ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.08.08 р.                     Справа № 37/153пд

Господарський суд Донецької області у складі судді Попкова Д.О.,

при секретарі Паліводі Ю.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Виконавчого комітету Слов’янської міської ради, м. Слов’янськ, ідентифікаційний код 040552821

до відповідача Дочірнього підприємства „Житлово-експлуатаційне управління „Орікс” Закритого акціонерного товариства „Мысль”, м. Слов’янськ, ідентифікаційний код 31858500

про розірвання договорів №5 від 10.07.2003р., № 150 від 01.12.2003р. та зобов’язання повернути майно

із залученням у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача, Дочірнього підприємства „Чисте місто” 32720874

за участю:

представника Позивача – Сильченко О.В. довіреність № 01.01-12/1323 від 11.08.08р.;

представника Відповідача – 1. Жулій А.М. довіреність № б/н від 12.08.08р. 2. Самохіна В.В. довіреність № б/н від 03.10.06р.;

представника Третьої особи - Жулій А.М., згідно Протоколу №8 загальних зборів акціонерів ЗАТ „Мысль” від 03.12.2003р.

Відповідно до вимог ст.4-4 ГПК України, п.7 ст. 129 Конституції України судовий розгляд здійснювався з фіксацією технічними засобами аудиозапису.

Згідно із ст.77 ГПК України розгляд справи відкладався з 12.08.2008р. на 21.08.2008р., у судовому засіданні 21.08.2008р. за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення.

СУТЬ СПРАВИ:

Виконавчий комітет Слов’янської міської ради, м. Слов’янськ (далі – Позивач) звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Дочірнього підприємства „Житлово-експлуатаційне управління „Орікс” Закритого акціонерного товариства „Мысль”, м. Слов’янськ (далі – Відповідач) про розірвання договорів №5 від 10.07.2003р., № 150 від 01.12.2003р. та зобов’язання повернути майно шляхом підписання акту приймання-передачі.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на встановлені в результаті здійсненої перевірки порушення умов зазначених договорів та вимог Закону України „Про житлово-комунальні послуги”, відмову Відповідача від дострокового розірвання договорів та повернення Виконкому за актом приймання-передачі майна комунальної власності та технічної документації до нього згідно із Рішення Позивача № 299 від 16.04.2008р.

На підтвердження вказаних обставин Позивач надає договір №5 від 10.07.2003р. з додатками та змінами, договір № 150 від 01.12.2003р., акт перевірки виконання договірних зобов’язань від 02.04.2008р., звернення громадян з питань роботи ЗАТ „Мысль”, рішення Виконкому Слов’янської міської ради від 16.04.2008р. № 299 та від 23.04.2008р. №329, лист від 24.04.2008р. № 01.01-12/706, 02-06-400, лист № 119 від 21.04.2008р., акт приймання-передачі від 20.05.2008р., лист від 26.05.2008р. №01.01.-12/879,02-06/57-461, проект акту приймання-передачі, ухвалу Господарського суду донецької області від 29.06.2007р. № 42/292Б.

Нормативно свої вимоги Позивач обґрунтовує ст.188 Господарського кодексу України, главою 29 Цивільного кодексу України, ст. 60 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”.

Листом б/н від 13.08.2008р. Позивачем були надані до матеріалів справи певні документи (а.с.а.с.51-103), у тому числі – витребувані ухвалою суду від 04.08.2008р. та від 12.08.2008р.

Крім того, заявою б/н від 13.08.2008р. Позивач, посилаючись на утворення мешканцями деяких будинків організацій співвласників та передачі відповідних будинків на баланс таких організацій, із доданням відповідних доказів (а.с.а.с.105-119), відмовився від позову в частині дострокового розірвання договору № 150 від 01.12.2003р. про використання майна комунальної власності територіальної громади – жилого фонду та зобов’язання передати шляхом підписання акту прийому-передачі виконавчому комітету Слов’янської міської ради будинків №№ 3, 7 по пров. Донському м. Слов’янська та будинків №№ 19, 21 по вул. Новосодовській м. Слов’янська разом із інвентарними справами, технічними паспортами та актами технічного стану до них.

Відповідач надав пояснення від 21.08.2008р., якими проти позовних вимог заперечив з мотивів незаконності здійсненої Позивачем перевірки виконання договірних зобов’язань, правомірності укладеного між Відповідачем та Третьою особою договору, надання Відповідачу звітів про утримання і обслуговування житлового фонду у відповідності до вимог діючого законодавства, наявності провадження за адміністративним позовом в Слов’янському міськрайонному суді стосовно законності дій та рішень Позивача.

На виконання вимог ухвали суду від 04.08.2008р. про порушення провадження Відповідачем листом № 257 від 11.08.2008р. надав документи (а.с.а.с.24-46).

Крім того, Відповідач звернувся до суду із клопотанням № 256 від 11.08.2008р. про витребування у Позивача певних документів, яке було часткового задоволено ухвалою суду від 12.08.2008р.

На виконання вимог ухвали суду від 12.08.2008р. Відповідачем разом із супровідним листом від 21.08.2008р., зареєстрованим канцелярією суду за № 0241/29841, та заявою від 21.08.2008р., зареєстрованою канцелярією суду за № 0241/29838, були надані документи для приєднання до матеріалів справи.

Клопотанням від 20.08.2008р. Відповідач з посиланням на підтверджуючі докази, вимагав зупинення провадження у розглядуваній справі до прийняття рішення Слов’янським міськрайонним судом Донецької області в адміністративному провадженні за позовом ДП ЖЕУ „Орікс” Закритого акціонерного товариства „Мысль” до Виконкому Слов’янської міської ради про визнання протиправними рішення Виконкому Слов’янської міської ради № 299 від 23.04.2008р., №18 від 16.01.2008р., дії членів комісії та акти від 05.03.2008р., від 18.03.2008р., від 19.03.2008р., від 02.04.2008р.

Ухвалою суду від 12.08.2008р. до участі у справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача залучено ДП „Чисте місто”(далі – Третя особа).

Третьої особою у судовому засіданні 21.08.2008р. надані пояснення б/н та б/д, в яких зазначено про правомірність укладеного із Відповідачем договору від 01.09.2007р. та порядок його виконання з наданням доказів такого виконання.

Представники учасників справи у судовому засіданні підтримали свою позицію, викладену письмово.

Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду сторонами докази в порядку ст. 43 ГПК України, суд

ВСТАНОВИВ:

10.07.2003р. між Позивачем, Відповідачем та Комунальним підприємством „ЖЕО” був укладений договір № 5 про використання майна комунальної власності територіальної громади – жилого фонду.

Згідно умов п.п. 1.1., 1.2., 2.3.1., 2.3.2. та 6.1. зазначеного договору Відповідачу передається на баланс у тимчасове (строком до 10.07.2013р.) користування майно комунальної власності у вигляді житлових будинків, зазначених у переліках, з документацією щодо технічного стану, при будинкової території, переліку квартиронаймачів, власників квартир та не житлових приміщень, користувачів пільгами, орендних відносин, заборгованості та планових обсягів робіт тощо, з метою утримання житлового фонду, проведення розрахунків з наймачами та власниками квартир, утримання при будинкової території, забезпечення кваліфікованого, гарантованого обслуговування і ремонту житлового фонду, його технічного обладнання, надання житлово-комунальних послуг, утримання прилеглих територій у санітарному стані для створення мешканцям будинків необхідних умов проживання.

01.08.2003р. відповідно до п.п. 2.3.1., 2.4.1. договору № 5 від 10.07.2003р. житлові будинки були передані на баланс Відповідача, про що між ним та Комунальним підприємством „ЖЕО” складно відповідний акт приймання-передачі (а.с.101).

Угодами від 20.10.2004р. та 16.11.2005р. до договору № 5 від 10.07.2003р. були внесені зміни щодо кількості переданого у користування будинків житлового фонду, у зв’язку із чим додаток з відповідним переліком будинків було викладено у новій редакції.

01.12.2003р. між Позивачем, Відповідачем та Комунальним підприємством „ЖЕО” був укладений договір № 150 про використання майна комунальної власності територіальної громади – жилого фонду.

Згідно умов п.п. 1.1., 1.2., 2.3.1., 2.3.2. та 6.1. зазначеного договору Відповідачу передається на баланс у тимчасове (строком до 01.12.2013р.) користування майно комунальної власності у вигляді 1 житлового будинку, розташованого за адресою: м. Слов’янськ, вул. Ново садова, 21, з документацією щодо технічного стану, при будинкової території, переліку квартиронаймачів, власників квартир та не житлових приміщень, користувачів пільгами, орендних відносин, заборгованості та планових обсягів робіт тощо, з метою утримання житлового фонду, проведення розрахунків з наймачами та власниками квартир, утримання при будинкової території, забезпечення кваліфікованого, гарантованого обслуговування і ремонту житлового фонду, його технічного обладнання, надання житлово-комунальних послуг, утримання прилеглих територій у санітарному стані для створення мешканцям будинків необхідних умов проживання.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 29.05.2007р. у справі № 42/292Б ліквідовано Комунальне підприємство „ЖЕО”, у зв’язку із чим 08.06.2008р. був здійснений відповідний запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 62).

Позивачем, з огляду на права щодо здійснення контролю за утриманням житлового фонду, передбачені п.3.1.1. договорів № 5 від 10.07.2003р. та № 150 від 01.12.2003р., була проведена перевірка виконання договірних зобов’язань з боку Відповідача, за результатами якої складений Акт від 02.04.2008р.

Із змісту зазначеного акту зокрема вбачається, що з жовтня по грудень 2007р. нарахування та отримання квартирної плати від мешканців переданих у користування житлових будинків здійснювалося ДП „Чисте місто” на підставі договору від 01.09.2007р., укладеним останнім із Відповідачем. На думку членів комісії отримання ДП „Чисте місто” квартирної плати від громадян, що мешкають у житлових будинках, належних територіальній громаді є протизаконним, а здійснене Відповідачем визначення виконавця житлово-комунальних послуг суперечить п. 4 ст. 7 Закону України „Про житлово-комунальні послуги”.

Зазначений акт комісії отриманий Відповідачем 11.04.2008р. та підписаний його директором та головним бухгалтером без будь-яких заперечень.

01.09.2007р. між Відповідачем (Довіритель) та Третьою особою (Повірений) був укладений договір, згідно умов п.п. 1.1., 1.4. якого Повірений зобов’язується від імені Довірителя здійснювати певні юридичні дії, зокрема: укладати з мешканцями багатоквартирних будинків договори на обслуговування житлових будинків, споруд та при будинкових територій; здійснювати нарахування мешканцям та іншим замовникам плату за отримані послуги по утриманню житлових будинків, споруд, при будинкових територій на підставі особових рахунків та у розмірах встановлених тарифів; приймати від споживачів на свій банківський рахунок і в повному обсягу перераховувати довірителю грошові кошти, отримані за цивільно-правовими та господарськими договорами; організовувати та проводити частково або повністю закупівлю необхідних товарно-матеріальних цінностей; передавати Довірителю придбані товарно-матеріальні цінності у повному обсягу протягом 3-х робочих днів з моменту придбання.

Як вбачається із наданих Позивачем квитанцій (а.с.а.с.92-97), деякі мешканці будинків, переданих у користування і обслуговування Відповідачу, здійснювали платежі на користь Третьої особи, яка приймала їх з огляду на укладений із Відповідачем договір.

Факт здійснення зазначених розрахунків Відповідач у судовому засіданні 12.08.2008р. підтвердив та пояснив, що отримані грошові кошти витрачалися Третьою особою на придбання будівельних матеріалів, що узгоджується із п.3.2.1 спірних договорів, згідно якого Виконавець управнений залучати для виконання певних робіт спеціалізовані організації на умовах субпідряду.

У судовому засіданні 21.08.2008р. Третя особа також підтвердила виставлення від свого імені рахунків мешканцям житлових будинків, переданих Відповідачу у обслуговування згідно спірних договорів, факт отримання платні згідно вказаних рахунків та подальшого розпорядження вказаними коштами від свого імені на закупівлю у постачальників будівельних матеріалів, які потім передавалися Відповідачу.

31.12.2007р. Відповідач та Третя особа склали акт (а.с. 41) про виконання у повному обсягу прийнятих на себе зобов’язань за договором від 01.09.2007р. та узгодили рішення про закінчення договірних зобов’язань.

На підставі акту перевірки від 02.04.2008р. Позивач рішенням від 16.04.2008р. № 299 серед іншого вирішив розірвати достроково договори № 5 від 10.07.2003р. та № 150 від 01.12.2003р. (далі – спірні договори).

Листом від 24.04.2008р. № 01.01-12/706, 02-06-400, отриманим головним бухгалтером Дочірнього підприємства „Житлово-експлуатаційне управління „Орікс” Закритого акціонерного товариства „Мысль” 25.04.2008р., Позивач повідомив Відповідача про прийняте рішення від 16.04.2008р. № 299.

Листом від 26.05.2008р. №01.01.-12/879,02-06/57-461, отриманим Відповідачем 26.05.2008р., Позивач надіслав Відповідачу для підписання два примірника акту приймання-передачі, згідно з яким майно за спірними договорами мало бути повернено Виконкому Слов’янської міської ради.

Як вбачається із матеріалів справи, зазначені примірники актів Відповідачем не підписані, майно, отримане останнім у користування за спірними договорами не повернуто.

На думку Позивача, викладені обставини зумовлюють необхідність розірвання спірних договорів та повернення переданого за такими договорами майна шляхом підписання акту приймання-передачі.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у письмових поясненнях від 21.08.2008р.

У судовому засіданні 12.08.2008р. Відповідач повідомив про оскарження акту перевірки від 02.04.2008р. та інших актів та дій Позивача до адміністративного суду, на підтвердження чого 21.08.2008р. надав адміністративний позов з доказами порушення провадження за ним та заявив про необхідність зупинення розглядуваної справи до прийняття рішення адміністративним судом з приводу законності акту перевірки від 02.04.2008р.

Третя особа свою позицію стосовно розглядуваного питання виклала у письмових поясненнях б/н та б/д, наданих суду 21.08.2008р. та підтримала заявлене Відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі.

Позивач проти клопотання про зупинення провадження у справі заперечив.

Оскільки заявлені Позивачем вимоги стосовно спірних договорів є однорідними (опосередковують тотожні способи судового захисту), пов’язані підставами виникнення і поданими доказами, суд розглядає їх в межах одного провадження згідно ст. 58 Господарського процесуального кодексу України.

Заявою б/н від 13.08.2008р. Позивач відмовився від частини заявлених вимог щодо дострокового розірвання договору № 150 від 01.12.2003р. про використання майна комунальної власності територіальної громади – жилого фонду та зобов’язання передати шляхом підписання акту прийому-передачі виконавчому комітету Слов’янської міської ради будинків №№ 3, 7 по пров. Донському м. Слов’янська та будинків №№ 19, 21 по вул. Новосодовській м. Слов’янська разом із інвентарними справами, технічними паспортами та актами технічного стану до них.

Відповідно до ч.4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитися від позову. Згідно ч.6 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України суд не приймає відмови від позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Враховуючи, що зазначена відмова зумовлена фактичним перебування відповідних житлових будинків на балансі створених у встановленому порядку організацій співвласників житлових будинків (а.с.а.с.105-119), суд вважає за можливе прийняти зазначену відмову як таку, що не суперечить законодавству та не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів та розглядати справу відносно решти зазначених в позовні заяві вимог.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги Позивача до Відповідача такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Зважаючи на статус сторін та характер правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3 Господарського кодексу України регламентуються насамперед його положеннями, Цивільним кодексом України та іншими актами законодавства, зокрема – Законом України „Про житлово-комунальні послуги”.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України та п.6.3. спірних договорів, останні можуть бути достроково розірвані за взаємною згодою сторін.

Як вбачається із змісту наданих Позивачем рішення від 16.04.2008р. № 299, листів від 24.04.2008р. № 01.01-12/706, 02-06-400 та від 26.05.2008р. №01.01.-12/879,02-06/57-461 останнім було вжиті заходи, спрямовані на розірвання спірних договорів за взаємною згодою сторін, які (заходи) відповідають вимогам щодо порядку розірвання договорів, встановлених ч.2 ст. 188 Господарського кодексу України.

При цьому, наміри Позивача розірвати спірні договору були зумовлені порушеннях їх умов з боку Відповідача.

Недосягнення згоди щодо розірвання спірних договорів та порушення їх умов згідно ч. 4 ст. 188 Господарського кодексу України та ч.2 ст. 651 Цивільного кодексу України зумовлюють виникнення у Позивача права на звернення до суду з позовом про розірвання договорів.

Виходячи з підстав позову у розумінні їх визначення в абз. 2 п. 3.7. Роз’яснення Вищого арбітражного суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України” від 18.09.1997р. № 02-5/289, Позивач наполягає на розірванні договорів саме як на наслідку істотного порушення його умов з боку Відповідача відповідно до ст.ст. 611, 651 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Загальні вимоги до виконання зобов’язання сформульовані в ст. 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких належність виконання має оцінюватися виходячи з умов договору, законодавства, а за відсутністю таких вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи зміст п. 2.1.1. спірних договорів та преамбули Закону України „Про житлово-комунальні послуги”, належність дотримання умов договору має кваліфікуватися і з урахуванням приписів цього Закону.

Виходячи з характеру покладених умовами п.2.4. спірних договорів на Відповідача обов’язків та мети укладання договорів, визначеної в п. 1.2., Відповідач має статус виконавця у розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги”, що узгоджується із ч. 1 ст. 13 цього Закону.

Сукупний аналіз положень п.п. 2.4.8., 3.2.2., 4.1., 4.2 спірних договорів, згідно яких Відповідач разом із житловими будинками приймає дебіторську та кредиторську заборгованість, набуває прав на укладання договорів на обслуговування, несе відповідальність за повноту збору платі та має обліковувати на окремому рахунку отримані на свій розрахунковий рахунок платежі від користувачів приміщеннями, дає суду підстави для висновку, що саме Відповідач як виконавець особисто управнений та, водночас, зобов’язаний отримувати платежі з мешканців будинків, переданих йому у користування.

При цьому наведені пункти спірних договорів перебувають у системному зв’язку із положеннями п.п. 2.4.2., 2.4.4., 3.2.6., згідно яких Відповідач має вчиняти дії з відновлення майна, виконання певних робіт з обслуговування саме в межах доходів, отриманих у вигляді відповідних платежів від мешканців будинків.

Виходячи із характеру укладених спірних договорів, положення згаданих пунктів щодо визначення управненої на отримання платежів особи відносяться до істотних умов договорів даного виду у розумінні ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України. Дотримання зазначених умов є обов’язковим для Відповідача згідно ст. 629 Цивільного кодексу України.

Оскільки наслідком порушення зазначених умов спірних договорів, яке (порушення) полягало в укладанні між Відповідачем та Третьою особою договору від 01.09.2007р., приймання Третьою особою платежів від мешканців будинків на підставі зазначеного договору на своєї ім’я та самостійного витрачання отриманих коштів від свого імені на придбання будівельних матеріалів (вказані факти підтвердили у судовому засіданні 21.08.2008р. Відповідач та Третя особа), є зменшення обсягів узгодженого сторонами спірних договорів джерел фінансування витрат з утримання переданого майна, прибудинкової території та їх санітарного обслуговування, на належне забезпечення яких (витрат), виходячи із змісту п. 1.2. спірних договорів розраховував Позивач при укладанні договорів, такі порушення за висновком суду є істотними у розумінні ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України.

Посилання Відповідача та Третьої особи на те, що укладений між ними договір від 01.09.2007р. не порушує умов спірного договору № 5, оскільки відповідає п. 3.2.1 цього договору, до уваги не приймаються, оскільки за наслідками його укладання Третя особа, яка не брала на себе зобов’язань виконавця перед Позивачем як власником майна, фактично здобула прав виконавця з особистого отримання платежів з подальшим розпоряджанням ними, що не відповідає змісту правовідносин доручення, визначених ст. 1000 Цивільного кодексу України, та порушує п. 4 ч. 7 Закону України „Про житлово-комунальні послуги”.

Дійсно, виходячи із правовідносин між довірителем та повіреним, останній зобов’язаний здійснювати всі дії від імені довірителя, що унеможливлює набуття повіреним будь-яких прав та обов’язків за угодами із третіми особами, укладеними на виконання доручення, і привласнення виконаного контрагентами за цими угодами. Всупереч викладеного, Третя особа (як це безпосередньо вказано представниками Відповідача та Третьої особи), з метою не перевищення Відповідачем меж грошової виручки, визначених законодавством для підприємств за спрощеною системою оподаткування, самостійно на свій рахунок отримувала кошти від мешканців будинків, які (кошти) відповідно до умов спірних договорів мав отримувати Відповідач, та від свого імені розпоряджалася цими коштами шляхом перерахування постачальникам будівельних матеріалів, що більше притаманно правовідносинам з комісії.

Мотиви та характер вказаних дій Відповідача та Третьої особи дозволяють припускати їх спрямованість на ухилення Відповідача від оподаткування, що зумовлює необхідність реагування з боку суду в порядку ст. 90 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд зазначає, що виходячи із характеру правовідносин між Відповідачем та Третьою особою за договором № 01.09.2007р., останній не може бути кваліфікований як договір субпідряду, укладання якого дозволено п. 3.2.1. договору № 5 від 10.07.2003р. (Третя особа не приймала на себе обов’язків з виконання певних робіт по утриманню житлового фонду).

За таких обставин, вимоги Позивача про дострокове розірвання спірного договору № 5 (від вимог щодо розірвання іншого спірного договору Позивач відмовився) підлягають задоволенню у повному обсягу.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов’язання сторін припиняються.

Виходячи з положень, наведених в ст.173 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, згідно яких зобов’язання як правовідношення сторін є підставою для існування відповідних прав та обов’язків його учасників, припинення зобов’язання зумовлює і припинення існування підстави для відповідного права, зокрема – для подальшого перебування у Відповідача майна, отриманого за спірним договором № 5.

За таких обставин, зазначене майно підлягає поверненню Позивачу як власнику шляхом підписання акту приймання-передачі, що узгоджується із змістом п. 6.4. договору № 5 з огляду на встановлений судом факт припинення Комунального підприємства „ЖЕО” як юридичної особи внаслідок ліквідації в процедурі банкрутства.

Відтак, позовні вимоги про зобов’язання Відповідача передати майно за актом приймання-передачі разом із відповідною документацією (інвентарні справи, технічні паспорти та акти технічного стану) також підлягають задоволенню у повному обсягу (за винятком передачі майна, від вимог щодо якого Позивач відмовився).

Клопотання Відповідача про зупинення розглядуваної справи до вирішення Слов’янським міськрайонним судом Донецької області адміністративного позову судом відхиляється з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України суд зобов’язаний зупинити провадження у справі лише у разі неможливості її розгляду до вирішення пов’язаної із нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Між тим, оскаржені Відповідачем в порядку адміністративного провадження акти, дії та рішення Позивача є лише одними із засобів доказування певних фактів у розглядуваній справі, який як доказ згідно ч.2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України не має для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи, що факти, які мають істотне значення для розглядуваної справи та встановлені актом перевірки від 02.04.2008р. та рішенням від 16.04.2008р. № 299, а саме – факт укладання між Відповідачем та Третьою особою договору від 01.09.2007р. та його виконання (отримання платежів від мешканців), наміри Позивача розірвати спірні договори - підтверджується іншими наявними в матеріалах справи документами та поясненнями учасників справи (у тому числі – Відповідачем), результат розгляду адміністративного позову об’єктивно не може вплинути на існування зазначених фактів, а, відтак – і на результат розгляду справи № 37/153пд.

З огляду на викладені вище висновки суду стосовно дій Відповідача з відмови від певної частини позовних вимог як таких, що не суперечать законодавству і не порушують чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів, керуючись ст. 78 Господарського процесуального кодексу України суд приймає зазначену відмову, у зв’язку із чим провадження у справі у відповідній частині вимог підлягає припиненню згідно п.4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Наслідки відмови від позовних вимог Позивачеві роз’яснені.

У відповідності до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати підлягають віднесенню на Відповідача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 58, 78, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Виконавчого комітету Слов’янської міської ради, м. Слов’янськ до Дочірнього підприємства „Житлово-експлуатаційне управління „Орікс” Закритого акціонерного товариства „Мысль”, м. Слов’янськ, про розірвання договору №5 від 10.07.2003р. та зобов’язання повернути майно задовольнити у повному обсягу.

Розірвати достроково договір №5 про використання майна комунальної власності територіальної громади – жилого фонду від 10.07.2003р., укладений між Виконавчим комітетом Слов’янської міської ради, Комунальним підприємством „ЖЕО” та Дочірнім підприємством „Житлово-експлуатаційне управління „Орікс” Закритого акціонерного товариства „Мысль”.

Зобов’язати Дочірнє підприємство „Житлово-експлуатаційне управління „Орікс” Закритого акціонерного товариства „Мысль”, м. Слов’янськ (ідентифікаційний код 31858500) передати шляхом підписання акту прийому-передачі Виконавчому комітету Слов’янської міської ради, м. Слов’янськ (ідентифікаційний код 040552821):

·          майно комунальної власності територіальної громади м. Словянська – житловий фонд:

- будинки №№ 5, 9, 15, 17, 19 по вул. Шевченка м. Слов’янська,

- будинки №№ 34, 42, 78, 81а по вул. Юних Комунарів м. Слов’янська,

- будинок № 7 по бул. Пушкіна м. Слов’янська,

- будинки №№ 22а, 22б, 24а, 24б, 35а, 35б, 47, 49, 51а, 52, 53а, 56, 58, 60, 62 по вул. Жовтневої революції м. Слов’янська,

- будинки №№ 4, 23, 25, 27, 29 по вул. Корольова м. Слов’янська,

- будинок № 38 по вул. Леніна м. Слов’янська,

- будинки №№ 2, 4, 6 по вул. Нарвській м. Слов’янська,

- будинок № 4 по вул. Лозановича м. Слов’янська,

- будинок № 22 по вул. Войкова м. Слов’янська,

- будинок № 8 по вул. Свердлова м. Слов’янська,

- будинок № 43 по вул. Т. Набережній м. Слов’янська,

- будинок № 70 по вул. Профінтерна м. Слов’янська,

- будинки №№ 1, 3, 5, 7, 9, 9а по вул. Володарського м. Слов’янська;

·          інвентарні справи, технічні паспорти та акти технічного стану до нього.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Припинити провадження в частині вимог про дострокове розірвання договору № 150 про використання майна комунальної власності територіальної громади – жилого фонду від 01.12.2003р., укладений між Виконавчим комітетом Слов’янської міської ради, Комунальним підприємством „ЖЕО” та Дочірнім підприємством „Житлово-експлуатаційне управління „Орікс” Закритого акціонерного товариства „Мысль”, та зобов’язання Дочірнього підприємства „Житлово-експлуатаційне управління „Орікс” Закритого акціонерного товариства „Мысль передати шляхом підписання акту прийому-передачі виконавчому комітету Слов’янської міської ради будинків №№ 3, 7 по пров. Донському м. Слов’янська та будинків №№ 19, 21 по вул. Новосодовській м. Слов’янська разом із інвентарними справами, технічними паспортами та актами технічного стану до них.

Стягнути з Дочірнього підприємства „Житлово-експлуатаційне управління „Орікс” Закритого акціонерного товариства „Мысль”, м. Слов’янськ (ідентифікаційний код 31858500) на користь Виконавчого комітету Слов’янської міської ради, м. Слов’янськ (ідентифікаційний код 040552821) витрати по сплаті державного мита в сумі 85 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання протягом зазначеного строку – після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо рішення не буде скасовано.

За згодою сторін у судовому засідання 21.08.2008р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення підписано 21.08.2008р.

Рішення може бути оскаржене через Господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня його прийняття.

Суддя