відсутній спір по виконанню робіт за кошторисом № 1.

На виконання п. 2.3 договору відповідачем позивачу виставлений рахунок-фактура №88 від 10.12.2007р. на суму 150000,00грн., який оплачений останнім в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 9432 від 19.12.2007року.

Відповідач в порушення умов додаткової угоди, а саме виконати всі роботи до 15.04.2008р. не виконав: ним частково виконані роботи, які передбачені кошторисом № 2, що підтверджено актом приймання робіт від 09.09.08р. на суму 77920грн. За цим, господарський суд встановив факт невиконання відповідачем роботи в сумі різниці між виплаченою сумою та сумою на яку виконанні відповідачем роботи - 150000грн. - 77920грн., тобто 72080,00грн., тому ця сума стягується з порушника зобов”язань.

Судом доведено, що підрядчик - відповідач не виконав у повному обсязі взяті на себе зобов’язання - одержав від позивача кошти, але не виконав умови, передбачені кошторисами № 2 і № 3, тому господарський суд вважає доведеними вимоги позивача в частині стягнення 72080,00грн. передплаченої суми.

Господарський суд не приймає доводи відповідача стосовно поставленого обладнання на суму 29858,00грн. відповідачем поза умовами кошторисів, так як відповідно до п.3 ст. 844 Цивільного кодексу України зміни до твердого кошторису можуть вноситься лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов’язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, відповідач не позбавлений права розпорядитися своїм майном, звернутися до позивача за поверненням його майна у загальному порядку.

Права замовник під час виконання роботи передбачені, зокрема, пунктом 2 статті 849 Цивільного кодексу України, а саме, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Позивач просить стягнути з особи, яка не виконала умови договору збитки на підставі ст. 22 Цивільного кодексу України у вигляді інфляційних витрат за весь час прострочення виконання в сумі 19641,89грн.

Поняття збитків, наведені у частині п'ятій статті 225 ГК України ( 436-15 ) та у частині другій статті 22 ЦК України ( 435-15 ), не є тотожними. Згідно з частиною другою статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з частиною першою статті 225 ГК України збитками є: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. Таким чином, ГК України встановлює особливості відшкодування збитків в господарських відносинах.

Стаття 22 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач як на підставу вимог не передбачає витрати у зв’язку з інфляцією фінансового становища на Україні, а передбачає: 1) втрати, яких особа зазнала у зв’язку із знищенням або пошкодженням речей, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які б особа могла одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Позивач не довів суду, що ним реально понесені будь-які збитки від невиконання відповідачем своїх зобов’язань, тому сума, яку просить стягнути з відповідача як збитки вважається не пов’язаною з витратами від інфляції і не може бути стягнена відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України.

4

Відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання може забезпечуватись неустойкою, яка є грошовою сумою або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Вимоги позивача щодо стягнення з боржника 5550,00грн. (після зміни суми) пені задовольняються судом в повному обсязі, так як сума нарахована з дотриманням вимог Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання”, в якому передбачено, що якщо сторонами прямо передбачені в договорах відповідальність і її розмір за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання, боржник зобов’язаний пеню сплатити з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ та шестимісячного строку.

Приймаючи до уваги, що з вини відповідача виник цей спір на нього покладаються судові витрати в розмірі, передбаченому законодавством пропорційно задоволеної суми.

На підставі ст.ст.22,526,530,546,549,837,839,844 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України та, керуючись статтями 49,82,84,81-1,85 ГПК України, господарський суд –

В и р і ш и в:

Задовольнити позов Відкритого акціонерного товариства “Стаханівський вагонобудівний завод” м. Стаханов Луганської області до Товариства з обмеженою відповідальністю “Термопромавтоматика” м. Краматорськ частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Термопромавтоматика” м. Краматорськ-84326, вул. Паркова, буд. 89, кв. 76, код 31509243, р/р №6001 КФ КБ “Приватбанк”, МФО 335548 на користь Відкритого акціонерного товариства “Стаханівський вагонобудівний завод” м. Стаханов Луганської області-94018, пр. Леніна, 67, ЗКПО 00210890, р/р №4980 Луганської філії ВАТ “Банк “Фінанси і кредит”, МФО 304717 суму заборгованості в розмірі 72080,00грн., 5550,00грн. – пені, 727,63грн. державного мита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позовних вимог відмовити за недоведеністю.

Суддя

Рішення господарського суду, повний текст якого оголошений 30.09.2008року, може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду через місцевий господарський суд в термін, передбачений ст.85 ГПК України.

Надруковано у 3прим.:

1-до справи

1-позивачу

1-відповідачу