ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"04" червня 2008 р.

Справа №  9/143

Господарський суд Кіровоградської області,
м. Кіровоград, вул. Луначарського, 29, у складі судді Шевчук О.Б., при
секретарі судового засідання Безчасній Н.Г., розглянув у відкритому  судовому засіданні справу

за
позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до
відповідача: управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, м.
Кіровоград, вул. 50 років Жовтня, 4

про
скасування вимоги

за
участю представників:

від
позивача - фізична особа - підприємець ОСОБА_1

від
відповідача - Гредякіна Ю.В., довіреність № 05
від 07.04.2008 р., головний спеціаліст-юрисконсульт.

Час
прийняття постанови: 11 год. 25 хв.

Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 подано позов про скасування вимоги управління
Пенсійного фонду України в м. Кіровограді №Ф-154У від 03.03.2008 року про
сплату боргу в сумі  1527 грн. 00 коп.
Обгрунтовуючи свої вимоги,  позивач
посилається на те, що  він у 2004 році
був  платником фіксованого податку   відповідно до Декрету Кабінету Міністрів
України "Про прибутковий податок з громадян".  А відповідно до абз. 22, 23 ст. 14  цього Декрету
(з урахуванням змін, внесених Законом України  №129/98-ВР від 13.02.1998 р.) у разі  сплати
фіксованого  податку  платник
такого податку звільняється від ведення обов'язкового обліку доходів і
витрат; платник фіксованого податку, особи, які перебувають з ним  у
трудових  відносинах, а також
члени його сім'ї, які беруть участь
у  підприємницькій  діяльності,
звільняються  від  сплати нарахувань   на
фонд  оплати  праці. Тому, за висновком позивача, до нього
не можуть бути застосовані  норми  Закону України "Про загальнообов'язкове
державне  пенсійне страхування".

Відповідач
позов не визнав, вважає його необгрунтованим та просить  в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши
та оцінивши наявні матеріали справи та пояснення представників сторін,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

В
період з  грудня 2003 р. по листопад
місяць 2004 р. включно позивачем подавались
до  управління Пенсійного фонду
України в м. Кіровограді  розрахунки  сум страхових внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, відповідно до яких  останнім нараховано до сплати  страхові внески в загальній сумі 1547 грн. 00
коп.

У
зв'язку з  несплатою позивачем  сум страхових внесків у строки,
визначені   Законом  України "Про загальнообов'язкове
державне  пенсійне страхування",
відповідачем було направлено позивачу вимогу №Ф-154У про сплату боргу в
загальній сумі  1527 грн. 00 коп.

Не
погодившись із вказаною вимогою, вважаючи, що вона винесена з порушенням норм
чинного законодавства, позивач звернувся до суду   з позовом про  її скасування.

Вимоги
позивача  не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Як
вбачається із матеріалів справи, протягом 2004 року фізична
особа-підприємець  ОСОБА_1   обрала
спосіб оподаткування
доходів,  одержаних від
підприємницької  діяльності,  за фіксованим розміром податку (далі -  фіксований
податок)  шляхом придбання
патенту.

Порядок
та умови сплати  фіксованого податку
введено Законом України "Про внесення змін до Декрету Кабінету Міністрів
України "Про прибутковий податок з громадян" №129/98-ВР від
13.02.1998 року.

Відповідно
до п. 2 Прикінцевих положень цього Закону до внесення  відповідних
змін  до  порядку
здійснення відрахувань на
державне  пенсійне  страхування громадянами-підприємцями,  що
сплачують  фіксований  податок,
10 відсотків сум цього податку, що надійшли до відповідного місцевого
бюджету, перераховуються  до  Пенсійного
фонду  України,  а  90
відсотків  сум  фіксованого
податку,  що  надійшли
до  місцевого бюджету,
спрямовуються  на  потреби
територіальної  громади  за визначеними нею напрямами.

01.01.2004
року набрав чинності Закон № 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (надалі Закон № 1058-ІУ), відповідно до ст. 5 якого
сферою його дії є регулювання відносин, що виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

При
цьому, зазначеною статтею встановлено, що дія інших нормативно-правових актів
може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом або
в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно
імперативних положень ч.2 ст.5 Закону № 1058-ІУ виключно цим Законом
визначаються принципи та структура системи загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню, платники страхових внесків, їх права та
обов'язки, порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків,
стягнення заборгованості за цими внесками.

Положеннями
п.1 ст.14 цього Закону визначено, що страхувальниками відповідно до цього
Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно
до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі
філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи
зазначених  підприємств, установ,
організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають свій
баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи
-  суб'єкти підприємницької діяльності та
інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний
торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за
договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах
1,10,15 статті 11 цього Закону.

Згідно
з ч.1 ст.15 Закону №1058-ІУ, зазначені страхувальники є платниками страхових
внесків за найманих працівників.

Відповідно
до п.6 ч.2 ст.17 Закону №1058-ІУ, страхувальник зобов'язаний нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові
внески.

У
ст.18 Закону №1058-ІУ зазначено, що страхові внески є цільовим
загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в
порядку, встановленому цим Законом; вони не включаються до складу податків,
інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування, на ці внески
не поширюється податкове законодавство, а іншим законодавством не можуть
встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення
їх від сплати.

Ставки,
механізм справляння та пільги щодо сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування встановлені Законом № 400/97 -ВР, який разом із Законом №
1058-ІУ не встановлює такої пільги, як звільнення від сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне страхування для суб'єктів підприємницької
діяльності - платників фіксованого податку.

З
огляду на вищевикладене, обов'язок сплачувати страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не зумовлюється статусом
платника податку як суб'єкта підприємницької діяльності.

Розділ
4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок
громадян" регулює питання оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю.

В
силу ст.16 "Прикінцевих положень" Закону №1058-ІУ, до приведення
законодавства у відповідність з цим Законом закони України та інші
нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому
Закону.

Положення  ст. 14
Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок
громадян"  в частині звільнення
платника фіксованого  податку  та осіб, які перебувають з ним  у
трудових  відносинах,  від
сплати нарахувань   на  фонд
оплати праці, суперечать вищезазначеному Закону, а тому не підлягають
застосуванню господарським судом.

Згідно
з ч.6 ст.20 Закону №1058-ІУ, страхувальники зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через
20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом
для вказаних страхувальників є календарний місяць.

Норми
ч.2 ст.106 Закону № 1058-ІУ  визначають,
що суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені ст.20 цього Закону, вважаються
простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (недоїмкою) і
стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Відповідно
до ч.3 ст.106 Закону №1058-ІУ, територіальні органи Пенсійного фонду України
надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

З
урахуванням вищенаведеного, господарський суд
дійшов до висновку, що оспорювана вимога управління Пенсійного фонду
України в м. Кіровограді  відповідає
приписам чинного законодавства, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись  ст. 71,
ст. 160, ст. 162, ст. 163, ст. 167, ст. 186, ст. 254,  пунктом 6 розділу 7 "Прикінцеві та
перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України,
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В
задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо
таку заяву не було подано.

Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України,
постанова суду першої інстанції набирає законної сили  після закінчення цього строку.

У
разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Якщо
строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи
ухвала суду не набрала законної сили.

Постанову
може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження постанови суду першої інстанції протягом десяти днів з дня її
проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Копію
постанови направити сторонам.

Суддя

О.Б.
Шевчук