ПОСТАНОВА

"04" червня 2008 р.

Справа № 15а/47-991

15 год. 48 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бучинської Г.Б.

при секретарі судового засідання Козловському С.П.

Розглянув справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Тернопільський облрибкомбінат", с. Плотича Козівського району Тернопільської області

до Городищенської сільської ради, с. Городище Козівського району Тернопільської області

про скасування рішень сесії Городищенської сільської ради № 33 від 03.12.2006р. та № 63 від 17.06.2007р.

за участю представників сторін:

позивача: Слободянюк В.В. - доручення № 52 від 07.04.08 р.; заступник директора Криворучко Л.К. - доручення № 51 від 07.04.08 р.

відповідача : Рибачок А.М. - довіреність № б/н від 04.04.08 р. , представник відповідача

Суть справи:

Відкрите акціонерне товариство "Тернопільський облрибкомбінат", с. Плотича Козівського району Тернопільської звернулося у господарський суд з позовом до Городищенської сільської ради, с. Городище Козівського району про скасування рішень сесії Городищенської сільської ради № 33 від 03.12.2006р. та № 63 від 17.06.2007р.

Як вбачається із позовних матеріалів, спірні правовідносини за своїм характером є адміністративно-правовими, у зв’язку з чим справа розглядається згідно положень Кодексу адміністративного судочинства України, що набрав чинності з 01.09.2005р.

Відповідно до змісту пунктів 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

В розпочатому судовому засіданні учасникам судового процесу роз’яснено їх процесуальні права та обов’язки згідно ст.ст. 49, 51, 130 Кодексу адміністративного судочинства України.

В ході судового розгляду справи здійснювалася технічна фіксація (звукозапис) судового процесу.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, зокрема стверджує, що оспорювані рішення прийняті неправомірно, оскільки не висвітлені конкретні підстави прийняття, зокрема сільська рада, приймаючи рішення керувалася п. В) ст.. 141 Земельного кодексу України, що передбачає підставою припинення права користування земельною ділянкою –припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ, організацій, однак позивач ніколи не припиняв свою діяльність.

Представник відповідача в судових засіданнях позовні вимоги заперечив, однак заперечення на позов не подав та звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів від позивача, що засвідчують правонаступництво Державного підприємства Тернопільського обласного виробничого рибокомбінату у Відкрите акціонерне товариство „Тернопільський „Облрибкомбінат”, докази сплати земельного податку.

В судовому засіданні 04.06.2008р. відповідач надав рішення вісімнадцятої сесії п’ятого скликання Городищенської сільської ради № 108 від 18.05.2008р., яким скасовано рішення № 33 від 03.12.2006р. та рішення № 63 від 17.06.2007р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 17 КАС України визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У відповідності до ст. 19 Конституції України та ст. ст. 24, 73 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” від 21.05.1997 № 280/97-ВР (із змінами та доповненнями) органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особі зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України, приймають рішення у межах наданих їм повноважень.

Пунктом 2 статті 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»передбачено, що спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Як визначено ст.ст. 10, 25, 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Сільські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно із Законом України „Про місцеве самоврядування”, виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Статтею 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено форму актів, які приймаються радою, порядок прийняття нею актів, а також встановлено презумпцію правомірності актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування через вказівку, що такі акти з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України можуть бути визнані незаконними в судовому порядку.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов’язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв’язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації –позивача у справі.

П’ятою сесією п’ятого скликання Городищенської сільської ради прийнято рішення № 33 від 03.12.2006р. про переведення 2,05 га землі, яка була у користуванні Тернопільського облрибкомбінату у землі не надані у власність та постійне користування Городищенської сільської ради. Підставою для прийняття такого рішення, як визначено в самому рішенні, стала реорганізація підприємства Тернопільського облрибкомбінату у ВАТ „Тернопільський облрибкомбінат”, у відповідності до ст.. 33 п. Б) Закону України „Про місцеве самоврядування”, ст.. 12, 141 п. В) Земельного кодексу України та розпорядження голови райдержадміністрації від 24.11.2006р. № 635 „Про здійснення дієвого державного контролю за використанням та охороною земель”.

Рішенням дев’ятої сесії п’ятого скликання Городищенської сільської ради № 63 від 17.06.2007р. надано дозвіл ВАТ „Тернопільський облрибкомбінат” на проведення геодезичних та землевпорядних робіт по Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування не житлових будівель для ведення товарного с/г господарства (ведення рибного господарства) за рахунок земель ненаданих у власність та користування в межах населеного пункту з метою надання в оренду орієнтовною площею 0,40 га., зобов’язано ВАТ замовити в проектній організації проект землеустрою та після виготовлення подати на розгляд і затвердження сесії. Підставою прийняття даного рішення стало звернення генерального директора правління ВАТ, відповідно до п. 12 розділу Х Перехідних положень, ст.. 12, 93, 124 Земельного кодексу України, Закону „Про землеустрій”.

30.04.2007р. ВАТ „Тернопільський облрибкомбінат” звернувся до сесії Городищенської сільської ради із заявою № 60 про надання згоди на виділення земельної ділянки 2,05 га в оренду, зазначаючи при цьому, що дана земельна ділянка була в постійному землекористуванні в рибному господарстві „Плотича” і є природоохоронною зоною ставу „Плотича” №3.

04.05.2007р.ВАТ „Тернопільський облрибкомбінат” звернувся до сесії Городищенської сільської ради із клопотанням № 64 про надання в оренду земельної ділянки площею 2,05 га, на якій розташовані будівлі ВАТ „Тернопільський облрибкомбінат”, водяна свердловина та сад, якою ВАТ користується більше 30 років.

Отже, рішенням № 63 від 17.06.2007р. позивачу надано дозвіл на проведення геодезичних та землевпорядних робіт на земельну ділянку площею 0,40 га , в той час, коли позивач звертався про виділення та надання земельної ділянки в оренду площею 2,05 га.

Водночас, у відповідності до довідки управління земельних ресурсів у Козівському районі від 27.02.2008р. № 101 станом на 01.01.2006р. за ВТ „Тернопільський облрибкомбінат” на території Городищенської сільської ради рахувалася земельна ділянка загальною площею 2,05 га, в т.ч. –с/г угіддя 1,65 га, під господарськими будівлями та дворами –0,1 га, чагарники –0,30 га.

Пунктом 2 статті 20 Господарського Кодексу України встановлено, що кожний суб’єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб’єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб’єкта господарювання або споживачів.

Згідно норм ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави припинення права користування земельною ділянкою наведені у статті 141 Земельного кодексу України, зокрема:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Зазначений у даній статті перелік є вичерпним, тобто інші юридичні факти, які не перераховані даною правовою нормою, не можуть розглядатись як правомірні при вирішенні питання про припинення права користування земельною ділянкою.

Припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій, що визначено підставою для прийняття рішення № 33 від 03.12.2006р., як підстава припинення права користування земельною ділянкою, пов’язане з неможливістю подальшої діяльності відповідного підприємства як юридичної особи, через що остання не може виконувати свої юридичні обов’язки та реалізовувати суб’єктивні права. Припинення діяльності державних чи комунальних підприємств відбувається у випадках їх ліквідації або реорганізації.

Усі інші підстави припинення права користування земельною ділянкою пов’язані з порушенням землекористувачами норм земельного законодавства України, в підтвердження чого відповідачем не надано жодного доказу.

Рішенням № 33 від 03.12.2006р. підставою припинення землекористування визначено реорганізацію підприємства Тернопільський облрибкомбінат у ВАТ „Тернопільський облрибкомбінат”.

Однак, як визначено в Наказі № 1009 Регіонального відділення Фонду державного майна по Тернопільській області від 12.10.1998р. та статуті ВАТ „Тернопільський „Облрибкомбінат” –Відкрите акціонерне товариство „Тернопільський „Облрибкомбінат” створене шляхом перетворення Тернопільського обласного виробничого рибокомбінату у ВАТ, відповідно до Закону України „Про приватизацію майна”, Закону України „Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі” та Порядку перетворення в процесі приватизації державних, орендних підприємств і підприємств із змішаною формою власності у відкриті акціонерні товариства, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.09.1996р. № 1099.

У відповідності до Плану приватизації цілісного майнового комплексу Тернопільського обласного виробничого рибкомбінату, розглянутого на зборах членів трудового колективу –протокол № 4 від 01.06.1998р., на засіданні комісії з приватизації - протокол № 6 від 28.05.1998р. та затвердженого заступником начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області 05.10.1998р., Тернопільський обласний виробничий рибкомбінат створений на базі ставкового фонду Тернопільської області загальною площею 3586,50 га шляхом розподілу Львівського рибтресту на окремі структурні підрозділи в межах географічного розмежування областей згідно з наказом Головного управління рибного господарства внутрішніх водойм України від 17.12.1964р. № 108; підприємство підпорядковано Державному комітету рибного господарства України; у склад підприємства на правах структурних підрозділів входять рибгоспи: «Бережани»(м. Бережани), «Борщівка»(Лановецький район, с. Борсуки), «Заложці (смт. Залісці, Зборівський район), «Копичинці»(с. Чагарі, Гусятинський район), «Плотича»(с. Плотича, Козівський район), «Підгайці»(м. Підгайці, вул. Зарічна, 1).

Як свідчить архівний витяг з протоколу № 10 від 14.05.1958р. «Про видачу акта на право користування землею Бережанському рибгоспу», на засіданні виконкому Козівської районної ради депутатів трудящих було вирішено видати акт на право користування землею Бережанському рибгоспу (Плотичанський став) на площі 472,13 га, в т.ч. під ставом 368,40 га, річка 3,30 га, болота 94,27 га, піски 6,16 га.

Згідно п. 6.3 розділу VI Плану приватизації та Статуту, ВАТ "Тернопільський облрибкомбінат" є правонаступником прав та зобов’язань Державного підприємства «Тернопільський обласний виробничий рибкомбінат».

А відтак ВАТ утворилося шляхом перетворення державного підприємства в процесі приватизації у акціонерне товариство, а не шляхом реорганізації, як помилково стверджує відповідач, та на підставі чого прийнято оспорюване рішення № 33 від 03.12.2006р.

Разом з тим, в судовому засіданні представник відповідача стверджує, що позивачем не сплачується земельний податок, що є підставою для припинення права користування земельною ділянкою

У відповідності до ст. 141 Земельного кодексу України, якою визначені підстави припинення права користування земельною ділянкою, є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, законодавчо, визначено, факт несплати яких саме податків є підставою для припинення права користування земельною ділянкою. Позивачем представлено платіжні доручення на підтвердження сплати фіксованого сільськогосподарського податку за 2005 –2008р.р., які підтверджують, що ВАТ „Тернопільський облрибкомбінат” є платником фіксованого сільськогосподарського податку, у зв’язку з чим позивач платником земельного податку не являється.

Рішенням Конституційного суду України від 22.09.2005р. визнано таким, що не відповідає Конституції України ( 254к/96-ВР ) (є неконституційними) та втрачають чинність з дня ухвалення даного рішення, положення: пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України ( 1079/2001 ) щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

Водночас, рішенням вісімнадцятої сесії п’ятого скликання Городищенської сільської ради від 18.05.2008 № 108, взявши до уваги протест прокурора Козівського району, скасовано рішення п’ятої сесії п’ятого скликання Городищенської сільської ради № 33 від 03.12.2006р. „Про переведення 2,05 га землі, яка була у користуванні Тернопільського облрибкомбінату у землі не надані у власність та постійне користування Городищенської сільської ради” та рішення дев’ятої сесії п’ятого скликання Городищенської сільської ради № 63 від 17.06.2007р. „Про надання дозволу ВАТ „Тернопільський облрибкомбінат” на проведення геодезичних та землевпорядних робіт по Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування не житлових будівель для ведення товарного с/г господарства (ведення рибного господарства) за рахунок земель ненаданих у власність та користування в межах населеного пункту з метою надання в оренду орієнтовною площею 0,40 га”.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, дають підстави для висновку, що відповідач, прийнявши спірні рішення, діяв усупереч меті, з якою йому надані повноваження щодо розпорядження власністю територіальної громади, поза межами прав, наданих йому законом та у спосіб не передбачений законодавством України.

Однак, враховуючи, що на день розгляду справи рішення, які оскаржувалися позивачем самостійно скасовано відповідачем, відмови від позовних вимог від позивача не надійшло, однак у даній справі відсутній предмет спору, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати, в силу положень ст. 94 КАС України, при відмові в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст. 22 Закону України „Про судоустрій України”, ст. 4, 6, 7, 18, ст. 94, 162, 163 та п.6 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          В позові відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                                Г.Б. Бучинська