ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 42/175

20.05.08

За позовом Акціонерної енергопостачальної компанії “Київенерго”

до Відкритого акціонерного товариства “Завод “Ленінська кузня” м. Києва

про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов’язання, ціна позову 1198423,81 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача Мельник Л.І., Іваненко І.П., Радзівіло Т.О.,

від відповідача Лисенко Я.О.

СУТЬ СПОРУ:

у квітні 2008 року Акціонерна енергопостачальна компанія “Київенерго” звернулася в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між ним та відповідачем укладений договір № 95 від 1 березня 1991 р. на використання електричної енергії, згідно з яким він зобов’язався постачати відповідачу електричну енергію, а останній –оплачувати її вартість.

Всупереч умов договору відповідач не оплатив спожиту протягом 1 квітня 2007-1 квітня 2008 років електричну енергію, заборгувавши йому станом на 1 квітня 2008 р. 1009406,48 грн.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь суму боргу, борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення 124847,75 грн., три проценти річних з простроченої суми 13699,26 грн., штраф 50470,32 грн., а також понесені ним по справі господарські витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на оплату заявленої до стягнення суми боргу.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі в частині вимог про стягнення 909406,48 грн. боргу слід припинити, позов в іншій частині підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 1 березня 1991 р. між сторонами по справі укладено договір № 95 на використання електричної енергії, згідно з яким позивач зобов’язався постачати відповідачу електричну енергію, а останній –щомісячно не пізніше 1 числа наступного за звітним на підставі обсягів фактично спожитої електричної енергії у поточному розрахунковому періоді оплачувати спожиту електричну енергію.

Відповідно до умов п. 13 Додатку № 2.1 до договору споживач до 1 числа поточного місяця здійснює оплату вартості активної електричної енергії поточного розрахункового періоду платежем розміром 100 % від заявленого (договірного) обсягу активної електричної енергії на поточний розрахунковий період.

Строк дії договору відповідно до п. 17 договору встановлений з дня підписання до 31 грудня 1991 р. та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до його закінчення жодною із сторін не буде заявлено про припинення або перегляд договору. Доказів припинення договору в установленому порядку суду не надано.

Поясненнями сторін, частково поданим позивачем розрахунком, проведеним в частині нарахувань за електричну енергію відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору на підставі звітів про використану електричну енергію за квітень 2007-березень 2008 років, поданими відповідачем платіжними дорученнями №№ 651, 652 від 3 квітня 2008 р., 1225, 1226 від 10 квітня 2008 р., 1338, 1399 від 14 квітня 2008 р., 1402 від 29 квітня 2008 р., 61, 503, 504, 727, 1219, 1220 від 20 травня 2008 р., стверджується факт постачання позивачем відповідачу протягом указаного періоду електричної енергії вартістю 8318274,96 грн., а також оплати останнім спожитої теплової енергії у повному розмірі, у т.ч. 100000 грн. до часу звернення позивача в суд з указаним позовом.

Враховуючи, що частину заявленого до стягнення боргу у розмірі 100000 грн. відповідачем сплачено до часу звернення позивача в суд з указаним позовом, вимоги у цій частині заявлені безпідставно, то у позові про стягнення 100000 грн. відповідно до вимог ст. 16 ЦК України слід відмовити.

Оскільки заявлена до стягнення сума боргу в розмірі 909406,48 грн. (1009406,48-100000) відповідачем сплачена після звернення позивача в суд з указаним позовом, предмет спору в цій частині між сторонами відсутній, то провадження у справі в цій частині вимог відповідно до вимог п. 11 ст. 80 ГПК України підлягає припиненню.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов’язання по оплаті за договором, з нього на користь позивача відповідно до вимог ст.ст. 622, 625 ЦК України підлягає стягненню 124847,75 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 13699,26 грн. три проценти річних з простроченої суми, 50470,32 грн. передбаченого п. 5.5 договору штрафу.

Оскільки позов задоволено частково, спір щодо стягнення 909406,48 грн. боргу виник внаслідок неправильних дій відповідача, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на нього пропорційно вказаним сумам.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

провадження у справі № 42/175 в частині вимог про стягнення 909406,48 грн. грн. боргу припинити.

Позов Акціонерної енергопостачальної компанії “Київенерго” в іншій частині задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Завод “Ленінська кузня” (04176, м. Київ, вул. Електриків, 26, код 14312364) на користь Акціонерної енергопостачальної компанії “Київенерго” (01001, м. Київ, пл. І Франка, 5, код 00131305) 124847,75 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 13699,26 грн. три проценти річних з простроченої суми, 50470,32 грн. штрафу, 10984,23 грн. витрат по оплаті державного мита, 108,15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва                                                             П.І.Паламар