КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2008                                                                                           № 22/21

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Рєпіної Л.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкрите акціонерне товариство "Комбінат Будіндустрії"

на рішення Господарського суду м.Києва від 18.02.2008

у справі № 22/21

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Барбет"

до                                                   Відкрите акціонерне товариство "Комбінат Будіндустрії"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 9273,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 18.02.2008 р. у справі № 22/21 позов ВАТ „Барбет” до ВАТ „Будіндустрія” про стягнення 9273,72 грн. задоволений.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника, у відзиві на апеляційну скаргу позивач, проти вимог, викладених у апеляційній скарзі заперечував, просив залишити їх без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, 20.07.2006 сторонами укладений договір купівлі-продажу № 207, за умовами якого відповідач зобов’язався передати у власність, а позивач прийняти металобрухт та здійснити його оплату.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок – відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Позивачем, на рахунок відповідача перераховано 70000грн., але згідно з приймально-здавальних актів металобрухт був відвантажений на суму 60726,28 грн.

Позивач направив претензію № 18/09-1 від 18.09.2007 про повернення 9273,72 грн. в зв’язку з недопоставкою продукції.

Відповідач заборгованість не визнає.

Заперечуючи проти рішення суду, відповідач звертає увагу на те, що металобрухт був наданий в повному обсязі, перешкод з його боку для отримання позивачем продукції не було, таким чином господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність вини відповідача та стягнення коштів за нібито недопоставлений товар.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред’явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Пунктом 3.1 укладеного договору сторони передбачили умови поставки-франко-склад „продавця” – відповідача. Товар приймається на франко-складі відповідача на підставі приймально-здавальних актів. Крім того, умови поставки договору вказують на те, що відповідач відвантажує товар на протязі 3-х календарних днів з моменту отримання передплати, а покупець - позивач несе затрати по демонтажу, порізці та транспортуванню.

Отже, договором передбачений самовивіз металобрухту транспортом позивача, цей факт найшов підтвердження у приймально-здавальних актах ( а.с. 17-29), де вказано що вивіз відбувається транспортом брухтоотримувача, тобто позивача.

Доказів того, що у відповідача була відсутня необхідна кількість металобрухту, або відповідачем чинилися перепони в отриманні позивачем залишків товару, не має. Отже, колегія суддів вважає що, позивач сам не здійснив вивіз свого товару зі складу відповідача, а тому відсутні підстави для стягнення з останнього залишку коштів, оскільки позивачем порушені умови договору. Даний факт також знайшов підтвердження у позовній заяві позивача ( абзац 4), де позивач вказує що втратив інтерес до виконання зобов’язання в зв’язку з закінченням термінів дії ліцензії на операції з брухтом чорних металів.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задоволенню, а рішення господарського суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу ВАТ „Будіндустрія” задовольнити, рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2008 року у справі № 22/21 скасувати.

2.          Прийняти нове рішення, яким Відкритому акціонерному товариству „Барбет” відмовити у задоволенні позову до відкритого акціонерного товариства „Будіндустрія” про стягнення 9273,72 грн.

3.          Матеріали справи повернути господарському суду міста Києва .

Головуючий суддя

Судді

30.05.08 (відправлено)