ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.08                                                                                 Справа № 13/69

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-інвестиційна група «Столиця»м. Бровари Київська область

до приватного підприємства «Фелікс»м. Краснодон

про стягнення 17590 грн. 00 коп.

Суддя

Яресько Б.В.

За участю:

Секретар судового засідання Чорна І.М.

Від позивача

Не прибув

Від відповідача

Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості в сумі 15085 грн. 00 коп., та пені в сумі 2505 грн. 00 коп. за договором підряду № 2007/24МЕ від 14 серпня 2007 р.

Позивач позовні вимоги підтримав.

Відповідач позов не визнає з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

З’ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи учасників судового процесу, суд

ВСТАНОВИВ, що між сторонами по справі 14 серпня 2007 р. був укладений договір підряду № 2007/24МЕ за яким позивач зобов’язався на свій ризик за рахунок своїх сил, засобів, техніки та устаткування виконати монтажні та пуско-налагоджувальні роботи ескалатора з висотою підйому 3900 мм, шириною сходинок 1000 мм, швидкість руху 0,5 м/с, кут нахилу 35 градусів на об’єкті відповідача по вул. Петра Котова в б. № 16.

Згідно додатку до договору загальна вартість робіт була встановлена в 50100 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 2.2. договору розрахунки за договором здійснюються наступним чином: 70 % від суми договору в термін 5 банківських днів після підписання договору, 30 % від суми договору після проведення монтажних та налагоджувальних робіт, але не пізніше 5 банківських днів після закінчення робіт.

Згідно п. 8.4. договору у випадку порушення відповідачем строків оплати робіт, він зобов’язаний сплатити позивачу пеню в розмірі 0,1% від вартості робіт за договором за кожен день такого прострочення, але не більше 5 %.

Для виконання робіт позивачем була залучена інша особа –ТОВ «Ліфт сервіс Дніпро»між яким та позивачем був укладений договір № 2007/37МНЕ на виконання підрядних робіт з монтажу, пуско-наладки ескалатора.

12 жовтня 2007 р. представником монтажної організації –ТОВ «Ліфт сервіс Дніпро»та представником відповідача –ПП «Фелікс»- гр. Іващенко А.П. був складений акт технічної готовності ескалатора в якому зазначено про закінчення монтажних та налагоджувальних робіт, здійснення огляду, перевірки та випробувань ескалатора розміщеного за адресою м. Краснодон вул. П. Котова 16

Акт технічної готовності ескалатора скріплений витиском печатки відповідача.

У встановлений п. 2.2. договору строк –5 банківських днів з моменту закінчення робіт відповідач не виконав своє зобов’язання, не перерахував позивачу 30 % від суми договору, що з врахуванням здійснених оплат становить 15085 грн. 00 коп.

Позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг за договором в сумі 15085 грн. 00 коп., а також пеню нараховану відповідно до п. 8.4. договору за період з 19.10.2007 р. в сумі 2505 грн. 00 коп.

Відповідач позов не визнає, посилаючись зокрема на те, що його представник –Іващенко А.П. не був уповноважений на підписання акту технічної готовності ескалатора, акти форми КБ-2, КБ-3 сторонами не підписані. Крім того позивачем не надано відповідачу сертифікату якості на ескалатор.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до умов договору підряду № 2007/24МЕ від 14 серпня 2007 р. відповідач зобов’язаний запалати позивачу 15085 грн. 00 коп. не пізніше 5 банківських днів після закінчення монтажних та налагоджувальних робіт.

Доказом закінчення монтажних та налагоджувальних робіт є підписаний представниками відповідача та ТОВ «Ліфтсервіс Дніпро»акт технічної готовності ескалатора від 12 жовтня 2007 р.

Посилання відповідача на те, що гр. Іващенко А.П., підпис якого на акті скріплена витиском печатки відповідача не мав повноважень на підписання цього акту оцінюються судом критично. На вимогу суду відповідач не надав пояснень стосовно повноважень Іващенко А.П., наказ про його призначення, службову інструкцію, або інші матеріали, що підтверджували, що в силу службових повноважень гр.. Іващенко А.П. не мав права на підписання зазначеного акту.

Доводи відповідача стосовно не підписання ним актів КБ-2, КБ-3 за договором відхиляються з огляду на те, що за умовами п. 2.2. договору факт виникнення зобов’язання по оплаті робіт пов'язаний з їх закінченням, а не передачею за актами КБ-2, КБ-3 позивачем відповідачу. З тих же підстав відхиляються доводи відповідача стосовно не одержання ним сертифікату якості на ескалатор.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 173 Господарського кодексу України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку, а саме: виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог —відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 530 згаданого кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За таких обставин вимоги позивача щодо стягнення боргу в сумі 15085 грн. 00 коп. є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлена вимога про стягнення пені нарахованої відповідно до п. 8.4. договору в сумі 2505 грн. 00 коп.

З врахуванням положень п. 6 ст. 232, 343 Господарського кодексу України вимога щодо стягнення пені задовольняється частково в розмірі 1381 грн. 23 коп., в решті вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, а саме державне мито у сумі –164 грн. 66 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 110 грн. 46 коп., в решті на позивача.

Керуючись ст. 44,49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-інвестиційна група «Столиця»м. Бровари Київська область до приватного підприємства «Фелікс»м. Краснодон про стягнення 17590 грн. 00 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства «Фелікс»Луганська область, м. Краснодон, пл. Комсомольська 1 ідентифікаційний код 13380949 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «»Промислово-інвестиційна група «Столиця»м. Бровари Київська область, вул. Кутузова 57 ідентифікаційний код 33231152 борг в сумі 15085 грн. 00 коп., пеню 1381 грн. 23 коп., державне мито у сумі –164 грн. 66 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 110 грн. 46 коп., наказ видати.

3. В решті вимог відмовити.

За згодою сторін у судовому засіданні була проголошена лише вступна та резолютивна частина рішення

Суддя                                                                                 Б.В. Яресько

Дата підписання повного тексту рішення

22 липня 2008 р.