СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02"
квітня 2008 р.

Справа
№  6/98/08

за
позовом

Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до
відповідача

РУ ДСАТ
ДПА України у Миколаївській області, м. Миколаїв, вул. Нікольська, 47.

про

Скасування
рішення

Суддя                                                                                             Ткаченко   О.В.

Секретар
Засядівко  О.О.

Представники:

Від
позивача

ОСОБА_1

Від
відповідача

Скакодуб
Н.М.

Суть
спору:  12.07.2007р. ДПА у Миколаївській області  було проведено планову перевірку (акт
№14000778/23-50) щодо контролю за здійсненням підприємцем розрахункових
операцій  у сфері готівкового та
безготівкового обігу.

За
наслідками перевірки 23.07.2007р. управлінням було прийнято рішення № 140270,
яким до підприємця, за порушення  абз.5
ст.17 Закону України від 19.12.1995  №
481/95-ВР “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”,  були застосовані штрафні санкції в сумі
2700грн.

ОСОБА_1
звернувся з позовом (з урахуванням уточнень від 26.02.2008р.) про скасування
рішення,  посилаючись на те, що перевірка
проведена з порушенням законодавства.

Відповідач
позов не визнав, вказавши, що перевірку проведено у відповідності до п.2 ст.11
Закону від 04.12.1990  № 509-XII “Про
державну податкову службу в Україні” і Наказом
ДПА України від 11.10.2005  № 441.

Господарський
суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що рішення є неправомірним і
підлягає скасуванню, виходячи з такого.

Відповідно
до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони, зокрема,  на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до ст.11 Закону від 04.12.1990  № 509-XII
“Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової служби
мають право здійснювати контроль за здійсненням підприємцем розрахункових
операцій  у сфері готівкового та
безготівкового обігу у  випадках,  в
межах компетенції та у порядку,
встановлених  законами  України.

Такі
ж вимоги до дій податкової служби зазначені в статті 3 Закону “Про державну
податкову службу в Україні” - Органи державної податкової служби України у
своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, іншими  нормативно-правовими  актами
органів  державної влади.

Отже
зазначений закон не встановлює порядок проведення перевірок і податкова служба,
для прийняття правомірного рішення щодо контролю за здійсненням розрахункових
операцій  у сфері готівкового та
безготівкового обігу зобов'язана, навіть маючи право на проведення перевірки,
проводити цю перевірку у порядку, визначеному діючим законодавством.

В
обґрунтування правомірності додержання такого порядку представник відповідача у
судовому засіданні послався на те, що перевірка проведена відповідно
плану-графіку, затвердженому згідно з “Методичними рекомендаціями щодо порядку
складання плану-графіка перевірок суб'єктів господарювання та взаємодії між
структурними підрозділами при їх проведенні”, затвердженими Наказом  ДПА України від 11.10.2005  № 441.

Статтею
2 Закону “Про державну податкову службу в Україні” передбачено право податкової
служби приймати у  випадках, передбачених
законом, нормативно-правові акти і методичні рекомендацій з питань
оподаткування.

Отже
при проведенні перевірки податкова служба керувалась не законами України  або  іншими
(у т.ч. прийнятими нею)
нормативно-правовими актами, а методичними рекомендаціями, що є
порушенням Конституції і Закону України “Про державну податкову службу”.

Рішення
прийняте на підставі такої перевірки суд вважає неправомірним і таким, що
підлягає скасуванню.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.
94,161-163 КАС України,

господарський суд

П О С Т А Н О В И В
:

Позовні
вимоги задовольнити.

Скасувати
Рішення РУ ДСАТ ДПА України у Миколаївській обл. №140270 від   23.07.2007р.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву
про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення  суду
першої  інстанції спочатку
подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної
інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення
строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя

О.В.Ткаченко