ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2008 Справа № 13/112

Господарський суд Херсонської області у складі судді Александрової Л.І. при секретарі Шевченко М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відособленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція"

до Селянського (фермерського) господарства "Відродження"

про стягнення 617802 грн. 66 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Климець С.С. пом. ген. директора

відповідача- Шарлай С.А. директор

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи .

Справа розглянута за межами встановленого ст. 69 ГПК України строку за клопотанням сторін.

в с т а н о в и в:

Позивач просить стягнути з розрахункового рахунку відповідача 617802 грн. 66 коп. заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3% відсотків річних.

Відповідач проти позову заперечує.

Як посилається позивач у позовній заяві, 11.05.98 року ВП "Рівненська атомна електрична станція" ДП НАЕК "Енергоатом" уклала договір № 76 з фермерським господарством "Відродження". По даному договору 12.05.1998 року була укладена додаткова угода, за умовами якої Рівненська атомна електрична станція провела взаємозалік за спожиту електроенергію ВАТ "Каховське ремонтно - транспортне підприємство" на суму 22000( двадцять дві тисячі) гривень та виробничому управлінню водоканалізаційного господарства м. Херсон на суму 300000(триста тисяч) гривень. Факт проведення взаємозаліку ( АВІЗО Р-№5914 від 12.05.1998 року та Р-№5916 від 12.05.1998 року), підтверджується реєстром НДЦ України № 10/147 та № 10/148 від 14.05.1998 року.

В рахунок проведених взаємозаліків відповідач зобов'язався перевести грошові кошти на рахунок РАЕС на протязі 40 днів з моменту підтвердження НДЦ України факту проведення взаємозаліку.

Відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав, коштів на рахунок не поступило, тому відповідач втрачає право на винагороду, передбачену п. 3 даної угоди. Відповідно до ст. 214 ЦК України сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення становить станом на 23.06.2001 року 588822 ( п'ятсот вісімдесят вісім тисяч вісімсот двадцять дві) гривні 66 копійок. Крім того за прострочення грошового зобов'язання нараховано 3 % річних, що становить 28 980 (двадцять вісім тисяч дев'ятсот вісімдесят) гривень і сума позову становить 617 802 (шістсот сімнадцять тисяч вісімсот дві) гривні 66 копійки.

Відповідач в особі голови фермерського господарства проти позову заперечує, посилаючись на те, що ні договір, ні додаткову угоду до нього та листи на адресу позивача про проведення заліку на суму 322000 грн. він не підписував та не уповноважував інших осіб на укладення цього договору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

З аналізу тексту договору № 76 від 11.05.1998 року вбачається, що за своєю правовою природою він є договором поставки, а тому зобов'язання сторін, які з нього витікають регулюються главою 23 ЦК УРСР договором поставки є договір, який діяв на час укладання договору.

Так відповідно до ст. 245 ЦК УРСР договором поставки є договір, який укладається між організаціями за їх розсудом , за яким поставщик зобов'язується передати покупцеві продукцію в строк, який не збігається з моментом укладення договору.

Таким чином, поставщик зобов'язується передати у певні строки або строк організації покупцеві у власність певну продукцію, а організація - покупець зобов'язується прийняти продукцію і оплатити її за встановленими цінами.

Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. Істотними є ті умови договору, які вказані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Для договору поставки умови щодо переліку найменування продукції, що підлягає поставці, її кількості ціни та вартості є істотними. Більше того, в п. 1.1 договору № 76 від 11.05.1998 року вказано, що поставці підлягають продукти харчування в асортименті та кількості, зазначеній в специфікації, яка є невід'ємною частиною договору.

Проте, доказів наявності такої специфікації позивачем не надано.

Таким чином, під час укладання даного договору сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, в зв'язку з чим договір № 76 від 11.05.1998 р. є неукладеним. А тому не може вважатися дійсною і додаткова угода до неукладеного договору.

Підставою для стягнення з відповідача спірної суми позивачем зазначено невиконання відповідачем зобов'язань за договором № 76 від 11.05.1998 р. Договори, визнані неукладеними, не створюють цивільних прав та обов'язків сторін.

Оскільки даний договір та угода визнані судом неукладеними, то у позивача відсутні правові підстави для стягнення спірної суми з посиланням на невиконання відповідачем зобов'язань за цим договором.

За таких обставин в задоволенні позову має бути відмовлено.

При цьому суд зауважує, що позивач не позбавлений права вимоги повернення спірної суми від осіб заборгованість яких за спожиту електроенергію він погасив шляхом заліку. Судові витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.44, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

в и р і ш и в:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Копію рішення надіслати сторонам.

Суддя Л.І. Александрова

Дата підписання рішення

01.08.08 р.