ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

01.07.2008

Справа №2-15/5768-2008

01 липня 2008 року м. Сімферополь Справа № 2-15/5768-2008

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Кримелектромашторг» (95047, АР Крим, м. Сімферополь, Миколаївське шосе, 3 км, ідентифікаційний код 05512035)

До відповідача Державного підприємства України «Міжнародний дитячий центр «Артек» (98645, АР Крим, м. Ялта, смт. Гурзуф, вул.. Ленінградська, 41, ідентифікаційний код 16502790)

Про стягнення 120484,55 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача – Сокол А.Ф., довіреність № 443 від 12.05.2008 р., у справі

Від відповідача – не з’явився

Обставини справи: Відкрите акціонерне товариство «Кримелектромашторг» звернулося до господарського суду АР Крим з позовом до Державного підприємства України «Міжнародний дитячий центр «Артек» про стягнення 120484,55 грн., в тому числі 108796,44 грн. основного боргу, 1916,69 грн. пені, 9771,42 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов’язань по оплаті поставленого позивачем товару за договором поставки № 47/106 від 28.01.2008 р., в результаті чого за відповідачем склалася заборгованість на суму 108796,44 грн. та до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена, що і стало приводом для звернення Відкритого акціонерного товариства «Кримелектромашторг» з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку та нарахування штрафних санкцій.

Представником позивача у судовому засіданні надані докази часткової оплати заборгованості за отриманий товар.

Представник відповідача у судове засідання 19.06.2008 р. з’явився, проте вимоги суду не виконав, відзиву на позов не надав.

У судовому засіданні представником позивача було надане клопотання в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 42047,29 грн., пеню у розмірі 1916,69 грн., 9771,42 грн. інфляційних втрат. Провадження в частині стягнення 66749,15 грн. заборгованості просить припинити.

Суд вважає за можливе вказану заяву задовольнити, прийняти зміну позовних вимог, оскільки це не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси та не суперечить частині 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, відповідно якої позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

За таким обставинами, суд вважає, що матеріали справи в достатній мірі характеризують правовідносини, що склалися між сторонами, а тому вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

28.01.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Кримелектромашторг» (Постачальник)(позивач) та Державним підприємством України «Міжнародний дитячий центр «Артек» (Покупець)(відповідач) був укладений договір поставки № 47/106. (а.с. 10)

Пунктом 1 Договору передбачено, що Постачальник зобов’язується поставити, а Покупець зобов’язується прийняти товар в кількості, якості та асортименті у відповідності зі специфікацією, яка є невід’ємною частиною Договору.

Орієнтовна сума Договору складає 600000,00 грн. (пункт 1.2 Договору)

Оплата за товар відповідно до пункту 4.1 Договору здійснюється на розрахунковий рахунок Постачальника, після прийняття товару на підставі рахунків та документів, зазначених в пункті 2.2 Договору.

Оплата за поставлений товар здійснюється протягом 15 банківських днів з моменту передачі товару Покупцю.

Строк дії договору встановлений розділом 7 Договору та становить з моменту підписання до 31.12.2008 р.

Сторони не представили суду доказів зміни умов вказаного договору, його припинення або розірвання, у той час як відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент розгляду спору договір продовжує діяти.

Позивачем у виконання своїх зобов’язань за Договором був поставлений відповідний товар на загальну суму 125111,46 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи видатковими накладними (а.с. 15-51)

Вказаний товар був прийнятий відповідачем, що підтверджується підписами уповноважених осіб відповідача у накладних та довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей. (а.с. 52-64)

Проте, відповідачем не було сплачено вартість отриманого товару у відповідності до умов договору у розмірі 108796,44 грн. в добровільному порядку та в повному обсязі, в результаті чого за відповідачем склалася заборгованість у розмірі 108796,44 грн. за поставлений позивачем товар, що і стало підставою для звернення Відкритого акціонерного товариства «Кримелектромашторг» з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

У судовому засіданні представником відповідача були надані платіжні документи, згідно яких вбачається, що відповідачем була погашена сума заборгованості за отриманий товар за договором № 47/106 від 28.01.2008 р. у розмірі 66749,15 грн. (а.с. 71-73, 82-105)

Суд вважає правомірними дії позивача по зарахуванню перерахованих відповідачем грошових коштів в рахунок оплати боргу за 2007 р., оскільки відповідачем не вказувалося чітко у виконання якого договору перераховувалися грошові кошти.

У відповідності з пунктом 2.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 р. N 22, відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа, у тому числі номерів рахунків і кодів банків, суми податку на додану вартість і кодів бюджетної класифікації, несе особа, яка оформила цей документ і подала його до обслуговуючого банку.

Пунктом 3.8 Інструкції встановлений обов’язок Платника заповнювати Реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Як свідчать матеріали справи вказана сума у розмірі 66749,15 грн., яка була зарахована позивачем у виконання договору від 28.01.2008 р., була сплачена відповідачем відповідно платежами від 16.05.2008 р., 27.05.2008 р., 06.06.2008 р., 19.06.2008 р., тобто після звернення позивача з позовом до суду про стягнення заборгованості в примусовому порядку. (14.05.2008 р. як свідчить відтиск вхідного штампу канцелярії господарського суду АР Крим на позовній заяві).

Пунктом 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу передбачено, що Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За такими обставинами провадження у справі в частині стягнення 66749,15 грн. основного боргу підлягає припиненню за відсутністю предмету спору.

Відповідач відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України не представив доказів повної оплати заборгованості за отриманий товар.

За такими обставинами, матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті 42047,29 грн. заборгованості за отриманий товар за Договором № 47/106 від 28.01.2008 р., через що вимоги позивача про стягнення з Державного підприємства України «Міжнародний дитячий центр «Артек» заборгованості у розмірі 42047,29 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 9771,42 грн. інфляційних втрат за прострочення виконання зобов’язання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Оскільки матеріалами справи підтверджена наявність заборгованості, то сума інфляційних втрат розрахована із розрахунку зазначеного розміру заборгованості становить за період з січня 2008 р. по квітень 2008 р. у розмірі 9771,42 грн., визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню з Державного підприємства України «Міжнародний дитячий центр «Артек».

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму пені у розмірі 1916,69 грн.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених статтею 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Причому, згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 5.5 Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату товару Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період прострочки, від загальної вартості неоплаченого товару, за кожен день прострочення.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується сума пені у розмірі 1916,69 грн., є обґрунтованою, а тому підлягає стягненню з відповідача.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 33, 34, 49, пунктом 1-1 частини 1 статті 80, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Державного підприємства України «Міжнародний дитячий центр «Артек» (98645, АР Крим, м. Ялта, смт. Гурзуф, вул.. Ленінградська, 41, ідентифікаційний код 16502790) на користь Відкритого акціонерного товариства «Кримелектромашторг» (95047, АР Крим, м. Сімферополь, Миколаївське шосе, 3 км, ідентифікаційний код 05512035, п/р 1486 в КЦО Промінвестбанку м. Сімферополь, МФО 324430) 42047,29 грн. заборгованості, 1916,69 грн. пені, 9771,42 грн. інфляційних втрат, 1204,85 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині провадження у справі припинити.

4.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.