ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2008 р.

№
2-7/14627-2007

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

головуючого
судді: суддів:

Добролюбової
Т.В., Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Євпаторійської міської ради

на рішення

Господарського суду Автономної Республіки
Крим від 25 жовтня 2007 року

у
справі господарського
суду

№
2-7/14627-2007 Автономної Республіки Крим

за
позовом

суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1

до

Євпаторійського
міського бюро реєстрації та технічної інвентаризації

про

визнання
права власності та спонукання до виконання певних дій

Представники
сторін в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлені про час
та місце розгляду касаційної скарги.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2007
року СПД ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом до
Євпаторійського міжміського бюро реєстрації і технічної інвентаризації про
визнання права власності на об'єкт нерухомого майна - торгово-офісний
павільйон, що знаходиться за адресою: м. Євпаторія, вул. Інтернаціональна,
146-а та зобов'язати відповідача здійснити реєстрацію права власності за
позивачем на вказаний об'єкт.

Рішенням
Господарського суду Автономної Республіки Крим від 25 жовтня 2007 року (суддя
Дворний І.І.) позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись
з прийнятим у справі судовим рішенням, Євпаторійська міська рада звернулася до
Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду АР Крим від 25.10.07 скасувати, а справу скерувати на новий
розгляд до суду  першої інстанції.

У касаційній
скарзі Євпаторійська міська рада (як
особа, яка не була залучена до участі у справі, але суд прийняв рішення, що
стосується її прав і обов'язків) вказала на те, що при прийнятті оскаржуваного
рішення, судом першої інстанції порушено приписи статті 107 ГПК України, що
призвело до винесення незаконного та необґрунтованого судового рішення. Крім
того, скаржник, посилаючись на пп.1.3, 1.6 Тимчасового положення про порядок
реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, затвердженого наказом
Мін'юсту від 28.01.03 № 6/5, статтю 37 Закону України "Про місцеве
самоврядування", Інструкцію "Про порядок виділу житлових будинків зі
складу домоволодіння в містах і селищах міського типу Української РСР"
зазначив, що  повноваження стосовно
адміністративно-територіального устрою, привласнення юридичних адрес належать
виконавчим органам міських рад.

На
адресу Вищого господарського суду України від Євпаторійської міської ради
надійшла телеграма, зі змісту якої випливає, що останній на підставі статті 1116
ГПК України відмовляється від поданої ним касаційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 1116
ГПК України касаційна інстанція має право не прийняти відмову від скарги з
підстав, зазначених у частині шостій статті 22 цього Кодексу, зокрема якщо ці
дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані
законом інтереси.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів
вважає за необхідне не приймати відмову від касаційної скарги та переглянути
оскаржуване рішення в порядку касації.

Заслухавши
суддю - доповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом
норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України
вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно
зі статтею 107 ГПК України сторони у справі мають право подати касаційну
скаргу, а прокурор касаційне подання на рішення місцевого господарського суду,
що набрало законної сили та постанову апеляційного суду. Касаційну скаргу мають
право подати також особи, яких не було залучено до участі у справі, якщо суд
прийняв рішення чи постанову, що стосується їх прав і обов'язків.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України зазначає, що особа, яку не було
залучено до участі у справі, може подати касаційну скаргу на рішення чи
постанову господарського суду лише у разі, якщо вказані судові акти
безпосередньо стосуються прав та обов'язків цієї особи, тобто у них
розглядається і вирішується питання про право у правовідносинах, учасником яких
є така особа, або в описовій чи мотивувальній частинах рішення містяться
висновки чи судження про права та обов'язки цієї особи, чи у резолютивній
частині господарський суд прямо вказав про права та обов'язки цієї особи. В
такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права особи, не залученої до
участі у справі, а й її право на судовий захист.

Будь-який
інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не береться до уваги.

Відповідно
до статей  1119, 11110
ГПК України касаційна інстанція має право скасувати рішення у справі, а справу
передати на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо господарський суд
припустився такого порушення процесуальних норм як прийняття рішення, що
стосується прав і обов'язків осіб, які не були залучені до участі у справі.

Зі
змісту наведених вище норм випливає, що обов'язковою умовою задоволення
касаційної скарги особи, яку не було залучено до участі у справі шляхом
скасування рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення прийнятим
рішенням прав та обов'язків такої особи.

Як
вбачається з рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від
25.10.07, воно вирішує питання про визнання права власності на новостворений
об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю з підвалом літ. А - торговельно-офісний
павільйон, загальною площею 169, 0 м2,  що знаходиться за адресою: м. Євпаторія, вул.
Інтернаціональна, 146-А.

Статті
142-144 Конституції України визначають, що матеріальною і фінансовою основою
місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів,
інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад
сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності,
що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Органи місцевого
самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які
є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно
зі статтями 19, 41 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен
має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно
до статей 9, 10, 31 Закону України "Про власність" (в редакції на
момент прийняття спірного рішення) об'єктами права виключної власності народу
України є земля, її надра, повітряний простір, водні та  інші
природні ресурси її континентального шельфу та виключної (морської)
економічної зони. Народ України здійснює право власності на об'єкти, що
належать до права власності народу України, через Верховну Раду України, а
також через місцеві Ради народних депутатів. До державної власності в Україні
належать загальнодержавна (республіканська) власність і власність
адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність).

Згідно
зі статтями 1, п.п. 9, 10 статті 30 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" право комунальної власності - це право
територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і
розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як
безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування; а до повноважень
виконавчого комітету ради віднесено тільки облік нежилих приміщень на
відповідній території незалежно від форм власності, внесення пропозицій їх
власникам щодо використання таких приміщень для задоволення потреб
територіальної громади, облік та реєстрація відповідно до закону об'єктів
нерухомого майна незалежно від форм власності.

Приймаючи
рішення про визнання за суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 право
власності на об'єкт нерухомості, місцевий господарський суд виходив з того, що
позивачем надані належні та допустимі докази, що підтверджують створення
останнім за власний рахунок нової речі - об'єкта нерухомого майна - торговельно-офісного
павільйону. При цьому суд виходив з того, що згідно з частиною 2 статті 331 і
статті 328 ЦК України, право власності на новостворене майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з моменту будівництва (створення) майна. Право власності
набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Проте,
як зазначено у касаційній скарзі, рішення Господарського суду                АР Крим у даній справі
стосується прав та інтересів Євпаторійської міської ради, як землевласника.

На
підтвердження своїх доводів скаржник посилається на укладений між
Євпаторійською міською радою та СПД ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки
від 13.04.07, відповідно до умов якого, позивачу було передано в строкове
платне користування земельну ділянку із міських земель, площею 143,30 кв.м.,
для будівництва та обслуговування торговельного павільйону в комплексі з
трамвайною зупинкою, що знаходиться за адресою: м. Євпаторія, вул.
Інтернаціональна, 146.

Відповідно
до статей 80, 83 Земельного кодексу України усі землі в межах населених
пунктів, крім земель приватної та державної власності, належать територіальній
громаді, яка реалізує своє право на землі, що перебувають у комунальній
власності, безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Отже,
як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка, яка надана СПД ОСОБА_1 в
орендне користування належить до міських земель, тобто до комунальної власності
територіальної громади м. Євпаторії, представником якої виступає Євпаторійська
міська рада.

Отже,
спір щодо визнання права власності на нежитлову будівлю з підвалом літ А -
торговельно-офісний павільйон, загальною площею 169,0 кв.м., розташованих на
земельній ділянці, що знаходиться за адресою: м. Євпаторія, вул.
Інтернаціональна, 146-А стосується прав та охоронюваних законом інтересів
Євпаторійської міської ради, яку не було залучено до участі у справі.

За
таких обставин, рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від
25.10.07 підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду
першої інстанції.

При
новому розгляді суду слід врахувати наведене, ретельно з'ясувати обставини
справи, надати їм належну, об'єктивну юридичну оцінку, вирішити питання щодо
залучення скаржника до розгляду справи та винести законне та обґрунтоване
рішення.

Керуючись статтями 1115,
1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Євпаторійської міської ради задовольнити.

Рішення
Господарського суду Автономної Республіки Крим від 25 жовтня 2007 року у справі
№ 2-7/14627-2007 скасувати.

Справу
№ 2-7/14627-2007 скерувати на новий розгляд до Господарського суду Автономної
Республіки Крим.

Головуючий
суддя
Добролюбова
Т.В.

Судді
Гоголь Т.Г.

Швець
В.О.