ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2008 р.

№ 3/197

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Світловодському районі Кіровоградської області, м. Світловодськ Кіровоградської області,

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.05.2008

за скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Світловодському районі Кіровоградської області

на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції (далі –відділ ДВС), м. Світловодськ Кіровоградської області,

зі справи № 3/197

за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Світловодському районі Кіровоградської області (далі –Відділення)

до приватного підприємства "Екіпаж" (далі –Підприємство), с. Велика Андрусівка Світловодського району Кіровоградської області,

про стягнення 37 643,58 грн.,

за участю представників:

позивача –не з’явився,

відповідача –не з’явився,

відділу ДВС –Устименко О.О.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 10.04.2008 (суддя Тимошевська В.В.), залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.05.2008 (колегія суддів у складі: Мороз В.Ф. - головуючий, судді Логвиненко А.О., Стрелець Т.Г.), відмовлено в задоволенні скарги позивача на бездіяльність відділу ДВС. Прийняті судові рішення мотивовано відсутністю з боку відділу ДВС порушень приписів чинного законодавства.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Відділення просить зазначену постанову апеляційного господарського суду скасувати внаслідок її прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права та визнати бездіяльність відділу ДВС щодо виконання наказу господарського суду Кіровоградської області від 07.06.2007 зі справи.

Відділ ДВС подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив про безпідставність її доводів та просив судові рішення зі справи залишити без змін, а скаргу –без задоволення.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши представника відділу ДВС, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Попередніми судовими інстанціями встановлено, що:

- рішенням господарського суду Кіровоградської області від 28.02.2007 зі справи відмовлено в задоволенні вимог Відділення про стягнення з Підприємства 37 643,58 грн.;

- постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.05.2007 рішення господарського суду Кіровоградської області від 28.02.2007 скасовано та позов задоволено;

- 07.06.2007 господарським судом Кіровоградської області видано наказ на виконання судового рішення зі справи (далі –Наказ);

- державним виконавцем відділу ДВС за листом Відділення від 01.08.2007 № 713 отримано Наказ та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.08.2007 (далі –Постанова) у триденний строк з дня його отримання (т. 3, а.с. 5);

- боржника зобов’язано сплатити борг протягом 7-ми днів з дня отримання Постанови;

- державним виконавцем 01.09.2007 направлено запити до Держтехнагляду, Світловодського міжрайонного ВДАІ, комунального підприємства "Кассіопея", Світловодської ОДПІ для встановлення наявності у боржника зареєстрованого автотранспорту, нерухомого майна, рахунків в банківських установах ( т. 3, а.с. 9-13);

- транспортні засоби та нерухоме майно за приватним підприємством "Екіпаж" не зареєстровано, що підтверджується повідомленнями ДАІ від 07.12.2007 та комунального підприємства "Кассіопея" від 25.12.2007 ( т. 3, а.с. 23, 25);

- дані щодо рахунків у банківських установах надані Світловодською ОДПІ за вихідними даними від 21.01.2008 № 366/2900 (т. 3 а.с. 28);

- 22.10.2007 відділом ДВС накладено арешт на рахунок Підприємства відповідно до наданої Відділенням 18.10.2007 інформації стосовно його реквізитів ( т. 3 а.с. 15-16);

- 26.12.2007 державним виконавцем складено акт про відсутність майна боржника, на яке може бути звернено стягнення ( т. 3 а.с. 26);

- 08.01.2008 у зв'язку з надходженням до суду скарги на бездіяльність відділу ДВС виконавче провадження зупинено ( т. 3 а.с. 27);

- позивачем не визначено, у чому саме полягає бездіяльність відділу ДВС на час подання даної скарги та не зазначено, які дії слід вчинити для її усунення.

Причиною подання касаційної скарги є питання щодо правомірності дій відділу ДВС з виконання Наказу.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

У відповідності до частини шостої статті 30 Закону України "Про виконавче провадження" якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання.

Згідно з статтею 4 названого Закону заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника.

Відповідно до підпункту 5.1.1 пункту 5.1 розділу 5 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5, звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно з частиною другою статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а по виконанню рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строки здійснення виконавчого провадження не поширюються на час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження та на період реалізації арештованого майна боржника.

Пунктом 5 статті 35 цього Закону передбачено, що виконавче провадження може бути зупинено у разі прийняття скарги на дії державного виконавця.

Відповідно до частини четвертої статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" впродовж строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших фінансових установах, не знімається. У період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому статтями 28, 32, 33, 78, 79, 80 цього Закону, а також вживати заходів щодо розшуку боржника або його майна.

Частиною першою статті 1212 ГПК України передбачено можливість подання стягувачем, боржником або прокурором скарг на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

З огляду на наведене попередні судові інстанції, дослідивши фактичні обставини, пов’язані зі здійсненням відділом ДВС дій, спрямованих на виконання Наказу, протягом встановленого для цього шестимісячного строку, дійшли обґрунтованого висновку щодо необхідності відмови Відділенню в задоволенні його скарги на бездіяльність відділу ДВС.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного, а тому і не можуть бути підставами для її задоволення.

При цьому касаційна інстанція відповідно до частини другої статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Отже, постанова апеляційного господарського суду від 15.05.2008 відповідає встановленим попередніми судовими інстанціями фактичним обставинам, прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, і передбачені законом підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11113, 1212 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.05.2008 зі справи № 3/197 залишити без змін, а касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Світловодському районі Кіровоградської області –без задоволення.

Суддя            В.Селіваненко

Суддя            І.Бенедисюк

Суддя                                                                                            Б.Львов