РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.08
Справа № 6/41

Суддя  Василенко Т.А.,   розглянувши матеріали за позовом

Малого
спільного підприємства виробничо-комерційної фірми “Торгснабсервис”,

м. Алчевськ
Луганської області

до  Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, м. Ровеньки Луганської області

про
стягнення  263 460 грн. 77 коп.

в
присутності представників сторін:

від позивача
-Кушнаренко М.В., дов. від 25.02.08,
Кушнаренко Г.Л. -директор;

Петренко К.Г., дов. від
25.02.08,

від відповідача
-  ОСОБА_1., паспорт серії НОМЕР_1від
30.12.1999.

в с т а н о
в и в:

Обставини  справи: первісно позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача
263 460 грн. 77 коп., в тому числі: борг -261 741 грн. 20 коп., 3% річних -1
719 грн. 57 коп., а з урахуванням уточнення
позовними вимогами є стягнення з відповідача суми передплати у розмірі
261 741 грн. 20 коп.

Відповідач
надав до суду відзиви на позовну заяву від 20.02.08 та від  14.03.2008., за якими з позовними вимогами не
погодився та вказав, зокрема на таке.

На підставі
договору №3 від 23.06.07, укладеного  між
сторонами  у справі, від позивача у
якості передплати за вугілля було перераховано 70 590 грн. 70 коп.,  при відвантаженні виявилося, що поставляєме
вугілля неякісне і частково кошти передплати були повернуті позивачу у сумі 9
180 грн. 70 коп. Разом з цим, для поставки вугілля по вказаному договору
відповідачем, кошти передоплати отримані від позивача були перераховані ТОВ
«Слов'янський холдінг»яке не виконало свої зобов'язання та не поставило належне
вугілля у вказаній кількості.

Позивачем до
суду надано заяву про уточнення позовних вимог у порядку ст. 22 ГПК України, за
якою останній  просить стягнути з
відповідача на свою користь суму попередньої оплати за поставлений товар у сумі
261 741 грн. 20 коп. та обґрунтовує сої вимоги посиланням на ст. 693 ЦК
України.

Вказана заява
судом прийнята до розгляду як така, що не суперечить положенням ст. 22 ГПК
України і тому позовними вимогами слід вважати саме уточненні вимоги, в той же
час слід визначити, що цим уточненням позивач фактично зменшив позовні вимоги.

Дослідивши обставини справи, додатково
надані  матеріали, вислухавши
представника позивача,  суд прийшов до
наступного.

23.06.2007 між
МСП ВКФ «Торгснабсервіс»(позивач у справі) та ПП ОСОБА_1. (відповідач у справі)
був укладений договір № 3, за умовами якого
відповідач - “Постачальник” зобов'язався поставити і передати  у власність «Покупця»-позивача товар -
вугілля, а  позивач -прийняти та оплатити
товар на умовах договору.

Пунктом
6.1  договору передбачено, що позивач
оплачує вартість узгодженої партії товару і залізничного тарифу 100%
передплатою на рахунок відповідача згідно виставленим рахункам.

Відповідно до
п.4.3 договору передача товару у власність позивача здійснюється на залізничній
станції вантажовідправника і оформлюється накладними на відпуск товару.

На виконання
умов вказаного договору, позивач перерахував відповідачу передплату у сумі 326
091 грн. 20 коп. та направив відповідачу замовлення на поставку 7 вагонів
вугілля з визначенням реквізитів відвантаження, відповідачем вугілля у
визначеній кількості та якості
поставлено не було та частково повернута передплата у сумі 143 940 грн.
70 коп., у зв'язку з чим залишилась неповернутою сума 261 741 грн. 20 коп., яку
позивач просить стягнути на свою користь.

Відповідач
позовні вимоги оспорив з підстав вказаних вище та наведених у відзивах.

Оцінивши
матеріали справи та доводи позивача у  їх
сукупності, суд прийшов до наступного.

Згідно ст. 526
ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Разом з цим,
відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Як було вказано
вище, між сторонами у справі  23.06.2007.
був підписаний договір № 3, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався
поставити за зазначеними позивачем реквізитами вугілля певної кількості та
якості, а останній -прийняти та оплатити товар на умовах договору.

Із матеріалів
справи вбачається та підтверджено сторонами у справі, що позивачем було
направлено відповідачу замовлення на поставку
7 вагонів вугілля,  та здійснена
передплата на загальну суму 326 091 грн. 20 коп.

Відповідачем
умови договору виконані не були і здійснено часткове повернення передплати
позивачу на суму 143 940 грн. 70 коп.

Разом з цим,
слід визначити, що за доводами сторін, відповідач поставив за реквізитами
позивача неякісне вугілля у вагонах  №
67160986 на станцію Чернівці та вагон № 65883076 на станцію Керч-Порт
Придніпровської залізниці. Але поставка вказаних вагонів саме відповідачем не
підтверджується матеріалами справи. Так,
згідно квитанціям про приймання вантажу за накладними № 50055897 і
№50056002 відправником визначений ПП ОСОБА_2., а не позивач.

Згідно ст.692 ЦК України
покупець  зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або  прийняття  товаророзпорядчих  документів
на   нього,   якщо договором  або
актами  цивільного  законодавства
не встановлений інший строк оплати товару.

Як було вказано
вище за умовами договору передбачена передплата.

Відповідно до
ст. 693 ЦК України  якщо  продавець,
який  одержав  суму
попередньої  оплати товару,  не передав товар у встановлений строк,
покупець має право вимагати  передання  оплаченого
товару   або   повернення
суми попередньої оплати.

Умовами
договору №3 не передбачений певний строк поставки вугілля, в той же час строк
дії договору визначений до 31.12.07., тобто відповідач повинен був здійснити
свої зобов'язання у період дії договору

Відповідачем до
суду не надано доказів поставки позивачу оплаченого товару у період дії
договору.

З метою
отримання суми попередньої оплати, позивач направив відповідачу претензію від
05.12.07 за якою просив останнього повернути передплату у сумі 261 741 грн. 20
коп.

Гарантійним
листом від 07.12.07 відповідач гарантував здійснення розрахунку з позивачем у
сумі 261 741 грн. 20 коп. після отримання коштів від фірми ТОВ «Слов'янський
холдінг». Але у даному випадку вказане товариство не має відношення до
договору, підписаного між сторонами і в матеріалах справи відсутні будь-які
докази причетності останнього до зобов'язань сторін за договором №3.

Тобто,
викладене свідчить про те, що відповідачем дійсно не було поставлено позивачу
вугілля та не повернуто суму передплати за непоставлений товар, що було також
визнано останнім.

В той же час,
доводи відповідача щодо відсутності його вини у не поставці відповідного
вугілля за умовами договору відхиляються як необґрунтовані.

Приймаючи до
уваги, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджені матеріалами позов
слід задовольнити з урахуванням уточнення у сумі 261 741 грн. 20 коп.

Відповідно до
ст. 44, 49ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно
обґрунтовано заявленої та стягнутої суми.

Разом з цим,
слід звернути увагу позивача не те, що господарсько-процесуальне законодавство
не передбачає повернення суми держмита та судових витрат у разі зменшення
позивачем позовних вимог.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст. 44,49,82,84,85
Господарського
процесуального   кодексу  України, суд

в и р і ш и
в :

1.          Позов задовольнити.

2. Стягнути з
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1,АДРЕСА_1, код
НОМЕР_2на користь:

- Малого
спільного підприємства виробничо-комерційна фірма «Торгснабсервіс», м.
Алчевськ, Луганської області, вул. Гагаріна, 24, код 21790041, суму попередньої
оплати у розмірі 261 741 грн. 20 коп., витрати по оплаті держмита у сумі 2 617
грн. 42 коп., витрати на інформаційне -технічне забезпечення судового процесу у
сумі 117 грн. 23 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної
сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його

підписання,
оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення -15.04.08.

Суддя
Т.А.Василенко

Помічник
судді
Т.В.Шкуть