КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

05.05.08 р.                                                                                          № 8/031-08

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Жук Г. А. (доповідач по справі),

суддів:

Агрикової О.В.

Разіної Т. І

при секретарі судового засідання: Рустам’яні Е.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: Панкратов В.С.- представник за дов. № 200 від 08.04.08 р.;

Прокоф’єв Л.Є - представник за дов. № 48 від 28.01.08 р.;

від відповідача: не з'явились.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж»на рішення господарського суду Київської області від 12.02.2008р.

у справі № 8/031-08 (суддя Чорна Л.В.)

за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Відродження Полісся», м. Славутич, Київська область;

до           Товариства з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж», м. Славутич, Київська область;

про           стягнення 12 342,15 грн.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Відродження Полісся»звернулося до господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж»про стягнення 12 342,15 грн., що становлять заборгованість за угодою № 03 від 15.05.2006 року в сумі 10 023,22 грн., пеня в сумі 829,77 грн., 3% річних в сумі 214,19 грн., інфляційні нарахування в сумі 1 274,97 грн. (а.с.3-5).

Рішенням господарського суду Київської області від 12.02.2008 р. у справі № 8/031-08 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж»на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Відродження Полісся»10 023,22 грн. основного боргу, 214,19 грн. –3% річних, 1 274,97 грн. –інфляційних втрат. В решті позову –відмовлено (а.с.41-43).

Суд першої інстанції посилаючись на ст. ст. 520, 525, 526, 530, 625 ЦК України відповідно до яких боржник у зобов’язанні може бути замінений іншою особою лише за згодою кредитора, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача боргу, 3 % річних та відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, оскільки в угоді № 03 від 15.05.2006 року відповідальність в вигляді сплати пені не передбачена.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж», через місцевий господарський суд подав апеляційну скаргу № 02/40 від 27.02.2008 року (вх. № 2-04/1/200/498 від 11.03.2008р.) в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовуються тим, що вказане рішення винесене в наслідок неповного застосування та порушення норм процесуального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що позивачем не було виконано вимоги п. 5 угоди № 03 щодо передачі в строк до 16.05.2007 року всієї документації, з якої випливають права та обов’язки сторін.

Водночас, відповідач вказує, що в порушення вимог ч. 2 ст. 57 ГПК України, позивачем не надіслано відповідачу копії видаткової накладної № 00000097 від 05.09.2005 року та копії довіреності ЯКП № 891927 від 05.09.2005 року, про що свідчить опис відправлених документів.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 17.03.2008 року вказана апеляційна скарга прийнята до провадження у складі колегії суддів: Жук Г.А. –головуючий по справі, судді –Агрикова О.В., Мазур Л.М.

Розпорядженням заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.04.2008 року склад судової колегії змінено.

Під час розгляду апеляційної скарги представники позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечували, рішення господарського суду Київської області від 12.02.2008р. у справі № 8/031-08 вважають законним та обґрунтованим.

ТОВ «Буденергомонтаж» (скаржник у справі) не направив свого представника в судове засідання 05.05.2008р., хоча про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського міжобласного апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

15.05.2006 року Дочірнє підприємство «Славутич»Відкритого акціонерного товариства «Південтеплоенергомонтаж»(сторона 1), Товариство з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж»(сторона 2) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Відродження Полісся»(сторона 3) уклали угоду № 03 про взаємну домовленість погашення заборгованості, відповідно до умов якої сторона 1 передає, а сторона 2 приймає на себе права та обов’язки першого і стає стороною платником згідно накладної № 97 від 05.09.2005 року частково в сумі 10 023,22 грн. між стороною 1 та стороною 3 (а.с.8).

Заборгованість у сумі 10 023,22 грн., що є предметом угоди № 03 від 05.09.2005 року, виникла в наслідок господарських взаємовідносин між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою «Відродження Полісся»(позивач у справі) та Дочірнім підприємством «Славутич»Відкритого акціонерного товариства «Південтеплоенергомонтаж», а саме з поставки товарно-матеріальних цінностей, по видатковій накладній № п-00000097 від 05.09.2005 року на суму 27 179,12 грн. (а.с.6), які були отримані за довіреністю серії ЯКП № 891927 від 05.09.2005 року виданою на ім’я Ольховик Олександр Вікторович (а.с.7).

Як свідчить позивач, Дочірнє підприємство «Славутич»Відкритого акціонерного товариства «Південтеплоенергомонтаж»частково сплатило вартість отриманих матеріальних цінностей, а тому предметом угоди № 03 є заборгованість в сумі 10 023,22 грн.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм матеріального та процесуального права, при винесені оскаржуваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 528 ЦК України передбачає, що виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто.

Заміна осіб у зобов’язанні пов’язані з тим, що попередні учасники зобов’язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов’язки у повному обсязі переходять до суб’єктів, які їх замінюють. Заміна осіб у зобов’язанні може набувати форми заміни боржника.

Відповідно до вимог ст. 520 ЦК України за згодою кредитора можлива заміна боржника у зобов'язанні - переведення боргу на іншу особу.

Згідно зі ст. 521 ЦК України, форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу, тобто правочин щодо заміни боржника у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому боржнику.

Так, враховуючи вище вказані норми, первісний та новий боржник уклали угоду № 03 від 15.05.2006 року з кредитором, якою ДП «Славутич»ВАТ «Південтеплоенергомонтаж»передав, а ТОВ «Буденергомонтаж» прийняв на себе права та обов’язки першого і став платником згідно накладної № п-00000097 від 05.09.2005 року, частково, в розмірі 10 023,22 грн. перед ТОВ «Відродження Полісся».

Умовами угоди № 03 від 15.05.2006 року не встановлений строк оплати.

У відповідності до ч.2 ст. 530, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Листом № 133 від 14.03.2007 року позивач запропонував відповідачу перерахувати 10 023,22 грн. на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю фірмою «Відродження Полісся»(а.с.9).

25.05.2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Відродження Полісся»повторно направило Товариству з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж»лист № 338 в якому вимагало виконати взяті на себе зобов’язання та терміново погасити заборгованість в сумі 10 023,22 грн. (а.с.10).

04.09.2007 року на адресу скаржника позивачем була направлена претензія № 629 в якій Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Відродження Полісся»пропонувало Товариству з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж»терміново перерахувати 10 023,22 грн., що становлять заборгованість, яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж»прийняло на себе у відповідності до угоди № 03 від 15.05.2006 року (а.с.11).

02.11.2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж»надіслав позивачу лист № 02/202 в якому повідомляє, що не відмовляється від заборгованості в сумі 10 023,22 грн. та про те, що існуюча заборгованість буде сплачена до кінця 2007 року (а.с.16).

15.11.2007 року позивач направив відповідачу лист № 840 в якому просить в підтвердження даних Товариством з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж»гарантій по сплаті заборгованості в розмірі 10 023,22 грн. оформити гарантійний лист в установленому законом порядку, а саме: вказати точну дату повного погашення заборгованості; завірити лист підписами директора та головного бухгалтера підприємства та скріпити підписи печаткою юридичної особи (а.с.17).

Відповідач відповіді на направив, існуючу заборгованість не сплатив.

Скаржник стверджує, що йому, як новому боржнику у зобов’язанні, позивачем не передано всієї документації на виконання умов п.5 угоди, а тому строк виконання зобов’язання не настав і він вправі відмовитись від виконання зобов’язання в силу вимог п.6 ст. 193 ГК України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає дане твердження відповідача помилковим та необґрунтованим, оскільки угодою № 03 від 15.05.2006 року обов’язок по передачі документів покладено на сторони, а не лише на позивача, а не надіслання позивачем відповідачу копій видаткової накладної № п-00000097 від 05.09.2005 року та довіреності ЯКП № 891927 від 05.09.05 року не лишає відповідача права, в порядку статті 22 ГПК України, ознайомитись з матеріалами справи під час розгляду справи в суді, тому не може бути підставою для скасування рішення суду.

Враховуючи також, що відповідач листом № 840 від 15.11.2007 року визнав заборгованість перед позивачем за угодою № 03 від 15.05.2006 року в сумі 10 023,22 грн., колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення з відповідача зазначеної суми основного боргу.

Відповідно до ч.2 ст. 625 боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що інфляційні втрати пов’язані з інфляційними процесами в державі та за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних –платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, колегія суддів визнає правомірними позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 829,77 грн. пені, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В силу статей 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов’язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», передбачено, що розмір пені, встановлений за згодою сторін, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки угодою № 03 від 15.05.2006 року сторони не передбачили відповідальності в вигляді сплати пені, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення пені.

За даних обставин, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, тому рішення господарського суду Київської області від 12.02.2008р. у справі № 8/031-08 відповідає фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства України, а відтак передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, ГПК України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж»на рішення господарського суду Київської області від 12.02.2008р. у справі № 8/031-08 - залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Київської області від 12.02.2008р. у справі № 8/031-08 - залишити без змін.

3.          Справу № 8/031-08 повернути до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя:                                                                      Жук Г. А.

Судді:

Агрикова О.В.

Разіна Т. І

Дата відправки 16.05.08