ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 37/144

13.05.08

За позовом

Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Черкасигаз»

До

Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

Про

визнання недійсними односторонні правочини від 25.06.2007 року та від 30.11.2007 року про зарахування зустрічних однорідних вимог по договору № 06/07-111 від 12.01.2007 р.

Суддя Кондратова І.Д.

В судових засідання приймали участь представники сторін:

Від позивача: Беленкова В.В. –представник за довіреністю № 34 від 08.01.2008 року;

Від відповідача:           Мацегорін А.О. - представник за довіреністю № 248/10 від 29.12.2007 року;

Відповідно до статті 77 Господарського кодексу України в судовому засіданні 21.04.2008 року було оголошено перерву.

Обставини справи

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» до Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»про визнання недійсними односторонні правочини від 25.06.2007 року та від 30.11.2007 року про зарахування зустрічних однорідних вимог по договору № 06/07-111 від 12.01.2007 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2008 р. порушено провадження у справі № 37/144, розгляд справи було призначено на 21.04.2008 року о 12-00.

Представник відповідача 21.04.2008 р. в судовому засіданні надав суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що проти позову заперечує з огляду на наступне. У відповідності до статті 202 ЦК України, право чином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатостороннімим (договори). Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом або за домовленістю з цими особами. Згідно зі статтею 601 Цивільного кодексу України, зобов’язання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї сторони. Таким чином, для припинення зобов'язань зарахуванням необхідно наявність кількох умов. По - перше, зарахування можливе у разі, коли зобов'язання є зустрічним, тобто кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим є кредитором за другим зобов'язанням. По - друге, вимоги, що є предметом зарахування, мають бути однорідними: повинні бути речі одного виду, роду. При цьому, характер зобов 'язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом. По —трете, зарахування можливе щодо вимог, строк виконання яких настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування, проведене за заявою однієї сторони, діє з того моменту, коли у наявності всі умови для зарахування. Тобто, заява про зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, який вчиняється однією стороною та створює обов'язки для іншої сторони без згоди на то останньої. ДК «Газ України»використало своє право та припинила зобов'язання проведенням зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме зменшило кредиторську заборгованість по договору на транспортування природного газу № 06/07-111 за рахунок зменшення дебіторської заборгованості, яка підтверджена постановою Київського міжобласного апеляційного суду від 15.09.2005 року у справі № 08-10/3000. Вказані вимоги за своєю правовою природою є однорідними, оскільки в обох випадках присутнє грошове зобов'язання однієї сторони перед іншою. У заявах про зарахування зустрічних однорідних вимог ДК «Газ України»проводила зарахування не з приводу надання послуг з транспортування чи постачання природного газу, а з приводу грошових зобов'язань пов'язаних з виконанням договорів на постачання та транспортування природного газу. Крім того, на юридичну однорідність не впливає природа договорів, на підставі яких виникає зобов'язання, а має значення лише природа зобов'язання, в даному випадку зобов'язання обох сторін є грошовими, тобто однорідними. Стосовно твердження позивача, що стягнена через суд заборгованість не є юридично однорідною з іншою грошовою вимогою, представник відповідача зазначає наступне. Згідно з статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», регулювання правовідносин у сфері виконавчого провадження не обмежується лише цим Законом, а здійснюється «на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону, та інших законів...». Добровільне виконання може здійснюватись у будь-який, передбачений чинним законодавством спосіб, або у спосіб, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Статтею 601 ЦК України встановлено такий спосіб припинення зобов'язання як зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. При цьому зарахування зустрічних однорідних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Наявність рішення господарського суду ніяким чином не впливає і не змінює правовідносини, що існують між сторонами, оскільки рішення господарського суду підтверджує факт наявності зобов'язання, а тому відповідно і продовжує існувати обов'язок виконання зобов'язання взятого на себе сторонами у правовідношені. Враховуючи вищевикладене, ВАТ «Черкасигаз» помилково ототожнює процедуру виконання рішення з зустрічною однорідною вимогою, оскільки в даному випадку зустрічною вимогою є сума боргу, а не рішення суду, яким визначено, підтверджено та стягнуто суму боргу.

У відповідності до частини 3 статті 77 Господарського процессуального кодексу України в судовому засіданні 21.04.2008 року оголошено перерву до 13.05.2008 року на 12-00.

Представник позивача в судовому засіданні 13.05.2008 року зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.05.2008 року зазначив, що проти позову заперечує та просить суд в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 13.05.2008 року за згодою представників сторін оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2007 року та 30.11.2007 року Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»надіслало на адресу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Черкасигаз»заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог № 31/19-6315 та № 31/19-12211 відповідно.

Відповідно до вищевказаних заяв відповідач зменшив дебіторську заборгованість позивача на суму 1 083 950,06грн. за договором № 10/16-29 від 18.01.2000 р. та відобразив в бухгалтерському обліку цю суму, як зменшення кредиторської заборгованості перед позивачем за договором від 12.01.2007 року № 06/07-111.

Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» надіслало на адресу Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»листи № 03/30 від 03.01.2008 року, в яких повідомило про розгляд заяв про зарахування однорідних зустрічних вимог, зазначивши, що вищевказані заяви не можуть бути прийняті ним до виконання, оскільки право на стягнення заборгованості, підтверджене судовим рішенням № 08-10/3000, повинне бути реалізоване в процесуальних формах, встановлених законодавством про виконавче провадження.

Крім того, Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Черкасигаз»не погоджуючись з проведенням зарахування звернулося до суду за захистом свого порушеного права з вимогою про визнання недійсним односторонніх правочинів, внаслідок яких Дочірня компанія «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»в односторонньому порядку припинила зобов'язання Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»та Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Черкасигаз»на суму 1083950,06 грн. за договорами від 12.01.2007 року № 06/07-111 та від 18.01.2000 року № 10/16-29, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Підставами для визнання недійсним даного правочину позивач вбачає ту обставину, що вимоги по договорах від 12.01.2007 року № 06/07-111 та від 18.01.2000 року № 10/16-29 не є однорідними.

Дочірня компанія «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з тієї підстави, що при здійсненні зарахування зустрічних вимог було дотримано всіх необхідних вимог статті 601 Цивільного кодексу України, а тому відповідно Дочірньою компанією «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»було правомірно проведено зарахування на підставі вищевказаної заяви.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Згідно статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Таким чином суд зазначає, що зарахування здійснюється за наявності наступних умов:

1) вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов'язань, між двома особами, де кредитор одного зобов'язання є боржником іншого. Те саме повинно бути і з боржником;

2) вимоги мають бути однорідними, тобто в обох зобов'язаннях повинні

бути речі одного роду;

3) необхідно, щоб за обома вимогами настав строк виконання, оскільки не можна пред'явити до зарахування вимоги за таким зобов'язанням, яке не

підлягає виконанню.

Отже, зарахування є одностороннім правочином, для нього достатньо заяви однієї сторони.

Згідно частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до листа ВАСУ від 01.07.1996 року № 01-8/241 припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги - це одностороння угода, яка оформляється заявою однієї з сторін. Якщо друга сторона не погоджується з проведенням зарахування, спір підлягає вирішенню по суті з урахуванням усіх матеріалів і обставин справи.

В розумінні статті 601 Цивільного кодексу України необхідною умовою для здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог є те, щоб за обома вимогами вже настав строк виконання, оскільки неможливо пред'явити до зарахування вимоги за таким зобов'язанням, яке не підлягає виконанню.

У статті 602 Цивільного кодексу України вказано вичерпний перелік підстав при наявності яких зарахування зустрічних вимог не допускається, зокрема:

1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю;

2) про стягнення аліментів;

3) щодо довічного утримання (догляду);

4) у разі спливу позовної давності;

5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Договором, нормами чинного законодавства не встановлено заборону здійснювати зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії виконання рішення.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Факти, які відповідно до закону вважаються встановленими, не доводяться при розгляді справи.

Суд звертає увагу, що наявність заборгованості позивача перед відповідачем на суму 8 539 273,82 грн. за договором № 10/16-29 від 18.01.2000 року встановлена постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.09.2005 року № 08-10/3000.

Заборгованість відповідача перед позивачем станом на день проведення зарахування в розмірі 1 083 950,06 грн. за договором від 12.01.2007 року № 06/07-111 сторонами визнається та не оспорюється.

Судом не приймається до уваги посилання позивача на те, що вимоги не є однорідними, оскільки як встановлено судом, однорідність вимог полягає в тому, що як за договором № 10/16-29 від 18.01.2000 року так і за договором від 12.01.2007 року № 06/07-111 існує грошове зобов'язання сторін, тобто кожна із сторін виступає як кредитором так і боржником.

Суд відзначає, що є хибним та неправомірним твердженням позивача про те, що вимоги сторін за договорами № 10/16-29 від 18.01.2000 року та від 12.01.2007 року № 06/07-111 не є однорідними, оскільки по одному договору надавались послуги по транспортуванню природного газу, а по іншому - послуги по постачанню природного газу, з огляду на те, що на юридичну однорідність вимог не впливає природа договорів, на підставі яких виникає зобов'язання, а має значення лише природа зобов'язання. В даному випадку зобов'язання обох сторін є грошовими, тобто однорідними.

Слід зазначити, що рішення суду не змінює правової природи грошей, які підлягають стягненню з однієї сторони на користь іншої –вимога залишається грошовою.

Крім того, суд звертає увагу, що Закон України «Про виконавче провадження»згідно його преамбули дійсно визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Проте даний закон не містить заборону здійснювати під час виконавчого провадження залік зустрічних однорідних вимог та припиняти відповідні правовідносини. Відсутні такі норми як в процесуальному, так і в матеріальному законодавстві, більш того, статтею 602 Цивільного кодексу України не передбачені випадки недопустимості зарахування зустрічних однорідних вимог за вищевикладених обставин. Позивач помилково ототожнює процедуру виконання рішення з зустрічною однорідною вимогою, оскільки в даному випадку зустрічною вимогою є сума боргу, а не рішення суду, яким визначено, підтверджено та стягнуто цю суму боргу.

Суд відзначає, що дана правова позиція підтверджується також постановою ВГСУ від 30.01.2008 року № 37/275, відповідно до якої вказано, що Закон України «Про виконавче провадження»не містить заборон щодо зарахування зустрічних однорідних умов на стадії виконання судового рішення, а отже зарахування можливе при наявності умов, встановлених статтею 601 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено суду належними засобами доказування неможливість зарахування зустрічних однорідних вимог, яке було проведено відповідно до заяв відповідача.

За таких обставин, судом встановлено, що докази, надані позивачем не підтверджують обставини, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог та були спростовані доводами відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання недійсним одностороннього правочину Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»від 25.05.2007 року та 30.11.2007 року про зарахування зустрічних однорідних вимог по договору № 06/07-111 від 12.01.2007 року та /договору № 10/16-29 від 18.01.2000 року не є законними, обґрунтованими та доведеними, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, та керуючись ст. ст. 32, 33, 35, 44, 49, 82 —85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.В позові відмовити повністю.

2.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя

І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 07.07.2008 року