ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.08

Справа №15/101-05.

Господарський суд Сумської області у складі судді Костенко Л.А.

Присекретарі судового засідання Бардаковій О.М.

За участю представників сторін:

Від позивача – Торяник О.О., довіреність № 592 від 21.09.2007 року, Литвиненко В.М., довіреність № 679 від 19.11.2007 року

Від відповідача – Коваленко Л.М., довіреність № 523-К/9/10 від 04.01.2008 року, Волинцев І.В., довіреність № 94-В/9/10-с від 08.01.2008 року, Лохоня О.В., довіреність № 6-14-Л/9/10 від 14.05.2008 року

Розглянувши матеріали справи № 15/101-05

за позовом - Приватного виробничо-комерційного малого підприємства «НАСА», м. Суми

до Сумської міжрайонної державної податкової інспекції

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

Предмет позову: Позивач звернувся з позовом про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення відповідача від 01.11.2004 року № /0 в частині визначення податкового зобов»язання з ПДВ у розмірі 100 000 грн., штрафної санкції 30 000 грн. та податкове повідомлення-рішення від 10.01.2005 року № /1. 27.05.2008 року позивач уточнив позовні вимоги та просить суд :

1. Визнати протиправними дії Сумської міжрайонної державної податкової інспекції, вчинені відповідачем у відношенні СП ПВКМП «НАСА» БУ № 821, а саме:

1.1.          При складанні відповідачем акту документальної перевірки № 23/010-225 від 21.10.2004 року в частині висновку відповідача, що заявлена до відшкодування СП ПВКМП «НАСА» БУ № 821 сума ПДВ за липень місяць 2004 року в сумі 50510 грн., що підлягає відшкодуванню після погашення податкових зобов'язань платника протягом трьох наступних періодів в рахунок платежу з податку на додану вартість перевіркою не підтверджується, а зменшується на 50510 грн. та підлягає донарахуванню сума ПДВ в розмірі 49490,00 грн.

1.2.          При прийнятті відповідачем рішення про результати розгляду первинної скарги від 10.01.2005 року за № 137/10/10-51-С з порушенням строків розгляду.

1.3.          При прийнятті відповідачем податкових повідомлень-рішень від 01.11.2004 року № /0, від 10.01.2005 року № /1, від 24.02.2005 року № /2.

1.4.          При ненадсиланні на адресу СП ПВКМП «НАСА» БУ № 821 податкового

повідомлення-рішення від 24.02.2005 року № /2.

2.          Визнати протиправним і нечинним податкове повідомлення-рішення від 01.11.2004 року № /0 Сумської міжрайонної державної податкової інспекції, в частині визначення СП ПВКМП «НАСА» БУ № 821 суми податкового зобов'язання за платежем ПДВ у розмірі 130000,00 грн, у т.ч.: основний платіж 100000,00 грн, штрафні (фінансові) санкції 30000,00 грн.

3.          Визнати протиправним і нечинним податкове повідомлення-рішення від 10.01.2005 року № /1 Сумської міжрайонної державної податкової інспекції, в частині визначення СП ПВКМП «НАСА» БУ № 821 суми податкового зобов'язання за платежем ПДВ у розмірі 140000,00 грн., у т.ч. основний платіж 100000,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 40000,00 грн.

4.          Визнати протиправним і нечинним податкове повідомлення-рішення від 24.02.2005 року № /2 Сумської міжрайонної державної податкової інспекції.

5. Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму відшкодування сплаченого судового збору у розмірі згідно чинного законодавства України.

Відповідач вимоги позивача не визнав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на такі обставини:

Структурний підрозділ позивача (СП ПВКМП «НАСА» БУ № 821), як покупець, 30.07.2004 року придбав у власність у ПВКФ «ПАК», як продавця, технічне зерно амаранту у кількості 12 тон, що підтверджується договором купівлі-продажу від 30.07.2004 року. Згідно п. 1.2. цього договору вартість технічного зерна амаранту складає 600000,00 грн. Згідно п. 2.2. вищевказаного договору товар є поставленим покупцю згідно накладних на відпуск матеріалів, підписаних обома сторонами. Прийом-передача товару здійснювалися сторонами на складі ПВКФ «ПАК», який при цьому надав позивачу належно оформлену видаткову накладну № РН-0030/07-04 від 30.07.2004 року, яка підтверджує факт передачі продавцем ПВКФ «ПАК» у власність позивача (покупця) технічного зерна амаранту у кількості 12 тон на суму 500000,00 грн, крім того ПДВ 100000,00 грн., а всього з ПДВ 600000,00 грн., а позивач надав продавцю довіреність на одержання ТМЦ серії ЯЕУ № 532201 від 30.07.2004 року (через Лук'яненко О.П.). У зв'язку з відсутністю належно обладнаних складських приміщень придатних для зберігання зерна, позивач, як поклажодавець, уклав з ПВКФ «ПАК», як зберігачем, договір складського зберігання від 30.07.2004 року та передав зберігачу товар на зберігання, що підтверджується видатковою накладною № ОтБУ-000090 від 30.07.2004 року, актом передачі товарно-матеріальних цінностей (додаток до договору від 30.07.04. р.).

Пунктом 3.1. цього договору сторони встановили, що оплата за товар проводиться у формі простого векселя. Розрахунок з ПВКФ «ПАК» за технічне зерно амаранту проведений позивачем шляхом надання ПВКФ «ПАК» простого векселя № 63 від 30.07.2004 року номінальною вартістю 600000,00 грн., строк погашення якого 29.07.2005 року.

Таким чином, ПВКФ «ПАК» виконав свої зобов'язання перед позивачем, за договором купівлі продажу від 30.07.04 року, передавши позивачу у власність 12 тон технічного зерна амаранту, а позивач виконав свої зобов'язання за вищевказаним договором перед ПВКФ «ПАК» шляхом прийняття товару та видачі йому 30.07.2004 року вищевказаного простого векселя номінальною вартістю 600000.00грн (яка складається з ціни товару 500000,00 грн. та ПДВ 100000.00грн.), тому зобов'язання сторін за договором купівлі продажу від 30.07.04 року припинені належним виконанням сторонами своїх зобов'язань, а надана позивачу податкова накладна № РН-0030/07-04 від 30.07.2004 року, є документом, який підтверджує сплату позивачем (покупцем) податку на додану вартість в ціні товару

Також позивач вказує на порушення відповідачем законодавства, допущені в межах апеляційного узгодження податкового повідомлення-рішення від 01.11.2004 року № /0.

Так позивач зазначає, що первинна скарга позивача подана до відповідача 12.11.2004 року з додержанням вимог п.п. 5.2.2. п. 5.2. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетними та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 року № 2181, із змінами, (надалі Закон № 2181), згідно якого відповідач зобов'язаний прийняти мотивоване рішення та надіслати його позивачу протягом 20 календарних днів від дня отримання скарги (тобто не пізніше 01.12.2004 року) на його адресу з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. У випадку прийняття рішення про продовження строків розгляду скарги Сумська МДПІ зобов'язана письмово повідомити про це заявника скарги до закінчення 20-денного строку від дня отримання скарги. Згідно абз. 10 п. 10 «Положення про порядок розгляду скарг платників податків органами ДПС», затвердженого наказом ДПА України від 11.12.96 р. № 29 (із змінами), рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його вручено керівнику або уповноваженій особі платника податків під розписку або надіслано поштою з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною платником податків безпосередньо у скарзі, як адреса, на яку необхідно надіслати рішення (відповідь) на скаргу. Згідно абз. 2 прохальної частини скарги позивача від 12.11.2005 року № 67, позивач просив відповідача надіслати результати розгляду скарги за адресою: 40030, м. Суми, вул. Пролетарська, 50 (за адресою фактичного свого знаходження, та за якою відповідач проводив тематичну перевірку). По закінченню строків розгляду відповідачем первинної скарги позивача, відповідачем не було надіслано рішення про результати розгляду первинної скарги або рішення про продовження строків розгляду скарги.

Відповідно до ч. 4 п.п. 5.2.2. п. 5.3. Закону № 2181, якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом двадцятиденного строку, така скарга вважається задоволеною повністю на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника контролюючого органу (або його заступника) про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення двадцятиденного строку, зазначеного в абзаці першому цього підпункту.

За таких обставин, керуючись ч. З п.п. 5.2.2., п. 5.2. ст. 5 Закону № 2181, ПВКМП «НАСА» вважає, що скарга від 12.11.2004 року № 67 повністю задоволена Сумською МДПІ на користь СП ПВКМП "НАСА" БУ № 821, з дня наступного за останнім днем зазначених строків (тобто з 02.12.2004 року).

Тому, позивач вважає, що відповідач не мав права виносити 10.01.2005 року податкове повідомлення-рішення № /1.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне:

За результатами позапланової документальної перевірки правильності визначення сум ПДВ, заявлених до відшкодування за липень 2004 року БУ №821, прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.11.04 №/0 (що оскаржується позивачем), яким донараховано податкове зобов'язання по ПДВ в сумі 137 335,90грн., в т.ч. основного платежу - 105 643,00грн., штрафні санкції - 31692.90грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення отримане платником 03.11.2004 р.

12.11.04 БУ № 821 звернулося в адміністративному порядку до МДПІ зі скаргою.

За результатами розгляду первинної скарги, враховуючи, що при розрахунку штрафної санкції в податковому повідомленні-рішенні від 01.11.04 не був врахований один податковий період, сума штрафної санкції була збільшена на 10 564,30 грн.

Відповідно до п.9 Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків органами державної податкової служби та п.п.4.3 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень-рішень ( в редакції, що діяла на момент розгляду скарги), у разі збільшення органом державної податкової служби суми податкового зобов'язання (пені та штрафних санкцій) раніше надіслане податкове повідомлення-рішення не відкликається, а на суму такого збільшення надсилається окреме податкове повідомлення-рішення. В номері такого повідомлення-рішення через дріб проставляється номер скарги, за результатами розгляду якої відбулося таке збільшення.

На підставі зазначених Положення та Порядку відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.01.05 № /1 на загальну суму 147900,20 грн., в т.ч. основний платіж - 105 643,00грн., штрафні санкції - 42257,20 грн.

Рішення відповідача від 26.11.2004 р. про продовження розгляду скарги було отримано уповноваженою особою Романенко 02.12.2004 р. (а.с. 67 том 2). Рішення за результатами розгляду скарги від 10.01.05 № 137/10/10-51с та податкове повідомлення-рішення від 10.01.05 № /1 отримані уповноваженою особою платника податків Романенко 15.01.05 за адресою : смт.Степанівка, вул..Центральна ,10.

Листом від 21.07.05 № 38 керівник БУ №821 повідомив Сумську МДПІ про зміну місцезнаходження Сумський район, смт.Степанівка, вул.Центральна,10 на фактичну адресу підприємства м. Суми, вул. Пролетарська, 69 (а.с. 68, 69 том 2).

З повторною скаргою БУ № 821 звернувся до Державної податкової адміністрації в Сумській області 24.01.2005 року, тобто в визначений 10 денний термін, що дає змогу дійти висновку про отримання ним рішення про результати розгляду справи.

За результатом розгляду повторної скарги відповідачем було складено податкове повідомлення-рішення від 24.02.2005 року № /2. Але в судовому засіданні відповідач підтвердив, що воно не надсилалося позивачу та на даний час не підписане керівником податкового органу. Тому, суд вважає його не прийнятим в установленому порядку, а відтак воно не може бути оскаржене позивачем, оскільки відсутнє.

Таким чином, суд не встановив порушень з боку відповідача стосовно порядку розгляду скарги позивача та порядку прийняття податкових повідомлень-рішень.

Також суд вважає безпідставною вимогу позивача щодо визнання протиправною дії відповідача при складанні відповідачем акту документальної перевірки № 23/010-255 від 21.10.2004 року в частині висновку відповідача щодо відшкодування позивачу суми ПДВ за липень 2004 року в сумі 50 510 грн.

Відповідно до п. 1.3, 1.7 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 10.08.2005 року № 327, за результатом проведення виїзної планової та позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб»єкта господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства – довідка.

Акт – це службовий документ, який стверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового законодавства.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті документальної перевірки чітко, об»єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Тому, здійснюючи перевірку, відповідач встановивши на його думку порушення податкового законодавства, зобов»язаний був діяти відповідно до норм законодавства, в тому числі і до норм вказаного Порядку, відповідно зазначити в акті перевірки і порушення позивача стосовно відшкодування ПДВ в відповідні періоди.

В жовтні 2004 року Сумською МДПІ була проведена позапланова тематична документальна перевірка правильності визначення сум ПДВ, заявлених до відшкодування по декларації за липень 2004 року по структурному підрозділу приватного виробничо-комерційного малого підприємства "НАСА" Будівельного управління № 821 (акт № 23/010-225 від 21.10.2004 року).

В ході проведеної перевірки встановлено порушення завищення податкового кредиту з ПДВ на суму 100000,00 грн. за рахунок наступного:

Підприємством з ПВКФ"ПАК" був укладений договір купівлі-продажу № б/н від 30.07.2004 року, на поставку технічного зерна амаранту в кількості 12 тон на загальну суму 600000,00 грн., в т.ч. ПДВ 100000,00 грн. Вказане зерно амаранту було оприбутковано БУ- 821, по Д-т рах. 201 "Сировина і матеріали". Форма оплати товару - простий вексель.

Зерно амаранту було передано на відповідальне зберігання до ПВКФ "ПАК" на підставі договору складського зберігання від 30.07.2004 року та акту передачі ТМЦ від 30.07.2004 року.

Розрахунки за зерно амаранту перед ПВКФ "ПАК" проведено простим векселем № 63 від 30.07.2004р. вартістю 600000,00 грн. Термін погашення векселя -29.07.2005р. На момент перевірки вексель не погашався.

Будівельне управління на підставі податкової накладної від 30.07.2004р. № 0030/07-04 на загальну суму 600 тис.грн. включило до податкового кредиту за липень 2004 року податок на додану вартість на суму 100 тис.грн.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.97 №168/97-ВР із змінами та доповненнями суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду та сумою податкового кредиту звітного періоду.

Згідно з пунктом 1.8 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Як встановлено в ході перевірки покупець - БУ-821 не проводив розрахунки з

продавцем — ПВКФ «ПАК» за отримане зерно амаранту і як наслідок продавцем не утримано суму податку по даній податковій накладній від покупця.

Ці факти підтверджуються наступним:

1. на момент перевірки вексель не погашався, дебіторська заборгованість БУ-821 перед ПВКП «ПАК» становить 600,0 тис.грн.

2. фірмою "ПАК" сума ПДВ по податковій накладній від 30.07.2004 року № 0030/07-04 включена до податкового зобов'язання, відображеного у книзі обліку продажу товарів (робіт, послуг) та відповідають даним уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ за липень 2004 р., наданого до ДПІ в м. Суми за № 115254 від 01.09.2004р.

Фактично сума ПДВ, заявлена по декларації до сплати, на момент перевірки підприємством не сплачена. По особовому рахунку підприємства значиться недоїмка в сумі 379394, 67 грн.

В зв'язку з тим, що оплата за придбані ТМЦ не проводилася, утримання та внесення податку на додану вартість до бюджету не відбулося, тобто не було надмірної сплати до бюджету сум ПДВ, тому БУ 821 не має права на бюджетне відшкодування.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов»язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовий формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов»язання щодо платежу за цим договором і виникають грошові зобов»язання щодо платежу за векселем.

В ході розгляду справи також встановлено, що на протязі всього часу виданий позивачем вексель не погашався. Крім того, позивач звертався до господарського суду Сумської області з позовом до ПВКФ «ПАК» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 30.07.2004 року та зобов»язати ПВКФ «ПАК» повернути позивачу простий вексель від 30.07.2004 року номінальною вартістю 600000 грн. Позивач вказав, що ПВКФ «ПАК» добровільно виконав його вимоги та повернув йому простий вексель та прийняв зерно амаранту і станом на 22.08.2005 року спір між ними врегульований.

Згідно ч. 3 п. 4.8 ст. 4 Закону «Про податок на додану вартість» (в редакції діючій в період перевірки) векселі отримані, але не оплачені платником податку, або видані, але не оплачені платником податку, не змінюють сум податкових зобов»язань або податкового кредиту такого платника податків, незалежно від видів операцій, по яких такі векселі використовуються.

Враховуючи висновки ухвали Вищого адміністративного суду України від 14.02.2008 року по даній справі, суд витребовував у позивача докази фактичної надмірної сплати ПДВ при вказаній господарській операції (ухвала суду від 03.06.2008 року).

Позивач надав суду пояснення щодо надмірно сплаченої суми ПДВ (а.с. 63 т. 2), посилаючись на те, що податкова накладна, яка оформлена ним відповідно до Закону «Про податок на додану вартість» є одночасно розрахунковим документом та документом, який підтверджує сплату покупцем податку на додану вартість в ціні товару.

Так, податкова накладна є обов»язковою підставою при визначенні правильності формування податкового зобов»язання та кредиту з ПДВ, але при цьому не може бути вичерпним доказом фактичної надмірної сплати ПДВ до Державного бюджету.

Таким чином, оскільки при перевірці відповідачем встановлено відсутність надмірної сплати ПДВ за операцією купівлі-продажу зерна амаранту і цей факт знайшов підтвердження в ході судового розгляду справи, то суд вважає правомірним та обґрунтованим прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень від 01.11.2004 року № /0 та від 10.01.2005 року № /1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158 - 163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1. В задоволенні позовних вимог приватного виробничо-комерційного малого підприємства «НАСА» до Сумської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправними дій Сумської міжрайонної державної податкової інспекції та визнанні протиправними та нечинними податкових повідомлень-рішень від 01.11.2004 року № /0, від 10.01.2005 року № /1, від 24.02.2005 року № /2 – відмовити.

2. Постанова суду може бути оскаржена в порядку ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Харківського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Сумської області.

3. Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. В разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ                                                                                 КОСТЕНКО Л.А.