СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

14 серпня 2008 року

Справа № 2-25/5363-2008

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Плута В.М.,

суддів                                                                      Гоголя Ю.М.,

Гонтаря В.І.,

за участю представників сторін:

позивача: Омельченко Ганна В'ячеславівна, довіреність № 20-3/12 від 09.01.08;

відповідача: Шатунова Сергія Всеволодовича, довіреність № 1 від 26.05.08;

розглянувши апеляційну скаргу орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Копилова О.Ю.) від 05.06.2008 у справі № 2-25/5363-2008

за позовом           орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго" (вул. Гайдара, 3-а,Сімферополь,95000)

до товариства з обмеженою відповідальністю "ВВВ Реклама" (вул. Севастопольська, 41/4,Сімферополь,95000)

про стягнення 10240,97 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Копилова О.Ю.) від 05.06.2008 року у справі № 2-25/5363-2008 частково задоволено позов орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго" про стягнення 10240,97 грн. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "ВВВ Реклама" на користь орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго" 1992,26 грн. боргу, 23,43 грн. державного мита, 22,96 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті частини позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що опалювальна площа яка підтверджена документально складає лише 73,9 кв. м., а тому до позовних вимог за споживану енергію в цій частині застосував загальні норми цивільного та господарського права, а саме статті 525, 526 Цивільного кодексу України та стаття 193 Господарського кодексу України.

Не погодившись з рішенням суду, орендне підприємство "Кримтеплокомуненерго" звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, позивач вважає, що суд не повинен був надавати оцінку додатковій угоді від 01.04.2006, укладеної між орендним підприємством „Кримтеплокоммуненерго” та товариством з обмеженою відповідальністю „ВВВ”, оскільки ця угода не має відношення до відповідача у даній справі - товариства з обмеженою відповідальністю "ВВВ Реклама".

Крім того, заявник апеляційної скарги посилається на те, що акт від 04.02.2008, затверджений начальником ЖЕУ, є неналежним доказом, оскільки він не підписаний старшим майстром ЦРТС орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго" та у цьому акті відсутня чітка вказівка на те, що опалюєма площа складала 73,9 кв. м.

Також позивач зазначає, що судом не була досліджена процедура відключення від мереж централізованого водопостачання.

Суму в розмірі 1992,26 грн., яка задоволена на користь орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго" позивач вважає недостатньо обґрунтованою судом, оскільки суд не навів математичного розрахунку.

Розпорядженням заступника голови судової палати Севастопольського апеляційного господарського суду від 13.08.2008 суддів Борисову Ю.В. та Сотула В.В. замінено на суддів Плута В.М. та Гоголя Ю.М. Головуючим у справі призначено суддю Плута В.М.

13 серпня 2008 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 14 серпня 2008 року.

Повторно розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши матеріали справи на предмет правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 15.10.2007 між товариством з обмеженою відповідальністю „ВВВ” та товариством з обмеженою відповідальністю „ВВВ Реклама” укладений договір купівлі - продажу нежитлових приміщень, відповідно до п. 1 якого товариство з обмеженою відповідальністю „ВВВ” продало, а товариство з обмеженою відповідальністю „ВВВ Реклама” придбало нежитлові приміщення, загальною площею 242,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АР Крим, м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 41/4.

Листом від 22.01.2008 вих. № 11-3/276 орендне підприємство „Кримтеплокоммуненерго” повідомило відповідача про те, що 10.12.2007 товариством з обмеженою відповідальністю "ВВВ Реклама" був взятий на розгляд договір купівлі - продажу теплової енергії на приміщення, розташоване за адресою: вул. Севастопольська, 41/4, оскільки з моменту придбання відповідачем приміщення, він користується послугами теплопостачання.

У листі зазначено, що згідно п. п. 4, 5 „Правил користування тепловою енергією”, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем та теплопостачаючою організацією. Відповідно до статті 24 Закону України „Про теплопостачання” основним обов'язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачаючою організацією.

Апеляційна інстанція вважає необхідним зазначити, що предметом спору у даній справі не є спонукання до виконання укласти договір. Заявлені позовні вимоги стосуються того, що товариство з обмеженою відповідальністю „ВВВ Реклама” споживає теплову енергію без достатніх правових підстав.

У даному випадку, для визначення обґрунтованості позовних вимог необхідно встановити опалювальну площу, якою відповідач користувався за спірний період.

Так, позивач зазначає, що за період з 01.11.2007 по 25.02.2008 відповідачем було споживано 18,10 Гкал. теплової енергії на суму 10240,97 грн. Дану суму позивачем нараховано за користування площею, що отоплюється у розмірі 241,1 кв. м.

Відповідності до додаткової угоди від 01.04.2006, укладеної між орендним підприємством „Кримтеплокоммуненерго” та товариством з обмеженою відповідальністю „ВВВ”, сторони домовились внести зміни до п. 6 договору № 1162 від 01.01.2005, вказавши: „Опалювана площа складає: 241,1 кв. м., по вул. Севастопольська, 41/4 відключено 168,5 кв. м. з 01.04.2005”.

Оскільки ця додаткова угода стосується одного і того ж приміщення (площі), за яку позивач намагається стягнути певну суму грошів, колегія суддів вважає, що даний документ є належним доказом у справі, оскільки підтверджує певний факт, а саме те, що відповідач не приймав від товариства з обмеженою відповідальністю „ВВВ” опалювану площу у розмірі 241,1 кв. м.

Отже, судова колегія вважає, що для підтвердження факту користування відповідачем площею саме 241,1 кв. м. і цю площу опалював позивач, а також те, що за це повинно нести певні зобов’язання товариство з обмеженою відповідальністю "ВВВ Реклама", орендне підприємство "Кримтеплокомуненерго" повинно було надати суду першої інстанції належні докази, такі як договір про постачання укладений з відповідачем, або акт вводу до експлуатації (підключення до опалення) тієї площі, яка раніше була відключена згідно додаткової угоди від 01.04.2006. Вищенаведених доказів, або інших належних доказів позивачем надано суду не було, у матеріалах справи відсутні.

При цьому, враховуючи положення статті 33 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, саме позивач повинен довести той факт, що відповідач користувався опаленою площею у розмірі 241,1 кв. м.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що він не мав можливості надати суду необхідні докази в обґрунтування позовних вимог, а саме акти від 09.11.2007 та 08.02.2008, які надані під час апеляційного провадження, судовою колегією вважаються неспроможними, оскільки ці акти існували до подачі позовної заяви до суду і у позивача була можливість долучити їх до позову, а також надати їх під час судового засідання, яке відбулося у господарському суді Автономної Республіки Крим 29.05.2008 і в якому приймав участь представник позивача Омельченко Г.В. дов. № 20-3/12 від 09.01.2008. Так, в силу вимог статті 101 Господарського процесуального кодексу України, додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Таких доводів позивачем фактично не наведено.

Більш того, апеляційна інстанція у будь-якому разі критично ставиться до цих актів, тому що вони складені в односторонньому порядку, а також у зв’язку з тим, що вони суперечать іншому доказу, який є в матеріалах справи. Так, суд першої інстанції вірно звернув увагу на акт від 04.02.2008, затверджений начальником ЖЕУ - 6 С.Л. Сухаником, в якому зазначено, що при виході фахівців на товариство з обмеженою відповідальністю „ВВВ Реклама” було виконане наступне: в підвальному приміщенні товариства з обмеженою відповідальністю „ВВВ Реклама” (площею 242,4 кв. м.), 11.01.2008 були зняті прилади опалення. Площа, в якій були зняті прилади опалення складає 73,9 кв. м. Акт складений на предмет зняття оплати за опалення частини приміщення, що залишилась, площею 73,9 кв. м.

З цього акту слідує висновок про те, що до 11.01.2008 в приміщеннях були встановлені лише пристрої опалювання на площі 73,9 кв. м.

Отже, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані лише в сумі 1992,26 грн., виходячи з розрахунку вартості опалення з площею опалення 73,9 кв. м. Доводи заявника апеляційної скарги про те, що ця сума взагалі ніяким чином не розрахована, колегією суддів відхиляються з тієї підстави, що у матеріалах справи є відзив на позовну заяву (а. с. 16), в якому наведений розрахунок цієї суми, який перевірений судом і є вірним.

Посилання позивача на те, що акт від 04.02.2008, затверджений начальником ЖЕУ - 6 С.Л. Сухариком, не був підписаний представником орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго", а тому є неналежним доказом, є хибними. Так, судова колегія виходить з того приводу, що цей доказ відповідача не є безумовним достатнім доказом певного факту, однак приймається до уваги, оскільки позивачем взагалі не надано доказів зворотного, які б спростовували такий акт.

Доводи позивача про те, що суд не досліджував процедуру відключення від опалення, відхиляються колегією суддів, оскільки виходячи з додаткової угоди від 01.04.2006, площу 168,5 кв. м. було відключено за участю та за згодою орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго" і можливі наявні порушення при такому відключенні не спростовують самого факту відключення.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Автономної Республіки Крим є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтею 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.06.2008 у справі № 2-25/5363-2008 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  В.М. Плут

Судді                                                                                Ю.М. Гоголь

В.І. Гонтар