ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2008 р. Справа № 11/20/08

За позовом: Приватного підприємства “Серпень-2003”

(73000, м.Херсон, пров.Мідний, 51)

до відповідача: Фермерського господарства “Південь”

(Миколаївська обл., Березнегуватський р-н, с.Н. Олександрівка)

Суддя Василяка К.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від від позивача: Іванюка О.Д. –дов. від 17.03.2008р.

від відповідача:

Суть спору: визнання права власності

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що в довіреності на отримання плит не визначена їх кількість, плити повинні бути отримані по накладним, які до суду не надані, докази поставки товару відсутні, не пред’явлено сертифікат якості плит. Акт приймання-передачі від 09.01.2008р. не має відношення до договору купівлі-продажу, оскільки не містить посилань на нього. Фактично в господарстві заактовано наявність 705 плит, отже акт передачі товару не може бути підтвердженням виконання умов договору.

Не погоджується відповідач і з позовними вимогами щодо сплати послуг адвоката, оскільки довіреність видана на захист інтересів ПП „Серпень 2003” по питанням корпоративних спорів, тобто не мають відношення до цього спору.

У судових засіданнях 10.06.2008р. та 12.06.2008р. у відповідності до ст. 77 ГПК України оголошувались перерви.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд –

в с т а н о в и в:

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 9 січня 2008 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу плит дорожніх у кількості 800 штук вартістю 500,0 грн. кожна, на загальну суму 400000,0 грн.

Пунктом 2.1 договору його учасники передбачили, що передача товару буде супроводжуватись складанням акту прийому-передачі.

10 січня 2008 року позивач передав а відповідач прийняв дорожні плити у кількості 800 штук, про що було складено акт приймання-передачі та видано довіреність на отримання товару.

Пунктом 3.1 договору сторони передбачили, що строк оплати товару складає 5 днів з моменту отримання товару.

Однак, за збігом цього строку покупець розрахунки за товар не провів.

Під час розгляду справи позивач подав заяву про стягнення з відповідача судових витрат, в тому числі витрат на послуги адвоката в сумі 20000 грн.

Приймаючи рішення по справі судом взято до уваги наступне.

На протязі 2006 –2008 років між сторонами існували правовідносини, які виникали з різних підстав, і які не були оформлені у відповідну правову форму.

Свідченням цього є позовні вимоги позивача до відповідача по справі №11/105/08 між цими ж сторонами, згідно яких приватне підприємство подало до суду вимоги про стягнення різниці між вартістю поставлених за цей період товарів та їх оплатою, як позивачем, так і відповідачем. Письмових угод сторони не укладали.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду від 29.12.1976р. „Про судове рішення” із змінами та доповненнями, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Як слідує з пояснень відповідача та представників сторін під час судового розгляду справи дорожні плити були придбані позивачем на підставі біржового контракту від 21.03.2007р. згідно якого покупець придбав силосну яму з залізобетонних плит під розбирання. Вартість контракту склала 23000,0 грн.

З наданої позивачем довідки про формування ціна на плити дорожні в кількості 800 штук відвантажених Ф/г „Південь” вбачається, що їх ціна склалась з вартості контракту на придбання плит –23000 грн., відсотку подорожчання вартості матеріалів за період з березня по грудень 2007р., що становить 18,843% - 52000 грн.

Викладене свідчить, що фактично плити були передані відповідачу задовго до укладання спірного договору, підтвердженням чого є акти здачі–прийняття робіт, таких як транспортні послуги: від 30.04.2007р., 31.05.2007р., 31.07.2007р., 31.08.2007р., 28.09.2007р.

В самому тексті договору купівлі-продажу від 09.01.2008р. взагалі не згадується про те, що зобов’язання за договором в частині поставки плит були виконані раніше.

Отже, зобов’язання між сторонами виникли фактично з усної угоди купівлі продажу, підтвердженням чого є дії сторін, а не за договором, на який посилається позивач. В той же час, заявник ґрунтує свої позовні вимоги саме на невиконанні відповідачем умов договору купівлі-продажу від 09.01.2008р.

Окрім викладеного, суд критично оцінює вартість плит, які були отримані відповідачем та можливість настання інших правових обставин, таких як відшкодування ПДВ і т.д.

Оскільки суд позбавлений можливості самостійно змінювати предмет та підстави позову, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.44,49,82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання апеляційної скарги, або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя