СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

9 червня 2008 року

Справа № 5020-11/114

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гонтаря В.І.,

суддів                                                                      Борисової Ю.В.,

Гоголя Ю.М.,

за участю представників сторін:

сторони не з'явились,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "БОС" на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя Дмитрієв В.Є.) від 21.04.2008 у справі № 5020-11/114,

за позовом           Приватного підприємства "Вітязь-Сервіс" (вул. Дибенка, 27, Сімферополь, 95000)

до           Приватного підприємства "БОС" (вул. Степаненко, 4,Севастополь,99007)

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 21.04.2008 (суддя Дмитрієв В.Є.) позов задоволено частково.

З приватного підприємства "БОС" на користь приватного підприємства "Вітязь-Сервіс" стягнуто заборгованість у сумі 8717,39грн., з яких 8153,0грн. - основна заборгованість, 396,7грн. - пеня, 74,37грн. - 3% річних, 93,32грн. - інфляційне відшкодування, а також 87,17грн. - витрати по сплаті державного мита та 100,06грн. - витрати на інфонрмаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, приватне підприємство "БОС" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду скасувати, в позові відмовити, посилаючись на неправильне застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи повторно в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив наступне.

11.09.2006 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг охорони № 01/43/06 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору позивач зобов`язаний надавати послуги щодо охорони об`єкту замовника - авто кемпінгу "Омега", який розташований в місті Севастополі, пляж Омега, 21.

Відповідно до пункту 8.3 Договір може були розірваний достроково за ініціативою однієї із сторін у випадку письмового попередження іншої сторони не пізніше, ніж за три тижні до дати його розірвання.

Повідомленням (а.с.15), яке було отримано Приватним підприємством "БОС" 30.05.2007, вх. №54, позивач повідомив про розірвання Договору.

Відповідно до пункту 3.2 Договору оплата послуг охорони здійснюється кожного місяця з передплатою 100% шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача.

Відповідно до пункту 4.1 Договору, прийом та здача об`єкту здійснюється уповноваженими особами замовника та виконавця по журналу прийому-здачі чергувань.

Відповідно до пункту 5.2.9 Договору, замовник (відповідач) зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати виконавцю надані послуги охорони.

Відповідно до актів здачі-прийому виконаних робіт (а.с.31-41), позивач надав, а відповідач прийняв послуги на загальну суму 43992,0 грн., однак деякі акти відповідачем не підписані у зв`язку з тим, що відповідач вважає, що позивачем систематично порушувалися умови Договору.

Однак, надання послуг позивачем підтверджується журналом прийому-здачі чергувань, який було надано в судовому засіданні для огляду.

Цей факт підтверджує належне виконання позивачем умов Договору, як це передбачено пунктом 4.1 Договору.

Відповідачем доказів неналежного надання позивачем послуг до матеріалів справи не надано, Договір за позовний період розірвано не було.

Посилання відповідача на неналежну якість наданих послуг документально не підтверджені. Доводи відносно відсутності ліцензії на право надання відповідних послуг спростовуються наданими в матеріалах справи копіями претензій за весь період дії Договору.

Відповідно до рахунків (а.с.20-29) та банківських витягів (а.с.41-50) заборгованість відповідача перед позивачем на момент вирішення спору склала 8153,0 грн.

Так, у зв`язку з тим, що у договорі чітко не визначений строк оплати заборгованості, то в порядку частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України позивач надіслав на адресу відповідача претензію № 170 від 18.10.2007 (а.с.18), яка була отримана відповідачем 19.10.2007, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.19).

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, строк виконання зобов`язання за Договором настав 26.10.2007.

У встановлений строк відповідачем заборгованість не погашена, доказів погашення заборгованості відповідач судовій колегії не надав, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Судова колегія, розглянувши матеріали справи, вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного Кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідачу пеню в розмірі 653,88грн.

Згідно статті 546, статті 549, пункту 3 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 6.3 Договору, у випадку несвоєчасної оплати відповідач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості.

Перевіривши розрахунок пені, судова колегія вважає його таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства у зв`язку з тим, що відповідачем не вірно визначений строк виконання зобов`язання, а відповідно і період нарахування пені.

Так, за розрахунками суду пеня складає 396,7 грн. Період нарахування пені з 27.10.2007 по 18.03.2008.

Пеня нараховується за формулою сума боргу * (2*ставка НБУ):365 днів у році *кількість днів прострочки:

з 27.10.2007 по 01.01.2008 ставка НБУ склала 8%

8153,0* (2*8%): 365*34:100=121,51;

з 01.01.2008 ставка НБУ 10 %

8153,0* (2*8%): 365*77:100=275,19.

Також , позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних в розмірі 97,84 грн. та інфляційне відшкодування в розмірі 93,32 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, зобов’язаний сплатити кредитору суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Перерахувавши розрахунок стягнення 3% річних, судова колегія дійшла висновку, що 3% річних підлягає стягненню в розмірі 74,37 грн., випливаючи з наступних розрахунків: сума боргу * 3% : 365 * кількість днів прострочки = 3%.

8153,0* 3% : 365*111:100=74,37.

Перерахувавши розрахунок інфляційного відшкодування, судова колегія дійшла висновку, що сума інфляційного відшкодування за розрахунками суду складає 1141,42 грн.., випливаючи з наступних розрахунків:

Сума боргу * % індекс інфляції : 100 - сума боргу = сума інфляційного відшкодування.

Період нарахування інфляційного відшкодування з 27.10.2007 по 18.03.2008.

8153,0 *(102,2*102,1*102,9*102,7*103,8):100-8153,0=1141,42грн.

Однак, у зв`язку з тим, що позивач, відповідно до уточнень позовних вимог, просить стягнути інфляційне відшкодування в розмірі 93,32 грн., а господарський суд не може вийти за межі позовних вимог в порядку статті 83 господарського процесуального кодексу України без відповідної заяви позивача, позовні вимоги в частині стягнення інфляційного відшкодування підлягають задоволенню в розмірі 93,32 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає на відповідача витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу пропорційно сумі задовлених вимог.

На підставі висловленого, судова колегія не вбачає підстав для скасування рішення господарського суду, отже апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Севастополя від 21.04.2008 у справі № 5020-11/114 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "БОС" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  В.І. Гонтар

Судді                                                                                Ю.В. Борисова

Ю.М. Гоголь