ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2008 р.

№
18/201

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого

Кравчука
Г.А.,

суддів:

Мачульського
Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Приватного
підприємства "Агрофірма "Панчеве"

на
постанову

Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 27.02.2008 р.

у
справі

№ 18/201

господарського
суду

Кіровоградської
області

за
позовом

Приватного
підприємства "Агрофірма "Панчеве"

до

Товариства
з обмеженою відповідальністю "Оситянське"

третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідача:

ОСОБА_1

про

виділення
в натурі майна

в судовому засіданні взяли участь  представники:

позивача:

Романяк
М.Я., дов. № 12/02 від 12.02.2008 р.;

відповідача:

не
з'явились;

третьої
особи:

не
з'явились;

В С Т А Н О В И В:

У
вересні 2007 р. Приватне підприємство "Агрофірма "Панчеве" (далі
-Підприємство) звернулось до господарського суду Кіровоградської області з
позовною заявою, у якій просило виділити йому в натурі на праві приватної
власності з майна Товариства з обмеженою відповідальністю
"Оситянське" (далі -Товариство) у рахунок майнових паїв на загальну
суму 474 159,00 грн., за структурою пайового фонду, майно згідно переліку.

Позовні
вимоги Підприємство обґрунтовувало тим, що:

-
воно є власником майнових паїв колишнього Колективного сільськогосподарського
підприємства "Іскра" (Товариства з обмеженою відповідальністю
"Агрофірма "Панчеве"), а Товариство -правонаступником
Колективного сільськогосподарського підприємства "Іскра" (Товариства
з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Панчеве");

-
Товариство на даний час користується майном Колективного сільськогосподарського
підприємства "Іскра" (Товариства з обмеженою відповідальністю
"Агрофірма "Панчеве") та всупереч норм Цивільного кодексу
України ухиляється від виділення йому з пайового фонду частки майна в натурі.

Рішенням
господарського суду Кіровоградської області від 04.01.2008 р. (суддя
Тимошевська В.В.) позовні вимоги Підприємства задоволено. Рішення мотивовано
тим, що:

-
Підприємство як власник майнових паїв колишнього Колективного
сільськогосподарського підприємства "Іскра" (Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Панчеве"), виходячи з положень
законодавства України, має право на виділення майна в натурі за структурою
пайового фонду;

-
майно, щодо якого виник спір, перебуває у користуванні Товариства на підставі
укладених ним договорів оренди з власниками майнових паїв в особі
уповноваженого ОСОБА_1 (далі -ОСОБА_1).

Постановою
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.02.2008 р. (колегія
суддів: Павловський П.П., Чус О.В., Швець В.В.) рішення господарського суду
Кіровоградської області від 04.01.2008 р. скасовано та прийнято нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог Підприємства відмовлено. Постанова мотивована
тим, що майно, щодо якого виник спір, не було виділено в натурі власникам
майнових паїв згідно Рекомендацій щодо передачі майна пайового фонду
реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства у спільну
часткову власність та організації управління таким майном, затверджених наказом
Міністерства аграрної політики України від 06.04.2001 р. № 96 та фактично ними
у власність не одержувалось.

Підприємство
звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій
просить постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від
27.02.2008 р. скасувати та залишити в силі рішення господарського суду
Кіровоградської області від 04.01.2008 р. Викладені у касаційній скарзі вимоги
Підприємство обґрунтовує тим, що господарським судом апеляційної інстанції при
прийнятті оскаржуваної постанови було порушено ст. 124 Конституції України, п.
п. 8, 15 та 16 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих
колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом
Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 р. № 62 та
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.04.2001 р. за N 305/5496
(далі -Порядок).

Товариство
скористалося правом, наданим ст. 1112 ГПК України та надіслало до
Вищого господарського суду України відзив на касаційну скаргу Підприємства, в
якому просить залишити без змін постанову Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 27.02.2008 р., а зазначену касаційну скаргу без
задоволення, оскільки вона є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не
ґрунтується на нормах законодавства.

Крім
того, Товариство у відзиві на касаційну скаргу просить прийняти та долучити до
матеріалів справи додаткові докази згідно додатку, в зв'язку з тим, що
заявником обґрунтовано неможливість їх подання суду першої та апеляційної
інстанції з поважних причин, що не залежали від нього.

Заявлене
клопотання Товариства про залучення до матеріалів справи додаткових доказів не
може бути задоволено колегією суддів Вищого господарського суду України,
оскільки ГПК України не надає суду касаційної інстанції право залучати до
матеріалів справи і досліджувати будь-які додаткові докази у справі.

Третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
-ОСОБА_1, не скористалася правом, наданим ст. 1112 ГПК України, та
відзив на касаційну скаргу Підприємства до Вищого господарського суду України
не надіслала, що не перешкоджає касаційному перегляду судового акту, який
оскаржується.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Підприємства та матеріали
справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних
обставини справи, застосування господарськими судами першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ними рішення
та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що
касаційна скарга Підприємства підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Господарськими
судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, і це відповідає наявним у
справі матеріалам, що позивач є власником майнових паїв колишнього Колективного
сільськогосподарського підприємства "Іскра" (Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Панчеве") в розмірі 18,5 % пайового
фонду на загальну суму 577 371,00 гривень. Спірне майно, яке позивач просить
виділити йому в натурі, ввійшло до структури пайового фонду колишнього
Колективного сільськогосподарського підприємства "Іскра" (Товариства
з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Панчеве"). Позивач
позбавлений можливості скликати загальні збори співвласників з метою вирішення
питання стосовно виділення конкретного майна в натурі, оскільки він є власником
майнових паїв в розмірі лише 18,5 % пайового фонду. Він також позбавлений
можливості звернутися до комісії з організації вирішення майнових питань, що
виникають в процесі реформування, оскільки вона не працює, невідома адреса її
місцезнаходження, зборами співвласників не затверджено положення про дану
комісію, як того вимагає постанова Кабінету Міністрів України від 28 лютого
2001 р. N 177.

У
відповідності з вимогами пункту 8 Порядку кожен із співвласників має право
скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів:

об'єднати
свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у
спільну часткову власність та передати його до статутного (пайового) фонду
новостворюваної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу;

об'єднати
свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у
спільну часткову власність, укласти договір про спільне володіння, користування
і розпорядження майном та передати його в оренду;

отримати
свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім'ї і
використати його на свій розсуд;

відчужити
пай будь-яким способом в установленому законом порядку.

Пунктом
15 вказаного Порядку визначено, що виділення майнових паїв у натурі окремим
особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну
власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна,
виділеного на ці цілі.

Приймаючи
зазначене до уваги, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить
до висновку, що співвласник майна, яке включене до пайового фонду реформованого
колективного сільськогосподарського підприємства, при наявності в нього
свідоцтва на право власності на майновий пай, має право власності на частину
майна пайового фонду, а також право на отримання вказаного майна в натурі від
підприємства -користувача  майна
реформованого колективного сільськогосподарського підприємства із переліку
майна, виділеного на ці цілі. Виділення майнових паїв у натурі окремим особам
повинно здійснюватись саме підприємством, яке фактично користується майном
пайового фонду реформованого колективного сільськогосподарського підприємства.

Як
встановили господарські суди попередніх інстанцій Товариство з обмеженою
відповідальністю „Оситнянське” фактично користується всім пайовим майном
колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства „Іскра” (Товариство
з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Панчеве”).

Таким
чином, суд касаційної інстанції погоджується з висновком господарського суду
першої інстанції стосовно того, що у відповідності з вимогами пункту 15
Порядку, виділення спірного майна в натурі повинно здійснюватися з переліку
майна, виділеного на ці цілі саме Товариством з обмеженою відповідальністю
„Оситнянське”.

Оскільки
позивач як власник майнових паїв колишнього Колективного сільськогосподарського
підприємства "Іскра" (Товариства з обмеженою відповідальністю
"Агрофірма "Панчеве") в розмірі 18,5 % пайового фонду на
загальну суму 577 371,00 грн. позбавлений права на виділення майнових паїв у
натурі за структурою пайового фонду, він правомірно відповідно до абзацу
другого пункту 16 Порядку звернувся до господарського суду для вирішення
питання щодо виділення спірного майна в натурі.

Відповідно
до ст. 4 ГПК України, господарський суд вирішує господарські спори на підставі
Конституції України, Закону України "Про господарські суди", цього
Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Господарський суд не
застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають
законодавству України.

Пунктом
1 Указу Президента України „Про державну реєстрацію нормативно-правових актів
міністерств та інших органів виконавчої влади” № 493/92 від 03.10.1992 р.
визначено, що нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими
органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які
зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий
характер, підлягають державній реєстрації.

У
відповідності з вимогами пункту 2 зазначеного Указу державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої
влади, органів господарського управління та контролю здійснює Міністерство
юстиції України.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України вважає, що господарський суд
апеляційної інстанції в обґрунтування своїх висновків помилково застосував
положення Рекомендацій щодо передачі майна пайового фонду реорганізованого
колективного сільськогосподарського підприємства у спільну часткову власність
та організації управління таким майном, які затверджені наказом Міністерства
аграрної політики України від 06.04.2001 р. № 96, оскільки вказаний
нормативно-правовий акт у відповідності з вимогами Указу Президента України
„Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів
виконавчої влади” № 493/92 від 03.10.1992 р. не зареєстрований в Міністерстві
юстиції України у встановленому порядку, тобто є не чинним.

Частиною
першою статті 11110 ГПК України визначено, що підставами для
скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або
постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова
колегія Вищого господарського суду України приходить до висновку, що фактичні
обставини, які входять до предмета доказування у цій справі, з'ясовані судами
першої та апеляційної інстанцій з достатньою повнотою, однак допущено помилки у
застосуванні норм матеріального права, у зв'язку з чим висновки суду
апеляційної інстанції не відповідають цим обставинам.

За
таких обставин, постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду
від 27.02.2008 р. у даній справі підлягає скасуванню, а рішення господарського
суду Кіровоградської області від 04.01.2008 р. -залишенню в силі.

Керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та
11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський
суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну
скаргу Приватного підприємства "Агрофірма "Панчеве"
задовольнити.

Постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.02.2008 р. у справі
№ 18/201 господарського суду Кіровоградської області скасувати.

Рішення
господарського суду Кіровоградської області від 04.01.2008 р. у справі № 18/201
залишити в силі.

Стягнути
з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оситянське"
(ідентифікаційний код 31934319) на користь Приватного підприємства
"Агрофірма "Панчеве" (ідентифікаційний код 32119941) державне
мито у розмірі 2 371,00 грн., сплачене за подання касаційної скарги до Вищого
господарського суду України.

Головуючий
суддя
Г.А. Кравчук

Суддя
Г.М. Мачульський

Суддя
В.І. Шаргало