ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2008 р.

№
2-17/5121.1-2007(2-5/10159-06(2-8/10159-06)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Панової
І.Ю.,

суддів

Заріцької
А.О.,

Продаєвич
Л.В.

розглянувши   касаційні скарги

товариства з обмеженою відповідальністю
"Бригантина", підприємства "Робітнича солідарність"

на
постанову  та постановугосподарського суду
Автономної Республіки Крим від 15 січня 2008 року Севастопольського
апеляційного господарського суду від 27 лютого 2008 року

у
справі № 2-17/5121.1-2007 господарського
суду Автономної Республіки Крим

за
заявами

-закритого
акціонерного товариства "Санаторій "Карасан" - товариства з
обмеженою відповідальністю "Кронос"

до
за участю

товариства
з обмеженою відповідальністю "Бригантина" підприємства
"Робітнича солідарність"

про

визнання
банкрутом

ліквідатор

ОСОБА_1

за участю представників:  ТОВ
"Бригантина" та підприємства "Робітнича солідарність"
Зберовського В.В.,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою від 29 травня  2006 року господарський суд Автономної
Республіки Крим за заявою кредиторів ЗАТ "Санаторій "Карасан" та
ТОВ "Кронос", керуючись ст. 8, 11, 12 Закону України "Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі
-Закон), порушив провадження у справі про банкрутство товариства з
обмеженою відповідальністю "Бригантина" (далі - ТОВ
"Бригантина").

Ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 25 вересня
2006 року до участі у справі допущено підприємство "Робітнича
солідарність "Дніпропетровської територіальної організації профспілки
працівників вугільної промисловості (далі - підприємство "Робітнича
солідарність").

Постановою
господарського суду Автономної Республіки Крим від 6 листопада 2006 року ТОВ
"Бригантина" визнана банкрутом з підстав передбачених ст. 52 Закону
України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом", зокрема, за ознакою відсутності підприємницької та господарської
діяльності боржника.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 12 березня 2007 року задоволена апеляційна
скарга підприємства "Робітнича солідарність" і постанова  суду першої інстанції від 6 листопада 2006
року скасована з направленням справи для розгляду по суті до господарського
суду Автономної Республіки Крим.

В обґрунтування постанови суд
апеляційної інстанції послався на невірне застосування судом першої інстанції
вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", зокрема, п. 11              ст. 11 та ст. 52 вказаного
Закону.

Постановою
господарського суду Автономної Республіки Крим від 15 січня 2008 року ТОВ
"Бригантина" визнана банкрутом з підстав передбачених ст. 52 Закону
України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом", оскільки суд вважав встановленим, що  боржник більше року не надавав до органів
державної податкової служби податкову звітність.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 27 лютого 2008 року вказана вище постанова
місцевого господарського суду залишена без змін, а апеляційна скарга
підприємства "Робітнича солідарність" -без задоволення.

Не погоджуючись з судовими актами
попередніх інстанцій ТОВ "Бригантина" та підприємство "Робітнича
солідарність" звернулися до Вищого господарського суду України з
касаційними скаргами, в яких просили постанову Київського апеляційного
господарського суду від 15 січня 2008 року та постанову Севастопольського апеляційного
господарського суду від 27 лютого 2008 року скасувати і передати справу на
розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна
скарга мотивована тим, що Севастопольським
апеляційним господарським судом при розгляді апеляційної скарги було
порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано того, що
боржнику чинилися перешкоди у здійсненні господарської діяльності і кілька
років він захищав свої права у судових інстанціях, тому був позбавлений
можливості надавати органам державної податкової служби податкову звітність, а
після відновлення своїх прав здав податкову звітність за весь попередній
період.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, переглянувши у касаційному порядку постанови господарських судів
попередніх інстанцій
на
підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши  застосування судами норм матеріального і
процесуального права, вважає, що касаційні скарги підлягають задоволенню, з
наведених нижче підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
заяву про визнання боржника банкрутом кредитори обґрунтовували тим, що боржник
а також його керівні органи відсутні за його місцезнаходженням, та що боржник
не веде підприємницької діяльності, обігові кошти у нього відсутні. 7 грудня
2007 року заявники - ініціюючі кредитори
ЗАТ "Санаторій "Карасан" та ТОВ "Кронос"
уточнили свою заяву про визнання ТОВ "Бригантина" банкрутом і
просили  також врахувати, що боржник
протягом року не надавав до органів податкової служби, відповідно до
законодавства, податкових декларації та податкової звітності. При цьому
заявники послалися на видану на запит суду довідку ДПІ в м. Алушті від 19
листопада 2007 року № 2382/9/15 (т. 2 а.с. 132).

Проте, як в первісній так і в
уточненій заяві кредитори посилалися на вимоги ст. 11 та ст. 52 Закону України
"Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом", які передбачають різні підстави та порядок  порушення справи про банкрутство і процедури
банкрутства. Судом вимоги заяви остаточно не уточнені.

Як вбачається з ухвали від 29 травня
2006 року господарський суд Автономної Республіки Крим при порушенні
провадження у справі про банкрутство ТОВ "Бригантина"
керувався ст. 8, 11, 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом". При прийнятті постанови про
визнання боржника банкрутом суд керувався ст. 52 вказаного Закону і посилався
на те, що боржник більше року не надавав податкову звітність.

Враховуючи, що ознака особливості
банкрутства відсутнього боржника  має
значення при порушенні справи про банкрутство і докази наявності такої ознаки
повинні бути подані кредитором при порушенні справи про банкрутство за
спрощеною процедурою, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не
уточнив вимог заяви кредиторів про визнання боржника банкрутом, не отримав у
своє розпорядження належних доказів, тому приймав суперечливі судові рішення.

Статтею ст. 52 Закону України"
Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у
разі, якщо громадянин-підприємець -боржник або керівні органи боржника
-юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання
боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із
законодавством  податкових декларації,
документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що
свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про
порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана
кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання
зобов'язань.

Як
вбачається з матеріалів справи, в уточненій заяві про порушення справи про  банкрутство боржника  кредитори ЗАТ "Санаторій
"Карасан" та ТОВ "Кронос", а також суд, у постанові про
визнання боржника банкрутом, послалися
на довідку ДПІ в м. Алушті від 19 листопада 2007 року № 2382/9/15,
видану на запит суду і підписану в.о. начальника ДПІ, про те, що боржник не
подає податкову звітність (т. 2 а.с. 132).

Згідно з п. 3 ст. 10 Закону України "Про
державну податкову службу" державні податкові інспекції в районах
контролюють своєчасність подання
платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових
декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків,
інших платежів, а також перевіряють достовірність цих документів щодо  правильності
визначення об'єктів оподаткування і обчислення  податків, інших платежів.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України
"Про державну податкову службу" органи державної податкової служби у
випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України,
мають право: 1) здійснювати
документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових
декларацій,  звітів та інших документів,
пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та
зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також
планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти
нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів),
додержання   валютного законодавства
юридичними особами,  їх філіями,
відділеннями,    іншими відокремленими
підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а  також фізичними особами, які мають статус
суб'єктів підприємницької  діяльності чи
не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок
утримувати та/або сплачувати податки і збори
(обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ
(далі  - платники податків).

Статтею
19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що  не
передбачено  законодавством.

Органи державної влади та органи  місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти  лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією  та законами України.

У
даній справі із завою про визнання ТОВ "Бригантина" банкрутом, з
підстав ненадання більше року податкової звітності, звернулося не  ДПІ в              м. Алушті, а кредитори ЗАТ
"Санаторій "Карасан" та ТОВ "Кронос", які такими
повноваженнями не наділені. Тим більше, що на час порушення справи про
банкрутство ця обставина не заявлялася, а на момент визнання відсутнього боржника банкрутом підставою була лише надана на запит суду
довідка в.о. начальника
ДПІ в м. Алушті від 19 листопада 2007 року № 2382/9/15.

За таких обставин колегія суддів
Вищого господарського суду України вважає, що матеріали справи не містять
переконливих доказів наявності підстав для визнання боржника банкрутом з
підстав передбачених ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом”, оскільки кредиторами не було надано
жодних належних доказів на підтвердження хоча б однієї з достатніх ознак для
визнання боржника банкрутом в поряду ст. 52 Закону.

Проте,
ні місцевий господарський суд, ні суд апеляційної інстанції, перевіряючи
законність прийнятої ним постанови, цим обставинам належної правової оцінки не
надав, що призвело до прийняття незаконних судових рішень, які  прийняті судами попередніх інстанцій з
порушенням норм матеріального та
процесуального права і не можуть бути залишені без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.
1115, 1117, 1119-11112 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційні
скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Бригантина",
підприємства "Робітнича солідарність" задовольнити.

Постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від             27 лютого 2008 року та постанову
господарського суду Автономної Республіки Крим від 15 січня 2008 року
скасувати.

Справу
№ 2-17/5121.1-2007 направити на розгляд до господарського суду Автономної
Республіки Крим.

Головуючий
І.Ю. Панова

Судді                                                                                           А.О. Заріцька

Л.В. Продаєвич