СУД
Ухвала

Іменем України

06
травня 2008 року

Справа
№ 20-12/379

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді
Антонової І.В.,

суддів
Котлярової О.Л.,

Прокопанич Г.К.,

секретар
судового засідання                                        Дікан Л.І.

за участю
представників сторін:

позивача: Ковальова Тетяна Вікторівна
(повноваження перевірені), протокол
1   від 04.11.08,  директор, товариство з обмеженою відповідальністю
"Винахідник";

позивача: Барабін Дмитро Володимирович,
довіреність  б/н   від 18.11.07,  товариство з обмеженою відповідальністю
"Винахідник";

відповідача: Жиліна Світлана Іванівна,
довіреність б/н від 06.05.08,
Управління міського будівництва і архітектури  Севастопольської міської державної
адміністрації;

третя
особа: ОСОБА_1,
паспорт  НОМЕР_1,  суб'єкт підприємницької діяльності  ОСОБА_1;

третьої
особи: ОСОБА_2,
довіреність №  149   від 06.03.08,  суб'єкт підприємницької діяльності  ОСОБА_1;

розглянувши
апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на постанову господарського суду міста Севастополя (суддя  Харченко І.А.) від 21 лютого 2008 року у
справі № 20-12/379

за
позовом           товариства з обмеженою відповідальністю
"Винахідник" (вул. Гер. Севастополя, 64,Севастополь,99001)

до           Управління
міського будівництва і архітектури
Севастопольської міської державної адміністрації (вул. Леніна,
2,Севастополь,99011)

3-тя
особа  суб'єкт підприємницької діяльності  ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

про
визнання дозволу на установку малої архітектурної форми, виданого ОСОБА_1
26.04.2007,  протиправним та недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивач,
товариство з обмеженою відповідальністю „Винахідник”, звернувся до
господарського суду міста Севастополя з адміністративним позовом до  відповідача, Управління міського будівництва
і архітектури Севастопольської  міської державної
адміністрації, третя особа -ОСОБА_1 про визнання дозволу № 266.07 на установку
малої архітектурної  форми, виданого
ОСОБА_1 26 квітня 2007 року, протиправним та недійсним.

Постановою
господарського суду міста Севастополя
від  21 лютого 2008 року у справі
№ 20-12/379 (суддя Харченко І.А.) позов товариства з обмеженою відповідальністю
„Винахідник” задоволений повністю.

Дозвіл
№ 266.07 на установку малої архітектурної форми по вул. Гер. Севастополя/
М.Островського, 64, виданий Управлінням міського будівництва та архітектури
Севастопольської міської державної адміністрацією 26 квітня 2007 року суб'єкту
підприємницької діяльності ОСОБА_1, визнано недійсним.

Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Не
погодившись з постановою суду, суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернулась до Севастопольського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить
постанову господарського суду міста Севастополя скасувати та прийняти нове
рішення, яким  відмовити в задоволенні
позову.

Доводи
апеляційної скарги обґрунтовані порушенням місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права, а також неповним з'ясуванням та
недоведеністю всіх обставин, що мають значення для справи.

Так,
апелянт стверджує, що в обґрунтування рішення про визнання дозволу  недійсним місцевий господарський суд послався
на висновок  будівельно-технічної
експертизі № 602 від 28 грудня 2006 року, яка була призначена у справі №
20-11/218-12/155, тоді як клопотань про долучення вказаного висновку до
матеріалів справи сторонами не заявлялось, що, на думку апелянта, є порушенням
частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім
того, за твердженням апелянта, місцевим господарським судом не було надано
належної правової оцінки кадастровому плану спірної земельної ділянки №
:01:004:0031, який міститься в матеріалах справи, з якого вбачається,
що  землі, які межують з даною земельною
ділянкою, не передані у власність або користування, а земельна ділянка, що
перебуває в оренді, відноситься до категорії земель житлової та громадської
забудови, наданої для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, тоді як у
рішенні суд дійшов висновку про те, що
торгівельний павільйон розташовано на прибудинковій території, що
спростовується  вказаним кадастровим
планом.

Переглянувши
постанову суду першої інстанції в порядку статті 195 Кодексу адміністративного
судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Товариство
з обмеженою відповідальністю “Винахідник” розташоване на першому поверсі
житлового двоповерхового будинку по вул. Героїв Севастополя, 64.

26
квітня 2007 року Управлінням міського будівництва та архітектури
Севастопольської міської державної адміністрації суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_1 був виданий дозвіл №
266.07 на установку малої архітектурної форми по вул. Гер. Севастополя/
вул. Н.Островського, 64.

Вважаючи,
що вказаний дозвіл порушує права та законні інтереси товариства з обмеженою
відповідальністю “Винахідник” у зв'язку з розташуванням малої архітектурної
форми з порушенням санітарних та протипожежних норм, товариство звернулось до суду
із даною позовною заявою.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосуванням судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідність висновків
суду обставинам справи, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав
для задоволення апеляційної скарги
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 з наступних підстав.

Наказом
Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства
України від 04 вересня 2006 року № 296 були затверджені Методичні рекомендації
щодо встановлення порядку розміщення малих архітектурних форм для здійснення
підприємницької діяльності, які діяли на час видання ОСОБА_1 оспорюваного
дозволу.

Наказом
Міністерства регіонального розвитку та будівництва  України від 09 квітня 2008 року № 152  вказаний наказ був скасований.

Вказані
Методичні рекомендації були затверджені замість Типових правил розміщення малих
архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності, затверджених
наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики
України № 227 від 13 жовтня 2000 року (наказ втратив чинність на підставі
наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального
господарства України від 14 вересня 2006 року № 303) і фактично відтворюють
дані Правила.

У
відповідності до пункту 1 Методичних рекомендацій дані    рекомендації    щодо
встановлення   порядку розміщення
малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності  розроблені відповідно до вимог чинного
законодавства  і  призначені
для  використання  місцевими радами   та
їх  виконавчими  органами
при  встановленні  порядку отримання  дозволу
та  вирішення  питань
щодо  розміщення  малих архітектурних   форм
для  здійснення  підприємницької  діяльності незалежно від форми  власності.
Порядок отримання дозволу  та  вирішення
інших  питань  щодо розміщення малих архітектурних форм для
здійснення підприємницької діяльності як тимчасових споруд відповідно  до
статті  24  Закону України   "Про
планування  і  забудову
територій" визначається
місцевими   правилами   забудови,
розробленими   і затверджених   місцевими
радами  згідно  з
вимогами  статті  22 зазначеного  Закону.
За  відсутності  місцевих
правил   забудови відповідними  радами
розробляються  та  затверджуються як окремий нормативний акт
"Правила розміщення малих архітектурних
форм  для здійснення
підприємницької діяльності".

Згідно
зі статтею 24 Закону України „Про планування та забудову територій” фізичні
та  юридичні  особи,
які   мають   намір
здійснити будівництво
об'єктів  містобудування  на
земельних ділянках,  що
належать  їм  на
праві  власності  чи
користування,  зобов'язані
отримати  від  виконавчих
органів  відповідних рад,  Київської та Севастопольської   міських
державних   адміністрацій,   у
разі делегування  їм  таких повноважень відповідними радами,  дозвіл на будівництво об'єкта
містобудування.  Дозвіл на  будівництво
надається  на  підставі
комплексного висновку    щодо    відповідності    запропонованого   будівництва містобудівній документації,
державним будівельним нормам, місцевим правилам забудови. Порядок отримання
дозволу на будівництво тимчасових споруд та розміщення  реклами
визначається  місцевими  правилами
забудови відповідно до закону. У випадках, передбачених регіональними
або місцевими  правилами  забудови,
комплексний  висновок готується з
урахуванням  висновків відповідних  землевпорядних, природоохоронних, санітарних
та інших органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування  відповідно
до  їх  повноважень.

Відповідно
до статті 13  Закону України „Про
архітектурну  діяльність” до
спеціально   уповноважених   органів
містобудування   та архітектури
належать: центральний  орган  виконавчої
влади  з  питань будівництва, містобудування та
архітектури; уповноважений орган
містобудування   та   архітектури
Ради міністрів Автономної Республіки Крим; управління містобудування та
архітектури обласних,  Київської та   Севастопольської   міських,
відділи   районних    державних адміністрацій; виконавчі органи
сільських, селищних, міських рад.

Малою
архітектурною формою для здійснення підприємницької діяльності (далі -мала
архітектурна форма), у відповідності до пункту 2 Рекомендацій, є невелика
одноповерхова споруда, яка виконується із полегшених конструкцій і
встановлюється   тимчасово   без
улаштування  фундаментів.

У
відповідності до пункту 9 Рекомендацій зареєстрована заява  та
документи,  які  додані
до  неї, передаються   відповідному   місцевому
органу  містобудування  та архітектури, який за результатами розгляду
питання: протягом 10   робочих   днів
з  часу  надходження
заяви  і документів  видає
суб'єкту  підприємницької   діяльності
дозвіл встановленого  зразка на
розміщення пересувної малої архітектурної форми    зі
схемою    прив'язки    установки
об'єкта     (на
топографо-геодезичній основі в масштабі 1:500); протягом 3 робочих днів після
надходження заяви та документів надає
згоду  на  звернення заявника до відповідного
підприємства, установи,  організації   для
виготовлення   паспорта   прив'язки стаціонарної малої архітектурної
форми; протягом 3 робочих днів після надходження заяви та документів надає
заявнику аргументовану відмову у дозволі на розміщення малої архітектурної
форми в разі її  невідповідності  місцевим
правилам забудови,
містобудівній  документації,  державним
будівельним та іншим нормам.  В
разі можливості до відмови
додаються  пропозиції щодо  альтернативного  розміщення
об'єкта  або  щодо
зміни  його призначення.

На
підставі пункту 11 Рекомендацій розроблення паспорта прив'язки малої
архітектурної  форми або внесення змін до
нього здійснюється уповноваженим підприємством,
установою,  організацією на
підставі договору, укладеного із заявником, і включає: план прив'язки  малої  архітектурної  форми
та   благоустрою майданчика (на
топографо-геодезичній основі, масштаб 1:500); креслення фасадів об'єкта з  кольоровим
вирішенням  (масштаб 1:200);
креслення вузлів підключення  до  інженерних
мереж  (масштаб 1:100) - при
потребі; текстові матеріали з вимогами
щодо  естетичного  вигляду
та інженерного забезпечення об'єкта - при потребі.

Після
подання заявником паспорта прив'язки до органу містобудування та архітектури,
останній, у відповідності до пункту 13 Рекомендацій, перевіряє відповідність
паспорта прив'язки  державним  будівельним
нормам  і  в
тижневий термін видає
суб'єкту  підприємницької  діяльності
дозвіл  на розміщення  малої
архітектурної  форми  разом
із   затвердженим паспортом
прив'язки.

Як
вбачається з дозволу № 266.07 від 26 квітня 2007 року, підставою для його
видання суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 став договір  оренди земельної ділянки від 16 березня 2007
року.

Разом
з тим, ані сам договір оренди землі, ані рішення органу місцевого
самоврядування, яке повинно бути підставою для укладення такого договору,
матеріали справи не містять.

В
матеріалах справи міститься виписування (витяг) з протоколу засідання комісії
по розміщенню малих архітектурних форм від
15 серпня 2001 року, з якого вбачається, що суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_1 виданий дозвіл на подальший збір необхідних узгоджень на
розміщення малої архітектурної форми строком на 2 роки з отриманням паспорта
її   прив'язки, в якому необхідно було
передбачити благоустрій прилеглої території, дотримання нормативних меж від
будівель, споруд та проїздів, утримання охоронюваних зон від підземних
комунікацій, за вимогою ДАІ побудування леєрної огорожі.

Паспорт
на встановлення, зовнішню обробку та благоустрій прилеглої території об'єктів
та споруд був узгоджений головним архітектором міста 05 листопада 2001 року,
однак узгодження відповідних установ датовані 1995 -1998 рр., тобто не у
відповідності до рішення комісії по розміщенню малих архітектурних форм від 15
серпня 2001 року.

У
відповідності до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в
адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи
бездіяльності  суб'єкта  владних
повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого
рішення,  дії  чи
бездіяльності покладається
на   відповідача,   якщо
він   заперечує   проти адміністративного позову.

Оскільки
відповідач у  справі не надав суду
доказів правомірності видачі суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1
дозволу №  266.07 від 26 квітня 2007 року
на розміщення малої архітектурної форми по вул. Гер. Севастополя/ М.
Островського, 64, судова колегія дійшла висновку про порушення Управлінням
міського будівництва та архітектури Севастопольської міської державної
адміністрації чинного законодавства, а саме Закону України  „Про планування та забудову територій” та
Методичних рекомендацій щодо встановлення порядку розміщення малих
архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності від  04 вересня 2006 року, що діяли на  час видачі вказаного дозволу.

Судовою
колегією також приймається до уваги відповідь Управління міського будівництва і
архітектури  № 4-3/1360 від 04 липня 2005
року, згідно з якою  рішенням робочої
комісії по розміщенню малих архітектурних форм від 08 червня 2005 року  ОСОБА_1 відмовлено в розміщенні малих
архітектурних форм по вул. Гер. Севастополя/ М. Островського, 64.

За
загальним правилом, підставами для визнання акта недійсним  є
невідповідність його  вимогам  чинного
законодавства  та/або  визначеній
законом компетенції  органу,  який
видав  цей  акт.
Обов'язковою  умовою визнання  акта
недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного  акта
прав  та   охоронюваних
законом   інтересів підприємства   чи
організації  -  позивача
у  справі.

За
твердженням товариства з обмеженою відповідальністю "Винахідник",
встановлення суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 малої архітектурної
форми на відстані 1, 3 м від вікон 1-го поверху приміщення, що займається
товариством, без дотримання протипожежних норм, порушує його права та законні
інтереси.

У
відповідності до пункту 4.1. 16 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених
наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій №  126 від 19 жовтня 2004 року, тобто після
надання 14 травня 1998 року  Севастополською
воєнізованою пожежною частиною № 2 узгодження на розміщення малої архітектурної
форми, тимчасові   споруди,   кіоски,
ларки  тощо  повинні розміщуватися на відстані не менше
10  м
від  інших  будівель
та споруд,   крім   випадків,
коли  згідно  з
будівельними  нормами
потрібний  більший  протипожежний
розрив  або   коли
їх   можна встановлювати  біля
зовнішніх стін без отворів,  які
відповідають вимогам будівельних норм до протипожежних стін.

Зазначене
також дає підстави для висновку про неправомірність виданого суб'єкту
підприємницької діяльності ОСОБА_1 оспорюваного дозволу.

Разом
з тим, судова колегія вважає необґрунтованими посилання місцевого
господарського суду на висновок будівельно-технічної експертизи від 25 вересня
2006 року у справі №  20-11/218-12/155,
оскільки  рішення у даній справі судом на
даний час не прийнято, оцінка висновку експертизи судом не здійснювалася.

За
даних обставин висновок експертизи не може вважатись належним та допустимим
доказом у розумінні статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки
помилковість посилання місцевого господарського суду на висновок судової
експертизи не призвела до неправільного вирішення справи, підстави для
скасування прийнятого у справі рішення відсутні.

Керуючись
статтями 195, пунктом 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті
205, статтею 206, статтею 212, частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу суб'єкта  підприємницької діяльності ОСОБА_1 залишити
без задоволення.

2. Постанову господарського
суду міста Севастополя від 21
лютого  2008 року у справі №
20-12/379  залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця після набрання
законної сили цією ухвалою та в порядку,
передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя                                        І.В.
Антонова

Судді
О.Л. Котлярова

Г.К.
Прокопанич