ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" липня 2008 р.

Справа № 27/39-08-1417

За позовом

акціонерного товариства закритого типу „Виробниче об’єднання „Облпаливо”

До відповідачів

1) Одеської залізниці

2) КП ЗФ „Центральна”

Про стягнення 550,04 грн.

Суддя Семенюк Г.В.

Представники:

Від позивача:

Кобальчинська Т.Л., довіреність від 14.01.2008 року;

Від відповідачів:

1) Одеської залізниці: не з’явився;

2) КП ЗФ „Центральна”: не з’явився;

Суть спору:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Одеської залізниці –550,04 грн.

Позивач наполягає на своїх позовних вимогах.

Ухвалою від 12.05.2008 року господарський суд Одеської області за власною ініціативою та на підставі ст. 24 ГПК України, залучив до участі по справі іншого відповідача - КП ЗФ „Центральна”, 94613, Луганська обл., м. Антрацит, вул. Старокаменна, 1.

10.06.2008 року за вх. № 11896 КП ЗФ „Центральна” надало до господарського суду Одеської області відзив на позов, у якому просить суд в позові до КП ЗФ „Центральна” відмовити.

Відповідач (КП ЗФ „Центральна”), повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, своїх представників в судове засідання не направив незважаючи на виклик суду.

Відповідач (Одеська залізниця), повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, своїх представників в судове засідання не направив незважаючи на виклик суду, відзив на позов не надав, позовні вимоги по суті не заперечив.

Керуючись ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір по суті без участі відповідачів (КП ЗФ „Центральна” та Одеської залізниці).

Розглянувши матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи та заслухавши представника позивача, суд, встановив.

Відповідно до Договору № 2 від «03»січня 2007 року, укладеного між АТЗТ „ВО „Облпаливо” та ПП „Камтопсервіс”, відправник вантажу відпустив зі станції відправлення «Карахаш»в адресу позивача вугілля марки AС у вагоні № 63329023 за залізничною накладною № 50056709 в обсязі 65000 кг. однак фактично на Котовський паливний склад у вказаному вагоні прибуло в об’ємі 63900 кг.

Відповідно до додаткової угоди № 14 від 09.11.2007 до договору № 2 від «03»січня 2007 року, укладеного між АТЗТ „ВО „Облпаливо” та ПП „Камтопсервіс”, ціна однієї тонни вугілля марки AС становить 416,70 грн. за одну тонну вугілля без урахування ПДВ.

За поставку вугілля (зокрема у зазначеному вагоні) АТЗТ „ВО „Облпаливо” здійснило платіж на поточний рахунок ТОВ „Шанс” у розмірі 35000 грн. відповідно до платіжного доручення № 3121 від 16.11.2007 року.

При комісійному перевантаженні вугілля у вагоні № 63329023 встановлена нестача вугілля в обсязі 1100 кг.

Нестача вугілля підтверджується комерційним актом серії АЭ № 879661/1011/20 від 20.11.2007 року, у якому зазначено, що «при перевірці виявилося навантаження рівномірне нижче бортів 200 мм. По документам значиться навантаження вантажу навалом нижче бортів, розмір навантаження відносно висоти бортів не вказаний. На поверхні вантажу є поглиблення в головній частині вагону довжиною 500 мм, шириною 500 мм, глибиною 400 мм скосом до двері. Течі вантажу немає, в головній частині на порозі вагона є сліди старої течі вагона. Зазор між створами дверей висотою 1000 мм, верхом шириною 50 мм закладений дошкою і клоччям. Двері в замку. Двері в хвостовій частині вагона і люка щільно зачинені. Об’єм кузова на вагоні не вказаний. Каток не застосовувався. На поверхні вантажу захисне маркування відсутнє, в місті поглиблення доступ до вантажу усунений шляхом нанесення маркування вапном. Перевірка провадилася 20.11.07. на 150-тонних вагонних вагах станції Знаменка Од. (госповірка 20.09.07.) приймальником поїздів Николенко, в присутності Зам. ДС Неживого, ВОХР Ярошевського, ЛОВД Тяглий. При переваженні виявилося брутто 84900 кг, тара с бруса 21000 кг, нетто 63900 кг, що складає різницю ваги проти документів в бік зменшення на 1100 кг. Переваження провадилось двічі, недостача підтвердилася. На момент переваження маркування не порушено. Відсутній вантаж у вагоні міститися міг...»

- Актами загальної форми № 10425 від 20.11.2007 року та № 10423 від 20.11.2007 року.

За комерційним актом серії АЭ № 879661/1011/20 від 20.11.2007 року вагон не справний, що також підтверджується Актом про технічний стан вагону № 847 від 20.11.2007 року.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниць України, - залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості;

в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з розрахунком Одеської залізниці, з яким погодився позивач, з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення, збитки позивача від втрати вантажу складають –225,02 грн.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України, перевізник несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до видачі його вантажоодержувачу, якщо не доведе, що недостача виникла по незалежним від перевізника причинам.

Згідно ст.ст. 114, 115 Статуту, залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знищено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером.

За незбереження (втрату, недостачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, залізниця несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що недостача виникла з незалежних від неї причин (ст. 113 Статуту).

Статтею 31 Статуту встановлено, що залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу вагони. Придатність вагонів для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

У випадках, коли під завантаження поданий несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання. Якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника. Винятки з цього правила, можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу. Прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера.

Враховуючи те, що залізниця в порушення вимог ст. 31 Статуту подала під завантаження несправний вагон, а відправник не відмовився від його використання, відповідальність за недостачу вугілля яка має місце при перевезенні вагоном № 63329023 покладається в рівних долях, з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення, на вантажовідправника, тобто на КП ЗФ „Центральна” та на перевізника - Одеську залізницю.

На теж саме вказує і п. 3.9 Роз’яснення Вищого Господарського Суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею»№ 04-5/601 від 29.05.2002 року, за яким відповідно до статті 31 Статуту залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках –продезінфіковані вагони та контейнери. У випадках, коли під завантаження поданий несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання. Якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника. Винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу. Прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера. У такому разі відповідальність за незбереження вантажу покладається на залізницю. Якщо незбереження вантажу сталося внаслідок того, що вагон чи контейнер поряд з прихованими несправностями або з несправностями, які виникли під час транспортування, мали ще й такі, які могли бути виявлені до завантаження, господарський суд може вирішити питання про покладення відповідальності як на залізницю, так і на відправника.

Відповідачі (КП ЗФ „Центральна” та Одеська залізниця), повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, своїх представників в судове засідання не направили незважаючи на виклик суду.

Повідомлення належним чином КП ЗФ „Центральна” про час і місце розгляду справи підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 354673, 363064.

Повідомлення належним чином Одеської залізниці про час і місце розгляду справи підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 362655.

Тобто відповідачі (КП ЗФ „Центральна” та Одеська залізниця) повідомлялися про день та час розгляду справи, але своїм правом прийняти участь в її розгляді не скористалися. Прийняття участі в розгляді справи це право, а не обов'язок відповідачів.

Таку ж правову думку висловив Одеській апеляційний господарський суд у своїй Постанові від 15.11.2005 року зі справи № 27/182-05-5016.

Станом на 09.07.2008 року можливість подальшого відкладення розгляду справи відсутня у зв’язку з закінченням всіх строків відведених ст. 69 ГПК України для розгляду справи.

Тому, на думку суду, подальше відкладення розгляду справи є неможливим та є підставою для винесення Рішення по справі не зважаючи на неявку відповідачів (КП ЗФ „Центральна” та Одеська залізниця) у судове засідання.

Витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу віднести за рахунок сторін, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44-49, 77, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.

Позов задовольнити частково.

2.

Стягнути з Одеської залізниці (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19), , р/р 1 в Од. філії АБ «Експрес-банк», № 3 в Од. філії АБ «Експрес-банк», МФО 328801 на користь Акціонерного товариства закритого типу „Виробниче об’єднання „Облпаливо” (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 70/1), , р/р 26000340 в ТОВ КБ «СКБ», МФО 388313 –112,51 грн. основного боргу, 20,86 грн. держмита та 24,14 грн. –витрати на ІТЗ судового процесу.

3. Стягнути з КП ЗФ „Центральна” (94613, Луганська обл., м. Антрацит, вул. Старокаменна, 1), , р/р 1304 в ЛФ „ПриватБанк” м. Луганськ, МФО 304795 на користь Акціонерного товариства закритого типу „Виробниче об’єднання „Облпаливо” (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 70/1), , р/р 26000340 в ТОВ КБ «СКБ», МФО 388313 –112,51 грн. основного боргу, 20,86 грн. держмита та 24,14 грн. –витрати на ІТЗ судового процесу.

4.

В решті позову відмовити.

Накази видати у порядку ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили у порядку передбаченому ст. 85 ГПК України.

Суддя Семенюк Г.В.