ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.07.08
р.
Справа № 43/40пд

Господарський
суд Донецької області у складі судді І.В. Зубченко

При
секретарі судового засідання Башевій В.О.

Розглянув
у відкритому судовому засіданні справу:

за
позовом: Асоціації незалежних профспілкових організацій шахтарських колективів,
м. Донецьк

до
відповідача: Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Макіївка

про
визнання договору на виконання робот та послуг б/н від 21.12.2007р. недійсним

За
участю представників:

від
позивача :  Бондарев І.О. за дов. б/н від
06.05.2008р.

від
відповідача: ОСОБА_1 паспорт вид. Кіровським РВ Макіївського МУ УМВС України в
Донецькій області від 08.06.2006р.

СУТЬ
СПРАВИ:

Асоціація
незалежних профспілкових організацій шахтарських колективів,  м. Донецьк, позивач, звернувся до
господарського суду Донецької області з позовом, до відповідача, Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Макіївка про визнання договору на виконання робіт та
послуг б/н від 21.12.2007р. недійсним.

В
обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір б/н від
21.12.2007р., гарантійний талон від 25.12.2007р., листи-завдання від
21.12.2007р., від 11.03.2008р., акт прийомки-здачі виконаних робіт від
21.12.2007р., претензії від 13.03.2008р., 18.03.2008р., рахунок-фактуру №б/н
від 14.03.2008р., правоустановчі документи.

На
підставі зазначених доказів позивач посилається на те, що договір на виконання
робіт та послуг (з передачею обладнання по акту здачі-прийомки) б/н від
21.12.2007р., укладений в порушення норм законодавства України, зокрема ст.ст.
203, 230 Цивільного кодексу України.

Відповідач
проти позову заперечував, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну
заяву №22 від 10.06.2008р.

Перед
початком розгляду справи по суті представників позивача, відповідача  та третьої особи було ознайомлено з правами
та обов'язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Крім
цього, представникам у судовому засіданні роз'яснено вимоги ст.81-1 ГПК
України.

Судом,
відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

У
відповідності до п.п.2, 3, 4 частини ст.129 Конституції України, основними
засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом
та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського процесуального
кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах
рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно
до ст.43 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у
господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення
поданими суду доказами.

Ст.33
Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Відповідно
до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення позивача, відповідача господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2007р.,
між підрядником - приватним підприємцем ОСОБА_1, та замовником - Асоціацією
незалежних профспілкових шахтарських колективів, було укладено договір на
виконання робіт та послуг (з передачею обладнання по акту здачі-прийомки) б/н
від 21.12.2007р.

Згідно
з розділом 1. вказаного договору підрядник зобов'язався виконати у
відповідності із завданням замовника вказані у даному договорі роботи та послуги,
здати результати роботи замовнику, а замовник, в свою чергу, зобов'язався
прийняти результат роботи та сплатити вартість виконаних робіт та послуг у
розмірі 1 300, 00 грн.

Як
встановлено судом, згідно з актом прийому-здачі виконаних робіт від 21.12.2007р.,
підрядником було виконано для замовника роботи у повному обсязі. Означений акт
підписаний уповноваженими особами, як замовника так і підрядника без зауважень
та засвідчений фірмовими печатками юридичних осіб.

Виходячи
зі змісту позовної заяви, позивач вважає вказані дії відповідача неправомірними
та такими, що не відповідають законодавству.

Позивач
посилається на наступні обставини:

1.  11.03.2008р., відповідач за виконані роботи
по переналагоджуванню антени і заміні конвертора, розташованого АДРЕСА_1,
вимагав від позивача сплати грошових коштів у розмірі 75, 00 грн. Однак, при
цьому відповідач не надав необхідні розрахункові документи, чим, на думку
позивача, порушив умови договору б/н від 21.12.2007р., зокрема, пункту 11.1.,
та вимоги ст.10 Закону України “Про захист прав споживачів”;

2. В
подальшому відповідач надав позивачу документи, які необхідні для підтвердження
виконаних робіт по переналагоджуванню антени і заміні конвертора, але не в
повному обсязі та оформлені не належним чином, зокрема, рахунок на сплату
вартості виконаних робіт був представлений позивачу лише після неодноразових
переговорів з відповідачем. При цьому, на думку позивача, в даному документі
призначення платежу не відповідає фактично виконаним підрядником роботам. Разом
з тим, як стверджує позивач, акт приймання виконаних робіт по
переналагоджуванню антени і заміні конвертора відповідач представити
відмовився;

3.
18.03.2008р. позивач звернувся до відповідача з проханням ліквідувати неполадки
у роботі переданого за договором обладнання, проте, як стверджує позивач,
відповідачем було затягнуто процес виконання необхідних робіт і, як наслідок
відмовлено в обслуговуванні обладнання;

4. Як
з'ясувалося позивачем, вже після укладання договору конвертор не відносився до
комплекту супутникового ресиверу і на нього відповідачем не було видано
гарантійного талону, у зв'язку з чим позивач змушений нести додаткові збитки,
пов'язані з обслуговуванням та заміною вказаного устаткування;

5.
Позивач вважає, що при укладанні договору останній був введений відповідачем в
оману щодо обставин за договором, які мають істотне значення, а саме по
сервісному обслуговуванню та гарантії на встановлене обладнання, по правам та
обов'язкам сторін, по терміну дії договору. При цьому, позивач зауважив, що зміст
договору б/н від 21.12.2007р. не відповідає тим фактичним вимогам, які були
пред'явлені відповідачем на виконання його положень, а саме: здійснення оплати
послуг за договором готівкою, платне сервісне обслуговування в термін дії
гарантії на нього.

6.
Позивач вважає, що зміст вказаної угоди суперечить положенням статті 230
Цивільного кодексу України, а згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу України
така угода визнається судом недійсною.

За таких обставин позивачем заявлені
вимоги про визнання недійсним договору на виконання робіт та послуг (з
передачею обладнання по акту здачі-прийомки) б/н від 21.12.2007р., як такого,
що суперечить вимогам діючого законодавства та укладеного під впливом обману.

Відповідач
проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну
заяву.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги
позивача про визнання недійсним договору б/н від 21.12.2007р. такими, що
підлягають залишенню без задоволення, враховуючи наступне:

Відповідно до ст.1 Господарського
процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші
юридичні особи, мають право звертатися до господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття
передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписом ст.16 Цивільного кодексу
України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема,
визнання правочину недійсним.

Таким чином, у відповідності з
вимогами вказаних статей та враховуючи положення ст.ст.4-3, 33 Господарського
процесуального кодексу України, при зверненні до суду з вимогою про визнання
недійсним договору, позивач має довести факт порушення його прав або інтересів
в результаті його укладання.

Разом
з тим, відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно
до пункту 3.5. договору б/н від 21.12.2007р. встановлено, що підписуючи
договір, позивач засвідчує та підтверджує, що відповідач надав необхідну, повну
та достовірну інформацію про запропоновану послугу, її види та особливості, про
ціну та форму оплати, а також повідомив інші відомості стосовно договору та
обумовленої роботи. Позивач ознайомлений з інформацією, яка знаходиться в
“Кутку споживача” відповідача, у тому числі і з “Правилами надання послуг” та
претензій по якості обслуговування не має.

Вродночас,
пункт 11.1. договору викладено у наступній редакції:

“Додаткові
умови за даним договором:

Оплата
за безготівковим розрахунком.

У
випадку визова протягом двох років надається сервісне обслуговування.”

При цьому,
дослідивши означений договір суд встановив, що умовами договору не передбачено
надання гарантії та безоплатне сервісне обслуговування обладнання. Окрім того,
у пункті 11.1. договору прямо не вказано, що сплата грошових коштів за надане
сервісне обслуговування перераховується шляхом безготівкового розрахунку і
тільки після того, як відповідачем будуть представлені акт приймання виконаних
робіт та рахунок по сплаті вартості виконаних робіт.

За
приписами статті 651 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено
договором або законом, за згодою сторін допускаєть зміна або розірвання
договору. Якщо ж згоди між сторонами не досягнуто, договір може бути змінено
або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного  порушення договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або законом.

Позивач
не звертався ані до відповідача з пропозицією змінити або розірвати договір,
ані до суду з аналогічною вимогою. Протилежного позивачем не доведено та судом
не встановлено.

Отже,
доводи позивача щодо порядку надання та оплати сервісного обслуговування суд до
уваги не приймає, у зв'язку з невірним тлумаченням та застосуванням умов
договору.

Обґрунтовуючи
факт порушення своїх прав та інтересів, позивач посилається на наявність у
відповідача наміру ввести позивача в оману відносно таких якостей правочину, як
права та обов'язки сторін, а також відносно таких умов договору, як сервісне
обслуговування та гарантії на встановлення обладнання, термін дії договору.

Вказані твердження як доказ порушення
прав та законних інтересів позивача судом до уваги не приймаються з огляду на
таке:

Згідно до ч.1 ст.230 Цивільного
кодексу України правочин, який вчинено внаслідок навмисного введення однією із
сторін правочину другої сторони в оману щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин визнається судом недійсним.

При цьому, відповідно до приписів
цієї статті правочини, укладені під впливом обману містять пороки волі
учасників правочину, які викликані навмисними діями інших осіб. Обман має місце
у тому випадку, якщо одна сторона навмисно вводить другу сторону в оману
відносно таких якостей правочину, як природа правочину; права та обов'язки
сторін; властивості та якості речі, що значно знижують її цінність або
можливість користування за цільовим призначенням.

Обман також має місце тоді, коли
сторона правочину заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або замовчує існування таких обставин. Вказане пояснюється тим, що
для визнання правочину недійсним за цими обставинами не має значення, чи
здійснюються обманні дії в активній формі або виражаються у бездіяльності.

Разом з тим, слід зауважити, що
згідно до вимог цієї статті обманні дії з суб'єктивної сторони характеризуються
наміром, тобто обманути за необережністю неможливо.

Отже, наявність у відповідача наміру
ввести в оману означає, що останній, виходячи з обставин справи, усвідомлював
або повинен був усвідомлювати протиправність укладуваної угоди і прагнув або
свідомо допускав настання протиправних наслідків.

Оскільки, наслідками угоди, вчиненої
під впливом обману, є визнання судом її недійсною, двостороння реституція, а
також відшкодування збитків у подвійному розмірі та моральної шкоди, заподіяних
внаслідок вчинення цієї угоди, то позивачем повинно бути доведено, а судом
встановлено не тільки факт наявності у відповідача наміру вести позивача в
оману, а й наявність збитків та причинного зв'язку між наміром ввести в оману
та завданими збитками.

При цьому обманом не можуть вважатися
такі обставини, як здійснення оплати послуг за договором готівкою, платне
сервісне обслуговування обладнання, як вказує позивач.

Разом
з тим, суд не вбачає в діях відповідача ані обману в активній формі, ані
бездіяльності.

Відповідно до п.7 ст.179
Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами
щодо окремих договорів.

Згідно із ст.627 Цивільного кодексу
України, ст.179 Господарського кодексу України сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог
цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту,
вимог розумності та справедливості. Зокрема, сторони мають право погоджувати на
свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Одночасно, за приписами ст.628
Цивільного кодексу України у відповідності до принципу свободи договору,
сторони на власний розсуд визначають його зміст та формують його конкретні
умови, якщо тільки зміст якої-небудь умови імперативно не визначений законом
або іншими правовими актами.

Таким чином, можливість врегулювання
сторонами в спірному договорі терміну дії договору, порядку оплати послуг по
сервісному обслуговуванню обладнання та інших прав і обов'язків сторін, прямо
передбачена діючим законодавством та відповідає вимогам закону, який регулює
спірні відносини.

Водночас,
у матеріалах справи міститься належним чином засвідчена копія гарантійного
талону від 25.12.2007р. (оригінал означеного оглянутий у судовому засіданні),
виданого на виріб: супутниковий ресивер, марка Strong, серійний номер НОМЕР_1,
гарантійний строк 12 місяців. Вказаний талон підписаний уповноваженою особою
позивача з прикладанням фірмової печатки підприємства. Дослідивши гарантійний
талон, суд встановив, що позивач при підписанні талону був ознайомлений з
умовами гарантії та ніяких претензій і зауважень щодо виробу та умов не мав.
Тобто позивач погодився з тим, що гарантію видано на супутниковий ресивер, до
комплекту якого не відноситься конвертор. Протилежного позивачем суду не
доведено.

Отже, всупереч вимогам ст.ст.4-3, 33
Господарського процесуального кодексу України, позивачем не доведено факту
наявності у відповідача наміру вести позивача в оману, настання збитків та
причинного зв'язку між вказаними обставинами, а судом вказаних фактів не
встановлено.

Враховуючи
приписи ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги,
дотримання яких необхідно для дійсності угоди, а саме:

-
зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства,
а також моральним засадам суспільства;

-
особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності;

-
волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній
волі;

-
правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

-
правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що
обумовлені ним.

Відповідно
до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Як
встановлено судом,

-          договір на виконання робіт та послуг
(з передачею обладнання по акту здачі-прийомки) б/н від 21.12.2007р. не
суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства;

-          договір укладений між суб'єктами
господарювання, які в установленому порядку набули статусу юридичної особи та
суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи;

-          при укладанні даного договору у
сторін не виникло розбіжностей щодо змісту укладуваного правочину (протилежне
позивачем не доведено), тобто сторони в належній формі досягли згоди за всіма
умовами договору б/н від 21.12.2007р.;

-          метою укладання договору було виконання
відповідачем у відповідності із завданням позивача вказаних у даному договорі
робіт та послуг, та прийняття позивачем результату роботи і сплати вартості
виконаних робіт та послуг у розмірі 1 300, 00 грн. Згідно з актом прийому-здачі
виконаних робіт від 21.12.2007р., відповідачем було виконано для позивача
роботи у повному обсязі. А позивачем, в свою чергу, сплачено грошові кошти за
надані послуги. Отже, правові наслідки, обумовлені договором б/н від
21.12.2007р., наступили.

З
урахуванням викладених вище обставин, судом встановлено відповідність договору
на виконання робіт та послуг (з передачею обладнання по акту здачі-прийомки)
б/н від 21.12.2007р., вимогам закону та волевиявленню сторін.

Таким
чином, суд не вбачає підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу
України, для визнання договору на виконання робіт та послуг б/н від
21.12.2007р. недійсним.

З
урахуванням вищевикладеного, враховуючи недоведеність позову позивачем,  позов Асоціації незалежних профспілкових
організацій шахтарських колективів,  м.
Донецьк, до відповідача, Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Макіївка про
визнання договору на виконання робот та послуг б/н від 21.12.2007р. недійсним,
слід залишити без задоволення за недоведеністю.

Судові
витрати підлягають віднесенню на позивача.

Беручи
до уваги вищевикладене, керуючись ст.ст.1, 4, 22, 33, 34, 49, 81-1, 82-85
Господарського процесуального кодексу України, ст.129 Конституції України,
ст.ст.16, 203, 215, 230, 627, 628, 651 Цивільного кодексу України, ст.179
Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову Асоціації незалежних профспілкових організацій шахтарських
колективів, м. Донецьк, до відповідача, Приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Макіївка про визнання договору на виконання робіт та послуг б/н від
21.12.2007р. недійсним відмовити.

Судові
витрати покладаються на позивача.

У
судовому засіданні 07.07.2008р. оголошено повний текст рішення.

Суддя

Виконала ПСМаксимова В.В.

Надруковано 3 примірники:

1 - позивачу,1 -
відповідачу,

1 - у справу.