ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2008 р.

№ 45/187

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Мачульського Г.М.

суддів:

Данилової Т.Б.

Рогач Л.І.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційний центр "Благобуд"

на рішення

Господарського суду Донецької області

від

23.04.2008р.

у справі

№45/187

Господарського суду

Донецької області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційний центр "Благобуд"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком"

про

стягнення збитків та упущеної вигоди

за участю представників

- позивача:

Безрукова В.Т. (генеральний директор, паспорт СН 053319, виданий Дарницьким РУ ГУМВС України в м. Києві 25.01.96р.)

- відповідача:

Завгороднего А.В. (довіреність від 07.07.08р.), -

В С Т А Н О В И В:

Справа розглядалась судами неодноразово.

Судом розглянуто справу про стягнення з відповідача на користь позивача прямих збитків заподіяних позивачеві у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору в розмірі 82 832 грн. 81 коп., та упущеної вигоди в сумі 58 516 грн. 44 коп. згідно договору купівлі-продажу нафтопродуктів від 05.07.05р. № 7/07.

Оскарженим рішенням Господарського суду Донецької області від 23.04.2008р. (колегія суддів у складі: головуючого –судді Підченко Ю.О., суддів Морщагіної Н.С., Манжур В.В.) в задоволенні позову щодо стягнення з відповідача реальних збитків в розмірі 82 832, 81 грн. та втраченої вигоди в сумі 58 516, 44 грн. відмовлено.

В своїй касаційній скарзі позивач просить вказане рішення скасувати та прийняти остаточне рішення по справі не надсилаючи її на перегляд до Господарського суду Донецької області, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, а саме: п.3 ст.22, ст.530 Цивільного кодексу України, ст.225 Господарського кодексу України, ст.ст.47, 22 Господарського процесуального кодексу України.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить рішення суду залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що рішення суду є законним і обґрунтованим, а вимоги, викладені у касаційній скарзі суперечать постановам Вищого господарського суду України та Верховного Суду України, прийнятим у аналогічних справах.

Переглянувши у касаційному порядку судове рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції 01.07.2005р. між фізичною особою –підприємцем Кріпач Вікторією Іванівною та позивачем було укладено договір доручення №01/7, згідно якого позивач прийняв доручення придбати товар, для чого отримав у підприємця грошові кошти у розмірі 500 000 грн.

За умовами зазначеного вище договору доручення довіритель доручив повіреному від імені довірителя провести маркетинг та закупити бітум дорожній для поставки підприємству відповідача, уклавши з ним від свого імені та за рахунок довірителя договір.

05.07.2005р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційний центр "Благобуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" було укладено договір купівлі - продажу нафтопродуктів №7/07.

За умовами зазначеного договору позивач зобов’язався передати у власність відповідача товар-бітум нафтовий, марка якого визначається сторонами в додаткових угодах.

Пунктом 3.2 договору встановлено, що відповідач повинен здійснити оплату за отриманий товар після поставки кожної партії в безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача.

Позивач виконав свої зобов’язання за спірним договором та поставив товар на суму 2 196 072 грн. 40 коп., що підтверджується видатковими накладними та актами приймання-здачі нафтопродуктів.

Відповідач частково сплатив вартість отриманого товару, проте несплаченою залишилась сума 360 088 грн. 65 коп.

Крім того, 22.09.2005р. між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Союзінтертрейд" було укладено договір №47-09/05, згідно якого останній зобов’язався поставити товар (нафтопродукти), а позивач прийняти та оплатити його.

Пунктом 5.1 договору визначено, що сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов’язань у відповідності з діючим законодавством України. Крім цього, винна сторона відшкодовує іншій стороні спричинені збитки.

31.05.06р. підприємець Кріпач В. І. виставив позивачу претензію №15, за змістом якої позивач, як особа, що порушила умови грошового зобов’язання за договором доручення № 01/7 від 01.07.05р. у період з 01.01.06р. до 31.05.06 року, має сплатити підприємцю пеню у розмірі 56 951 грн. 67 коп. та три проценти річних 9 001 грн. 78 коп., усього на суму 65 953 грн. 45 коп.

Позивач погодився з вимогами зазначеної претензії, про що свідчить платіжне доручення № 34 від 31.07.06р., згідно якого позивач сплатив підприємцю всю заявлену претензійну суму 65 953 грн. 65 коп.

10.05.06р. ТОВ "Союзінтертрейд" виставило позивачу претензію №70, за змістом якої позивач, як особа, що порушила умови грошового зобов’язання за договором №47-09/05 від 22.09.05р. у період з 12.12.05р. до 11.04.06р., має сплатити пеню у розмірі 14 577 грн. 64 коп. та три проценти річних 2 301 грн. 72 коп., усього на суму 16 879 грн. 36 коп.

Позивач погодився з вимогами претензії №70 від 10.05.06р., про що свідчить платіжне доручення № 35 від 31.07.06р., згідно якого позивач сплатив ТОВ "Союзінтертрейд" всю заявлену претензійну суму.

Позивач, дійшовши до висновку що у зв’язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі - продажу нафтопродуктів №7/07 від 05.07.2005р. йому завдано прямі збитки та упущена вигода у зв’язку із неналежним виконанням вказаних договорів №01/7 від 01.07.05р., та №47-09/05 від 22.09.05р., просив суд відшкодувати за рахунок відповідача збитки у вигляді зроблених ним витрат - прямих збитків у розмірі 82 832 грн. 81 коп., так і не отриманих доходів у вигляді упущеної вигоди, що становить 58 516 грн. 44 коп.

Відмовляючи у вказаному позові місцевий господарський суд виходив з того, що з акту звірки розрахунків між сторонами станом на 26.07.06р., після грудня 2005р. позивач не здійснював на адресу відповідача постачання товару. Актом звірки розрахунків станом на 30.08.06р. підтверджено факт відсутності у відповідача заборгованості за поставлений згідно з договором №7/07 від 05.07.06р. товар. Однак, 31.07.06р. позивач на свій розсуд та ризик оплатив виставлені контрагентами претензії та зазнав втрат, які ніяким чином не пов’язані із невиконанням відповідачем зобов’язань за спірним договором.

Суд дійшов висновку що позивач не довів складову збитків та причинно-наслідковий зв’язок між невиконанням відповідачем зобов’язань за договором та утворенням збитків, на надав докази та не зробив обґрунтування того, яким чином існування декларації з податку на прибуток підприємства відповідача за спірний період, впливає на утворення для його підприємства розміру реальних збитків та втраченої вигоди, і те що перерахування спірних сум за претензіями №70 від 10.05.06р., №15 від 31.05.06р. та №30 від 31.05.06р. відбулося за наслідками невиконання відповідачем зобов’язань за договором купівлі-продажу нафтопродуктів від 05.07.05р. №7/07. Натомість, позивачем не доведено наслідки утворення втраченої вигоди у вигляді зменшення обсягів виробництва.

Суд касаційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 1166 Цивільного кодексу України, упущена вигода –це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Якщо особа, що порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Як вірно встановлено судом першої інстанції відсутні правові підстави вважати що позивачу спричинені збитки за обставин, викладених ним, як і складова збитків та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням відповідачем зобов’язань за договором та наслідками невиконання останнім частини зобов’язання.

Так, як встановлено судом першої інстанції,актом звірки розрахунків станом на 30.08.06р. підтверджено факт відсутності у відповідача заборгованості за поставлений згідно з договором №7/07 від 05.07.06р. товар. Однак, 31.07.06р. позивач на свій розсуд та ризик оплатив виставлені контрагентами претензії та зазнав втрат, які ніяким чином не пов’язані із невиконанням відповідачем зобов’язань за спірним договором.

Із встановлених судом обставин справи не вбачається що неналежне виконання умов договору в частині несплати відповідачем 360 088 грн. 65 коп. за договором №7/07 від 05.07.05р., за умовами якого позивач передав у власність відповідача товар-бітум нафтовий, могло спричинити збитки та упущену вигоду за наслідками невиконання сторонами зобов’язань за договором №01/7 від 01.07.05р., відповідно до якого позивач прийняв доручення придбати товар, для чого отримав у підприємця Кріпач В. І. грошові кошти у розмірі 500 000 грн. при тому, що за договором №7/07 від 05.07.05р., решта зобов’язання щодо оплати за поставлений товар із загальної суми 2 196 072 грн. 40 коп., відповідачем була виконана.

Також, не вбачається що неналежне виконання умов договору №7/07 від 05.07.05р., в частині несплати відповідачем 360 088 грн. 65 коп. могло спричинити збитки та упущену вигоду за наслідками невиконання сторонами зобов’язань за договором №47-09/05 від 22.09.05р., відповідно до якого ТОВ "Союзінтертрейд" зобов’язалось поставити товар (нафтопродукти), а позивач прийняти та оплатити його.

При цьому суд касаційної інстанції враховує ту обставину, що позивачем були оплачені виставлені йому претензії за вказаними вище договорами.

Наведеним спростовуються доводи, викладені в касаційній скарзі, щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновків господарського суду не спростовують, судове рішення постановлене відповідно до вимог закону.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п. 1, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційний центр "Благобуд" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 23.04.2008р. у справі №45/187 –без змін.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

С у д д і Т.Б. Данилова

Л.І. Рогач