ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2008 р.

№
5/311-06

Вищий господарський суд
України у складі колегії суддів:

головуючого                    Панової І.Ю.,

суддів                              Заріцької А.О.
(доповідач у справі),

Продаєвич Л.В.

розглянувши

касаційні скарги           Могилів-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції та арбітражного керуючого ОСОБА_1

на постанову          Житомирського апеляційного
господарського суду від        12 лютого
2008 року

у справі           № 5/311-06 господарського суду
Вінницької області

за заявою          Могилів-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції

до          сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Світанок-8"

про          визнання банкрутом

за участю представників:
Могилів-Подільської ОДПІ Девди С.В. та                  Олендської В.Б.; арбітражного
керуючого ОСОБА_1; представника арбітражного керуючого ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

В
С Т А Н О В И В :

Ухвалою
господарського суду Вінницької області від 30 жовтня 2007 року у справі №
5/311-06 усунуто від виконання обов'язків ліквідатора сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю "Світанок-8" с. Борщівці
Могилів-Подільського району Вінницької області (далі - СТОВ "Світанок-8")
арбітражного керуючого ОСОБА_3 та призначено ліквідатором СТОВ
"Світанок-8" арбітражного керуючого ОСОБА_1

Не
погоджуючись з вказаною ухвалою арбітражний керуючий ОСОБА_3 оскаржила її до
апеляційного суду Житомирської області посилаючись на те, що висновки суду
першої інстанції про неналежне виконання нею обов'язків ліквідатора  не ґрунтуються на матеріалах справи і є
хибними.

Постановою
апеляційного суду Житомирської області від 12 лютого 2008 року апеляційна
скарга ОСОБА_3 задоволена, ухвала господарського суду Вінницької області від 30
жовтня 2007 року скасована, справа № 5/311-06 передана до господарського суду
Вінницької області.

Могилів-Подільська
об'єднана державна податкова інспекція Вінницької області (далі -
Могилів-Подільська ОДПІ ) та арбітражний керуючий ОСОБА_1 не погодилися з
постановою Житомирського апеляційного господарського суду і в касаційних
скаргах до Вищого господарського суду України просять її скасувати та визнати
недійсною реалізацію майна банкрута,
проведену арбітражним керуючим ОСОБА_3

В
обґрунтування касаційних скарг заявники послалися на те, що зроблені судом
апеляційної інстанції висновки не ґрунтуються на матеріалах справи, апеляційним
судом не враховано, що арбітражний керуючий ОСОБА_3 діяла  поза межами ліквідаційної процедури, строк
якої закінчився і не був продовженим; допущено порушення норм процесуального та
матеріального права, зокрема,  ст.ст. 16,
17, 30  Закону України "Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Колегія
суддів, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та
процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає  частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами
справи та постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 12
лютого 2008 року встановлено, що  ухвалою
господарського суду Вінницької області від 11 серпня  2006 року було задоволено заяву
Могилів-Подільської ОДПІ і порушено провадження у справі № 5/311-06  про
банкрутство СТОВ "Світанок-8" с. Борщівці Могилів-Подільського
району Вінницької області.

Постановою  господарського суду від 26 вересня 2006 року
СТОВ "Світанок-8" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну
процедуру,   ліквідатором призначено
арбітражного керуючого ОСОБА_4

Ухвалою
господарського суду Вінницької області від 24 травня 2007 року у справі №
5/311-06 припинено повноваження ліквідатора
ОСОБА_4 і призначено ліквідатором СТОВ "Світанок-8"
арбітражного керуючого ОСОБА_3 Цією ухвалою справу призначено до розгляду на 31
травня 2007 року, явка членів комітету кредиторів та арбітражного керуючого у
судове засідання визнана  обов'язковою.

Ухвалою
господарського суду від 31 травня 2007 року розгляд справи відкладено до 26
червня 2007 року через неявку  учасників
судового процесу, в тому числі ліквідатора ОСОБА_3, явка вказаних осіб у судове
засідання визнана обов'язковою.

26
червня 2007 року  арбітражний
керуючий  (ліквідатор) ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилася. В ухвалі господарського суду від 26 червня 2007 року
зазначено, що арбітражний керуючий
(ліквідатор) ОСОБА_3 про проведену роботу не відзвітувала і ухвалено
зобов'язати її активізувати роботу по здійсненню ліквідаційної процедури та
надавати суду звіти про виконану роботу.

В
ухвалі від 17 жовтня 2007 року господарський суд  відмітив, що до суду тривалий час не
надходять відомості про роботу ліквідатора і визнав необхідним на 30 жовтня
2007 року призначити судове засідання.

Ухвалою
від 30 жовтня 2007 року господарський суд усунув арбітражного керуючого ОСОБА_3
від виконання обов'язків ліквідатора СТОВ "Світанок-8" і призначив
ліквідатором СТОВ "Світанок-8" арбітражного керуючого ОСОБА_1 ОСОБА_3
у судове засідання не з'явилася.

В
ухвалі суд вказав, що з часу призначення і до вирішення питання про зміну
ліквідатора ОСОБА_3 перед судом про свою діяльність не звітувала, не надавала
комітету кредиторів доказів роботи ліквідатора та витрат, чим порушила вимоги
ст. 13 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

При
цьому, судом першої інстанції було встановлено і зазначено в ухвалі, що строк
ліквідаційної процедури  закінчився  26 березня 2006 року, проте арбітражний
керуючий ОСОБА_3 не внесла на засідання комітету кредиторів, з послідуючим
зверненням до суду, питання продовження ліквідаційної процедури.

З
матеріалів справи і ухвали господарського суду від 30 жовтня 2007 року
вбачається, що  представники членів
комітету кредиторів  (управління
Пенсійного фонду України у Могилів-Подільському районі, Могилів-Подільської
об'єднаної державної податкової інспекції, Могилів-Подільського міськрайонного
центру зайнятості), посилаючись на
незадовільну роботу  ліквідатора,
просили усунути її від виконання обов'язків ліквідатора і призначити іншого,
подали відповідне клопотання (т. 2 а.с. 16-20, 30).

Скасовуючи
ухвалу суду першої інстанції про призначення нового  ліквідатора суд апеляційної інстанції виходив
з матеріалів справи, які, на його думку, свідчать про те що, що ліквідаційна
процедура здійснювалася, про хід її проведення
до суду подано відповідну інформацію.

Проте
такі висновки  суду апеляційної інстанції
суперечать фактичним обставинам справи, які не містять доказів про явку
ліквідатора ОСОБА_3 у судові засідання та подання ним до суду об'єктивних даних
про реалізацію наданих ліквідатору повноважень.

Відповідно
до ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися
іншими засобами доказування.

Посилання
суду апеляційної інстанції на інформацію про ліквідаційну процедуру на аркушах
справи 26-28 (т.2), не можна визнати переконливим. Інформація не містить дати і
даних про те, що була отримана судом в судовому засіданні, відсутні дані про таку
інформацію і у протоколі судового засідання від 30 жовтня 2007 року.

Клопотання
арбітражного керуючого ОСОБА_3 про неможливість явки 30 жовтня 2007 року в
судове засідання, а тому заслуховування інформації щодо проведення
ліквідаційної процедури від помічника арбітражного керуючого, прохання щодо
залучення  інформації про хід
ліквідаційної процедури до матеріалів справи не містить і в додатку до цього
клопотання вона не значиться. Крім того, саме клопотання подано до
господарського суду Вінницької області
30 жовтня 2007 року о 10 годині 40 хвилин (т. 2 а.с. 24), тоді як судове
засідання було призначене і розпочалось о 10 годині 20 хвилин (т.2 а.с. 15,
29). З ухвали  суду першої інстанції від
30 жовтня 2007 року вбачається, що помічник арбітражного керуючогоОСОБА_5 не
змогла пояснити суду, яку роботу виконала ліквідатор ОСОБА_3 (т. 2 а.с.30, 31).

Наведені
вище обставини не спростовані, аналіз цих обставин свідчить, що висновок суду
першої інстанції про усунення арбітражного керуючого від виконання ним своїх
обов'язків ґрунтується на матеріалах справи і не суперечить вимогам закону,
тому висновки суду  апеляційної інстанції
про порушення судом першої інстанції норм матеріального права не можна визнати
правильними.

Статтями
31 та 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" визначені права і обов'язки арбітражного
керуючого та повноваження ліквідатора у процедурі банкрутства.

Відповідно
до ч. 9 ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом" невиконання або неналежне виконання
обов'язків, покладених на арбітражного керуючого згідно з  цим Законом, за відсутності наслідків,  передбачених частиною восьмою цієї статті,
може бути підставою для усунення арбітражного керуючого від виконання ним своїх
обов'язків, про що господарський суд виносить ухвалу.

Порядок
звітування ліквідатора про завершення розрахунків з кредиторами передбачений
ст. 32 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", відповідно до частини четвертої якої, у разі,
якщо господарський суд дійшов висновку, що ліквідатор не виявив або не
реалізував усі наявні майнові активи
ліквідаційної маси, необхідні для повного задоволення кредиторів, він
виносить ухвалу про  призначення  нового
ліквідатора.

Суд
першої інстанції виходив з вимог закону, обгрунтовуючи свої висновки фактичними
обставинами про хід ліквідаційної процедури.

Суперечать
матеріалам справи також висновки суду апеляційної інстанції про відсутність
клопотання членів комітету кредиторів про зміну арбітражного керуючого (т.2
а.с. 16, 29).

Враховуючи визначені процесуальним
законом межі перегляду справи в апеляційній інстанції,  повноваження апеляційної інстанції та
підстави для скасування рішення (ухвали) місцевого суду (ч. 1 ст. 101, ст. 103,
п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 104, ч. 2 ст. 106 ГПК України) колегія суддів зазначає, що
порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути
підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це
порушення    призвело до прийняття
неправильного рішення.

Судом апеляційної інстанції вимоги
наведених норм виконані неналежно - без достатніх правових підстав скасоване
правильне по суті судове рішення (ухвала)
місцевого суду, тому постанова апеляційного суду від 12 лютого 2008 року
підлягає скасуванню із залишенням без змін ухвали господарського суду від 30
жовтня 2007 року.

Що
стосується вимог касаційної скарги про визнання недійсною реалізації майна
банкрута, проведеної арбітражним керуючим ОСОБА_3, то вони не ґрунтуються на
законі і не можуть бути розглянуті судом касаційної інстанції.

Межі
перегляду справи в касаційній інстанції визначені ст. 111-7 ГПК України,
відповідно до частини п'ятої якої у касаційній інстанції не приймаються і не
розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За
таких обставин справи касаційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись
статтями 85, 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційні
скарги Могилів-подільської об'єднаної державної податкової інспекції та
арбітражного керуючого ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову
Житомирського апеляційного господарського суду від 12 лютого 2008 року у справі
№ 5/311-06 скасувати.

Ухвалу
господарського суду Вінницької області від 30 жовтня 2007 року у справі №
5/311-06 залишити в силі.

Головуючий
Панова І.Ю.

Судді
Заріцька А.О.

Продаєвич Л.В