ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"24" березня 2008 р.                                        Справа № 8/54

11год. 15хв.

Господарський суд Чернігівської області у складі:

суддів Оленич Т.Г., Лавриненко Л.М., Сидоренко А.С.

при секретарі Бойко А.О.

за участю представників

позивача: Гузій Р.Б. –представник, довір.пост. №112-0107 від

10.01.08р.

відповідача: Лавренюк А.С. –головний спеціаліст, довір.пост. №24-

17/371 від 28.12.07р.

розглянувши у судовому засіданні

позов: Відкритого акціонерного товариства “Чернігівське хімволокно”, вул..Щорса, 78, м.Чернігів

До відповідача: Міністерства економіки України, вул..М.Грушевського, 12/2, м.Київ

про визнання неправомірною відмови в наданні висновку

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з адміністративним позовом про визнання незаконними дій відповідача щодо відмови в наданні висновку про продовження терміну розрахунків за контрактом від 14.04.06р., скасування акту індивідуальної дії відповідача про відмову в наданні висновку про продовження терміну розрахунків за контрактом від 14.04.06р., та про зобов’язання відповідача надати висновок про доцільність продовження терміну розрахунків за контрактом.

В заяві про уточнення позовних вимог, наданої у попередньому судовому засіданні, позивач уточнив свої вимоги і просить визнати незаконними дії Міністерства економіки України щодо відмови в наданні висновку про продовження терміну розрахунків за контрактом №200603/410/0 від 14.04.06р., та скасувати акт індивідуальної дії відповідача про відмову в наданні висновку про продовження терміну розрахунків за контрактом №200603/410/0 від 14.04.06р.

В ході розгляду справи представник позивача підтримав позов, зазначивши, що спір стосується незаконних дій відповідача щодо відмови у продовженні терміну розрахунків за контрактом №200603/410/0 від 14.06.06р., укладеного з фірмою “Lindauer Dorner GmbH” (Німеччина), та повідомивши, що дата контракту –14.04.06р., яка вказана в позовній заяві та в заяві про уточнення позову, є помилковою.

Відповідач проти позову заперечував, стверджуючи, що позивач звернувся до Міністерства із заявою про надання висновку щодо віднесення операцій резидента до договорів, визначених у ст.6 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” після завершення розрахунків за контрактом, в зв’язку з чим, за думкою відповідача, були відсутні підстави для продовження терміну розрахунків. Крім того відповідач зазначає, що відповідь Міністерства про відмову у наданні висновку, викладена у формі листа, який за своєю природою не є актом індивідуальної дії, й не породжує у позивача права та обов’язки.

В ході розгляду справи представник відповідача підтримав заперечення проти адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення та доводи представників сторін, з’ясувавши обставини справи, вивчивши та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив:

14 червня 2006р. між позивачем та фірмою “Lindauer Dorner GmbH” (Німеччина) (далі по тексту –Фірма) укладено контракт №200603/410/0, відповідно до умов якого позивач придбав у Фірми обладнання (станки), загальною вартістю 413027Євро.

Згідно із п.п.4.1.1., 4.1.2 контракту позивач зобов’язувався здійснити попередню оплату в розмірі 20% суми контракту, тобто 82605,40Євро, а для оплати решти суми контракту - 330421,60Євро позивач зобов’язувався відкрити протягом 50 днів після попередньої оплати безвідкличний документарний акредитив, підтверджений першокласним банком.

Відповідно до п.5.1. контракту Фірма зобов’язувалася поставити товар протягом 88 днів після здійснення покупцем попередньої оплати при умові своєчасного відкриття акредитиву.

Позивач попередню оплату в сумі 82605,40Євро здійснив 05.09.06р., що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №60 від 04.09.096р. (а.с.41). Отже, виходячи із умов контракту, товар мав бути поставлений в строк до 03.12.06р.

22 листопада 2006р. між позивачем та Фірмою укладено додаткову угоду №2 до Контракту №200603/410/0 від 14.06.06р., в якій сторони передбачили продовження строку поставки товару до 120 днів після проведення покупцем (позивачем у справі) попередньої оплати. Таким чином, з урахуванням умов додаткової угоди, товар повинен бути поставлений в строк до 03.01.07р.

Як вбачається із копій інвойсів №560691 від 05.12.06р., №560692 від 05.12.06р. частина продукції була поставлена на митну територію України 11.12.06р., про що свідчать відбитки відповідної митниці на вказаних інвойсах. Згідно із інвойсами №560709 від 12.12.06р., №560710 від 12.12.06р. решта продукції була поставлена на митну територію України 18.12.06р. Факт поставки продукції до 28.12.06р. не заперечується сторонами.

Враховуючи, що між позивачем та Фірмою виникли відносини поставки імпортної продукції на умовах відстрочення такої поставки, до розрахунків по даній операції має застосовуватися Закон України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”.

Відповідно до ст.2 даного Закону імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 90 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу на користь постачальника продукції, що імпортується, потребують індивідуальної ліцензії Національного банку України. В силу ст.6 цього ж Закону, у разі перевищення термінів імпортної операції резидентів при виконанні резидентами договорів виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, оперативного і фінансового лізингу, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення Національний банк України може надавати індивідуальні ліцензії. Порядок віднесення операцій резидентів до вищезазначених встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.02р. №445 затверджено Порядок віднесення операцій резидентів у разі провадження ними зовнішньоекономічної діяльності до договорів виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, оперативного та фінансового лізингу, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення (далі по тексту –Порядок), який діяв до 01.01.08р.

Виходячи із змісту вказаного Порядку, для отримання індивідуальної ліцензії Національного банку України щодо продовження строків проведення розрахунків за імпортними операціями, резидент має отримати висновки Міністерства економіки України щодо віднесення операцій резидента до договорів, визначених у ст.6 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”.

В п.8 вказаного Порядку наведений перелік документів, які подаються резидентом для одержання висновку Мінекономіки щодо віднесення операцій до вищевказаних договорів.

28 грудня 2006р. позивач звернувся до Міністерства економіки України з листом №7020-0107 про надання висновку про віднесення Контракту №200603/410/0 від 14.06.06р., укладеного між ВАТ “Чернігівське Хімволокно” та фірмою “Lindauer Dorner GmbH” (Німеччина), до договорів виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, оперативного та фінансового лізингу, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення. До листа-звернення додавалися документи, передбачені п.8 Порядку. В ході розгляду справи відповідачем не заперечувався факт надання позивачем документів, перелічених у додатку до заяви, в повному обсязі.

Вказане звернення обґрунтовувалося позивачем положеннями ст.6 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” та Порядку віднесення операцій резидентів у разі провадження ними зовнішньоекономічної діяльності до договорів виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, оперативного та фінансового лізингу, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.02р. №445.

Відповідач в листі №102-41/113 від 29.01.07р., який отриманий позивачем 02.02.07р., повідомив позивача про відсутність підстав для продовження терміну розрахунків за контрактом №200603/410/0 від 14.06.06р. в зв’язку з повним виконанням фірмою “Lindauer Dorner GmbH” зобов’язань за цим контрактом на момент звернення ВАТ “Чернігівське Хімволокно” до Мінекономіки.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно з п.9 Порядку, подані резидентом документи розглядаються Мінекономіки протягом 10 днів з дня їх реєстрації та після закінчення цього терміну резиденту надається висновок щодо віднесення зовнішньоекономічного договору (контракту) до видів, визначених у ст.6 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” (далі за текстом –Закон). У разі відмови Мінекономіки у видачі такого висновку резиденту надається відповідь з обґрунтуванням причин відмови, про що повідомляється Державна податкова адміністрація. При цьому, Порядком не передбачається типової форми відмови у видачі висновку, а тому суд вважає, що така відповідь з обгрунтуванням причин відмови має викладатися у довільній письмовій формі.

Як встановлено судом в ході розгляду справи при огляді оригіналу заяви позивача від 28.12.06р., на якому містився відбиток штампу Міністерства економіки України, заява отримана Міністерством саме 28.12.06р.

Отже, виходячи із змісту пункту 9 Порядку, відповідач повинен був розглянути представлені позивачем заяву та документи в строк до 8 січня 2007р. та надати відповідний висновок щодо віднесення контракту до видів, визначених у ст.6 Закону, або надати письмову відповідь з відмовою у видачі такого висновку з обґрунтуванням причин відмови.

Аналогічний припис про надання Міністерством економіки висновку щодо віднесення зовнішньоекономічного договору (контракту) до видів, визначених у ст.6 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” або надання письмової відмови у видачі висновку з обгрунтуванням причин відмови передбачається пунктом 9 Порядку розгляду Міністерством документів, поданих резидентом для отримання висновку щодо віднесення зовнішньоекономічного договору (контракту) до видів визначених у ст.6 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”, затвердженого наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 10.05.02р. №134, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.05.02р. за №437/6725.

Аналіз змісту листа Міністерства економіки України від 29.01.07р. №102-41/113, надісланого відповідачем з порушення встановленого Порядком 10-денного терміну для надання відповіді, показує, що в ньому не зазначено про відмову у видачі висновку щодо віднесення контракту №200603/410/0 від 14.06.06р. до видів, визначених у ст.6 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”. В останньому абзаці вказаного листа відповідач повідомляє позивача про “відсутність підстав для продовження терміну розрахунків за контрактом №200603/410/0 від 14.06.06р.”. Будь-яких інших письмових відповідей з відмовою у наданні висновку щодо віднесення контракту до визначених у Законі видів з викладенням обґрунтуванням причин відмови відповідач позивачеві не надавав.

Згідно із Законом України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” повноваження щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами шляхом видачі резидентам індивідуальних ліцензій надані лише Національному банку України. Відповідно до Порядку Міністерству економіки України надані повноваження лише щодо віднесення зовнішньоекономічного контракту до договорів виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, оперативного та фінансового лізингу, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення, а тому відповідач не мав права вирішувати питання про продовження терміну розрахунків за контрактом №200603/410/0 від 14.06.06р. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач діяв з перевищенням наданих йому повноважень, а тому такі його дії не відповідають вимогам чинного законодавства, й є неправомірними.

Разом з тим, враховуючи, що відповідачем не розглянуто по суті заяву ВАТ “Чернігівське Хімволокно” про надання висновку щодо віднесення контракту №200603/410/0 від 14.06.06р. до видів операцій, встановлених ст.6 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”, суд приходить до висновку про неправомірність бездіяльності відповідача.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині визнання незаконними дій відповідача щодо відмови в наданні висновку про продовження терміну розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом підлягають задоволенню.

Вимоги про скасування акту індивідуальної дії суб’єкта владних повноважень –Міністерства економіки України –про відмову у наданні висновку про продовженню терміну розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом задоволенню не підлягають, виходячи з наступного:

За загальними правилами актом індивідуальної дії суб’єкта владних повноважень є офіційний письмовий документ, який породжує певні права та обов’язки суб’єкта, якому вони адресовані. При цьому форма, найменування акту залежать від місця даного органу в системі відповідних органів та його компетенції і регулюються Конституцією України, відповідними законами України та положенням (статутом) про такий орган.

Відповідно до п.8 Положення “Про Міністерство економіки України”, затвердженого Указом Президента України від 23.10.2000р. №1159/2000, Мінекономіки України в межах своїх повноважень на основі та на виконання актів законодавства України видає накази.

Виходячи із змісту Порядку віднесення операцій резидентів у разі провадження ними зовнішньоекономічної діяльності до договорів виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, оперативного та фінансового лізингу, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення, не передбачається прийняття Міністерством економіки будь-якого акту у випадку відмови у наданні резиденту висновку щодо віднесення зовнішньоекономічних операцій резидентів до договорів, передбачених ст.6 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”. Встановлена лише можливість надання письмової відповіді із зазначенням причин відмови.

Як встановлено судом вище, відповідач в листі від 29.01.07р. №102-41/113 повідомив позивача про відсутність підстав для продовження терміну розрахунків за контрактом №200603/410/0 від 14.06.06р., тобто вчинив дії, які не віднесені до його повноважень. Проте, на підставі вказаного листа у позивача не виникло прав або обов’язків щодо отримання індивідуальної ліцензії Національного банку України на продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом. Будь-яких актів індивідуальної дії щодо відмови у наданні висновку відповідачем не приймалося, а тому відсутні підстави для скасування листа №102-41/113 від 29.01.07р. як акту індивідуальної дії суб’єкта владних повноважень.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачу підлягає відшкодуванню з Державного бюджету понесені ним витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.19 Конституції України, Законом України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”, ст.ст.2,71,94,158,160-163,167,186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Міністерства економіки України щодо відмови в наданні висновку про продовження терміну розрахунків за контрактом №200603/410/0 від 14.06.06р. з фірмою “Lindauer Dorner GmbH” (Німеччина).

В решті позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України (рах.0002 в УДК в Чернігівській області, МФО 853592) на користь Відкритого акціонерного товариства “Чернігівське Хімволокно”, м.Чернігів, вул..Шорса, 78 (ідентифікаційний код 00204048, р/р 0050 у філії АКІБ “УКРСИББАНК” “Київське регіональне управління”, МФО 300733) 3грн.40коп. державного мита.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Чернігівської області в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у двадцятиденний строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Судді Т.Г.Оленич

Л.М.Лавриненко

А.С.Сидоренко

Постанова виготовлена в повному обсязі та підписана 31 березня 2008р.

Судді Т.Г.Оленич

Л.М.Лавриненко

А.С.Сидоренко