ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2008 Справа № 2/251-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді Скобєлкіна С.В. при секретарі Лисенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Одеської залізниців, м. Одеса

до Херсонського річкового порту, м.Херсон

про стягнення 186184,68грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Ніколащенко С.О., довіреність від 20.02.2008 р.

від відповідача: Мітяй М.П. - представник

Мітяй І.М., довіреність № 01-8/286 від 18.02.2008 р.

Розпорядженням голови господарського суду Херсонської області № 101 від 02 червня 2008 року дана справа вилучена з провадження судді Ребристої С.В. та передана на розгляд судді Скобєлкіну С.В.

в с т а н о в и в:

Одеська залізниця звернулась до суду з позовом до дочірнього підприємства "Херсонський річковий порт" Акціонерної судноплавної компанії "Укррічфлот" про стягнення 186184,68 грн. заборгованості за зберігання вантажу в вагонах в листопаді 2007 року.

В судовому засіданні позивач в особі свого представника підтримав позовні вимоги з посиланням надані докази та матеріали справи. Позовні вимоги Одеської залізниці ґрунтуються на ствердженні про те, що в листопаді 2007 року на адресу Херсонського річкового порту надійшло 57 вагонів з вантажем вугілля, які були затримані на станції Херсон Одеської залізниці згідно наказу заступника начальника залізниці №31 від 19.11.2007 року із-за не прийняття вантажу відповідачем. В той же день, 19.11.2007року, річковий порт про затримку вагонів на станції був повідомлений телеграмою № 43 в 11:50, а також складено акт загальної форми № 143, що вагони простоюють з причин відповідача, і відповідно до ст. 46 Статуту залізниць нараховується збір за зберігання вантажу в вагонах. На підставі акту загальної форми були складенні накопичувальні картки № 08120414, 08120415, 08120416 про стягнення збору за зберігання вантажу в вагонах. Листом № 01-8/2029 від 19.11.2007 року Херсонський річковий порт просив прийняти затримані вагони на станції Херсон та подати їх на колію порту, але це не було здійснено, оскільки ця колія не пристосована для вивантаження вугілля.

Відповідач - ДП "Херсонський річковий порт" АСК "Укррічфлот" позов не визнав, про що ним було повідомлено як у письмовому відзиві на позов, так і через свого представника в судовому засіданні, який стверджує про безпідставність вимог Одеської залізниці про стягнення 186184,68 грн. нарахувань за зберігання вантажу вугілля в 57 вагонах в листопаді 2007 року.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши представників сторін, суд прийшов до висновку про те, що позов Одеської залізниці задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із проханням про стягнення з відповідача коштів в сумі 186184,68 грн. - плати за зберігання вантажу у вагонах із посиланням на п. 46 Статуту залізниць України, п. 5.8 Правил зберігання вантажів, п. 2.1., 2.3. Тарифного керівництва №1.

Посилання позивача у позові на вимоги п. 46 Статуту залізниць України, п. 5.8 Правил зберігання вантажів, п. 2.1., 2.3. Тарифного керівництва №1 суд вважає безпідставним, оскільки ці норми поширюються тільки на вантажі, які вивантажені на місцях загального користування, що визначено у п.46 Статуту залізниць України, п.1 розділу 7 Правил перевезень вантажів, п.2.1 розділу 2 Тарифного керівництва №1.

Вимоги викладені в вищезазначених нормативних документах не поширюються на правовідносини сторін, так як порт не вивантажує вантажі на місцях загального користування і не вивозить вантажі з місць загального користування, а вагони подаються локомотивом залізниці на під'їзну колію порту згідно укладеного договору на подачу вагонів від 10.01.2007 року, в якому не передбачена відповідальність порту за зберігання вантажу у вагонах в разі їх затримки на підходах до станції призначення.

Згідно чинного законодавства правовідносини сторін визначаються Статутом залізниць України та укладеними на його основі договорами.

Відповідно статті 21 Закону України "Про залізничний транспорт" відносини підприємств залізничного транспорту з власниками залізничних під'їзних колій, порядок і умови експлуатації цих колій, обігу рухомого складу, що не належать до залізничного транспорту загального користування, визначаються Статутом залізниць України та укладеними на його основі договорами.

Відповідно п. 17 Статуту залізниць України перевезення вантажів залізничним транспортом організовується на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами.

В Формах, що приведені в Правилах обслуговування залізничних під'їзних колій (додатки 1, 2, 3 до пункту 2.1) не передбачена плата за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки на підходах до станції призначення. Не передбачена вона і в укладеному між сторонами договорі про подачу вагонів на під'їзну колію від 10.01.2007 року.

Відповідно статті 105 Статуту залізниць України вантажоодержувачі несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах передбачених цим Статутом та окремими договорами. Статутом залізниць України не передбачена відповідальність вантажоодержувача за зберігання вантажу в разі затримки на підходах до станції призначення. Окремого договору на зберігання вантажу у вагонах між сторонами не укладено, як це передбачено пунктом 7 Правил зберігання вантажів та статтею 936 Цивільного кодексу України.

При укладанні договору про подачу та забирання вагонів між Одеською залізницею і портом в січні 2007 року в абзаці 6 п. 14 та п. 17 залізницею була передбачена відповідальність порту за зберігання вантажу у вагонах, які не подані під вивантаження по вині порту. Договір портом був підписаний із протоколом розбіжностей, в якому зазначено про виключення цих пунктів, так як типовим договором ці умови не передбачені. Одеською залізницею спір не був переданий до суду, договір діє з урахуванням протоколу розбіжностей від 29.01.2007 року та протоколу узгодження розбіжностей від 22.02.2007 року.

Відповідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Правила зберігання вантажів затверджено наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 року № 644, але плата за зберігання вантажів у вагонах в разі їх затримки на підходах до станції призначення Одеською залізницею до 2006 року не нараховувалась, так як для цього немає нормативних підстав у зв'язку із відсутністю такої послуги.

В разі надання такої послуги, як зберігання вантажу, пунктом 27 розділу 1 Тарифного керівництва № 1 передбачені особливі, значно збільшені, тарифи на супроводження та охорону вантажів особовим складом і засобами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті України.

У позовній заяві Одеська залізниця посилається на акт загальної форми № 143, але відповідач цей доказ спростовує тим, що він складений без надання річковому порту актів про затримку вагонів форми № ГУ - 23 та без врахування прохання порту про подачу 57 вагонів із вугіллям на під'їзну колію відповідача, яке викладене в листі № 01-8/2029 від 19.11.2007 року.

Матеріали справи свідчать про те, що 19.11.2007 року Херсонським річковим портом від станції Херсон-Порт було отримано телефонограму № 43 та письмове повідомлення про затримку на станції Херсон 57 вагонів із вугіллям, що перевозяться в поїзді № 1111. В повідомленні про затримку вагонів № 2 зазначено, що вагони затримано через неможливість приймання їх вантажовласником і відсутність технічної можливості накопичення вагонів на станції призначення.

Після одержання цього повідомлення порт листом № 01-8/2029 від 19.11.2007 року звернувся до начальника станції Херсон-Порт із проханням прийняти на станцію Херсон-Порт 57 вагонів із вугіллям, які знаходяться на станції Херсон і подати їх на колію №10 порту.

Акт про затримку вагонів (додаток 3 до пункту 3 Правил користування вагонами і контейнерами) не був складений, як це передбачено пунктом 10 розділу 6 Правил перевезень вантажів і не наданий вантажовласнику.

26.11.2007 року портом від станції Херсон-Порт надійшла телефонограма № 38/227 в якій повідомлялось, що у зв'язку із неприйняттям портом 57 вагонів із вугіллям на підставі телеграфної вказівки начальника Одеської залізниці та ст.36 Статуту залізниць України введений 2-х кратний збір за зберігання вантажу у вагонах.

Порт листом № 01-8/2064 від 26.11.2007 року повідомив начальника станції Херсон-Порт, що збільшення збору за зберігання вантажу (вугілля) у вагонах до двократного розміру, які знаходяться на станції Херсон неправомірне, так як порт листом № 01-8/2029 від 19.11.2007 року просив начальника станції Херсон-Порт прийняти ці вагони на станцію Херсон-Порт і подати їх на під'їзну колію порту.

Начальник станції Херсон-Порт листом № 626 від 26.11.2007 року повідомив порт, що подача вагонів із вугіллям на 10 колію неможлива, так як згідно "Інструкції про порядок обслуговування та організації руху на під'їзній колії порту" на колію № 10 можна подати тільки 30 вагонів і що там знаходяться вагони замовлені портом телеграмами № 197, № 53. Телеграмою № 197 порт не замовляв вагони на 10 колію, а вагони замовлені 06.11.2007 року тел. № 53 були вивантажені до 19.11.2007 року 10 колія вміщає 43 вагони, а не 30 як зазначено в листі.

Порт листом № 01-8/2076 від 27.11.2007 року повідомив начальника станції Херсон-Порт, що вини порту у затримці вагонів на станції Херсон немає і просив повторно прийняти вагони на станцію Херсон-Порт і подати на під'їзну колію, що і було виконано.

Посилання позивача на ст. 36 Статуту залізниць України у відносинах, що виникли між сторонами у листопаді 2007 року, суд до уваги не приймає оскільки вимоги цієї норми поширюються на вантажі, що вивантажені на місцях загального користування і несвоєчасно звідти вивезені.

Порт не вивантажує вагони на місцях загального користування і не вивозить вантажі з місць загального користування, а вагони подаються під вивантаження на під'їзну колію порту згідно укладеного договору від 10.01.2007 року.

В п.36 Статуту залізниць України зазначено, що начальник залізниці, уповноважені ним керівники організацій, що входять до складу залізниці, відповідно до Правил мають право на укладання договорів на збереження вантажів на складах станцій або у вагонах. Договору на зберігання вантажу у вагонах між сторонами не укладено. Позивач нарахував плату за зберігання вантажу у вагонах, що не надійшли на станцію призначення з порушенням умов укладеного договору "Про подачу вагонів на під'їзну колію" від 10.01.2007 року.

В актах про затримку вагонів № № 28-82, прикладених до позову зазначено причину неприйняття вагонів портом - відсутність складських площадок. Відсутність вільних площадок не давала можливості вивантажувати вагони але місткість колій № 10, № 11, № 12 дозволяє прийняти на кожну колію по 43 вагони, всього 129 вагонів. Про що зазначено в "Инструкции по обеспечению безопасности движения и охране труда при производстве маневровой и грузовых работ на территории ДП "Херсонский речной порт" АСК "Укрречфлот". Порт маючи технічну можливість прийняти вагони для зберігання вантажу у вагонах в порту просив начальника станції Херсон-Порт листом № 01-8/2029 від 19.11.2007 року подати вагони в порт, що не було виконано.

З цих підстав суд вважає, що вини Херсонського річкового порту у затриманні 57 вагонів із вугіллям на станції Херсон не було, а тому у Одеської залізниці не було підстав для нарахування відповідачу плати за зберігання вантажу у вагонах.

Оскільки Одеською залізницею не доведена законність заявлених вимог, судові витрати по справі суд покладає на позивача.

На підставі викладеного, вищезазначених правових норм, керуючись ст.ст.82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Рішення направити сторонам по справі.

Суддя С.В.Скобєлкін

Дата підписання рішення

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 16.07.2008 року