ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2008 р.

№ 37/144

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. –головуючий,

Воліка І.М.,

Козир Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 13 травня 2008 року у справі № 37/144 за позовом Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз", м. Черкаси, до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ, про визнання недійсними правочинів,

за участю представників сторін:

позивача –Кучеренко С.П. (дов. від 08.01.2008 )

відповідача –Рак О.В. ( дов. від 29.12.2007 №240/10)

в с т а н о в и в:

У березні 2008 року позивач – ВАТ по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" –пред'явив у господарському суді позов до відповідача –ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" про визнання недійсними правочинів.

Вказував, що 12.01.2007р. між ним (виконавцем) та ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" (замовником) було укладено договір № 06/07-111 про надання послуг по транспортуванню природного газу в 2007 році, відповідно до умов якого замовник зобов’язався передати в 2007 році в систему газопроводів, що знаходяться на балансі виконавця, природний газ та оплатити послуги виконавця, а виконавець –здійснити транспортування природного газу для підприємств комунальної теплоенергетики, теплових електростанцій, електроцентралей та котелень промислових підприємств, які виробляють теплову енергію для потреб населення, бюджетних установ та організацій.

Посилаючись на те, що відповідач порушив умови договору в частині оплати наданих послуг та здійснив зарахування зустрічних вимог, які за змістом ст.601 ЦК України не є однорідними, –позивач просив визнати недійсними односторонні правочини відповідача від 25.06.2007 та від 30.11.2007 про зарахування боргу за договором №06/07-111 від 12.01.2007 в рахунок зменшення заборгованості ВАТ "Черкасигаз" за постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.09.2005 у справі №08-10/3000.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13 травня 2008 року (суддя Кондратова І.Д.) в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване посиланнями на грошову природу зобов'язань сторін як за договором № 06/07-111 від 12.01.2007 так і згідно постанови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.09.2005 у справі №08-10/3000, що є достатньою підставою для припинення вказаних зобов'язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до ст.601 ЦК України.

У касаційній скарзі ВАТ по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 601, 602 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 4, 115 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.ст.115, 116 ГПК України, просить рішення скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення зазначеним вимогам не відповідають.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 12.01.2007 між сторонами у справі було укладено договір № 06/07-111 про надання послуг по транспортуванню природного газу в 2007 році, відповідно до умов якого ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" (замовник) зобов’язався передати в 2007 році в систему газопроводів, що знаходяться на балансі ВАТ "Черкасигаз" (виконавця) природний газ та здійснювати оплату послуг виконавця, а виконавець –здійснити транспортування природного газу для підприємств комунальної теплоенергетики, теплових електростанцій, електроцентралей та котелень промислових підприємств, які виробляють теплову енергію для потреб населення, бюджетних установ та організацій.

Відповідно до п. 5.2 договору оплата послуг виконавця по транспортуванню газу здійснюється замовником на підставі акту виконаних робіт з транспортування до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач згідно умов договору надавав відповідачу послуги з транспортування природного газу, які останній не оплатив та направив на адресу позивача заяви № 31/19-6315 від 25.06.2007 та № 31/19-12211 від 30.11.2007 про зменшення дебіторської заборгованість ВАТ "Черкасигаз" у розмірі 1 083 950 грн. 06 коп. за договором № 10/16-29 від 18.01.2000 з відповідним відображенням вказаної суми в бухгалтерському обліку, як зменшення кредиторської заборгованості перед ВАТ "Черкасигаз" за договором № 06/07-111 від 12.01.2007.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що дебіторська заборгованість ВАТ "Черкасигаз" перед ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" за договором № 10/16-29 від 18.01.2000 у розмірі 8 539 273 грн. 82 коп. підтверджена та стягнута в судовому порядку згідно постанови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.09.2005 у справі №08-10/3000, тому зобов'язання відповідача за договором № 06/07-111 від 12.01.2007 в частині оплати наданих позивачем послуг (1 083 950 грн. 06 коп.) слід вважатися припиненим на підставі зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до ст. 601 ЦК України.

З даними висновками суду погодитись не можна, оскільки вони є наслідком неповного з’ясування всіх суттєвих обставин справи в їх сукупності, що є порушенням ст. 43 ГПК України.

Згідно ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Місцевий господарський суд, дійшовши висновку про можливість зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії виконавчого провадження, залишив поза увагою той факт, що заборгованість позивача за договором № 10/16-29 від 18.01.2000 мала спірний характер і була стягнута з останнього в судовому порядку згідно постанови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.09.2005 у справі №08-10/3000.

Відповідно до ст. 115 ГПК України, рішення господарського суду, що набрали законної сили, виконуються у порядку, встановленому цим Кодексом і Законом України “Про виконавче провадження”.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Таким чином, право на стягнення заборгованості, підтверджене судовим рішенням і наказом господарського суду, повинне бути реалізоване в процесуальних формах та у спосіб, встановлений Законом України "Про виконавче провадження".

Посилання суду на відсутність законодавчої заборони здійснювати зарахування зустрічних однорідних вимог під час виконавчого провадження, як на підставу відмови в позові, є помилковим, оскільки будь-які дії сторін в тому числі і залік зустрічних однорідних вимог на цій стадії може відбуватися не інакше як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та Законом України “Про виконавче провадження”.

Між тим, слід зазначити, що відсутність такої заборони обумовлена, зокрема ст.ст.24, 30 Закону України "Про виконавче провадження", згідно яких боржник протягом строку, визначеного у постанові про відкриття виконавчого провадження, має право добровільно виконати рішення суду в тому числі і шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Зазначена правова позиція також узгоджується з практикою Верховного Суду України.

Суд першої інстанції взагалі не з'ясував чи видано наказ на примусове виконання постанови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.09.2005 у справі №08-10/300, чи пред'явлений наказ до виконання, чи відкрито виконавче провадження та які його правові наслідки.

Крім того, п.5.1 договору встановлено, що вартість наданих виконавцем замовнику послуг по транспортуванню газу у звітному місяці визначається на підставі актів приймання-передачі послуг по транспортуванню газу та тарифів на транспортування газу, зазначених в п.4.1 договору.

Господарський суд всупереч ст.ст. 34, 65 ГПК України не витребував та не дослідив вказані акти приймання-передачі і відповідно належним чином не встановив дійсну вартість та обсяг наданих послуг.

З'ясування вказаних обставин має суттєве значення для вирішення спору по суті та правильного застосування норм матеріального права до спірних правовідносин сторін.

Враховуючи викладене та передбачені ст.1117 ГПК України межі перегляду справи касаційною інстанцією, колегія суддів вважає, що рішення підлягає скасуванню, а справа –передачі на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити усі наявні в матеріалах справи докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, встановити дійсні права та обов'язки сторін, і залежно від встановленого правильно застосувати норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 –11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ВАТ по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13 травня 2008 року у справі № 37/144 скасувати.

3. Справу № 37/144 передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в іншому складі.

Головуючий Н.Г. Дунаєвська

Судді: І.М. Волік

Т.П. Козир