ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.07.2008                                                             Справа № 11/296

За позовом Міжгірського будівельно-деревообробного підприємства, смт. Міжгір”я

до відповідача 1 Міжгірської районної спілки споживчих товариств, смт.Міжгір”я

до відповідача 2 Міжгірського міського споживчого товариства, смт.Міжгір”я

про стягнення 169441грн. боргу та штрафних санкцій, а також 10000грн. у відшкодування витрат на оплату послуг адвоката

та за зустрічними позовами Міжгірської районної спілки споживчих товариств, смт.Міжгір”я та Міжгірського міського споживчого товариства, смт.Міжгір”я

до Міжгірського будівельно-деревообробного підприємства, смт. Міжгір”я

про визнання договору підряду від 14.03.2001 недійсним

Суддя Л.М.Якимчук

Представники:

від позивача: за первісним позовом: Казибрід Ю.Ю. - представник, довіреність від 10.01.2008; Рибар І.Ю. - адвокат, довіреність від 05.12.2006

від відповідача 1: Монастирецька Г.В. –адвокат, довіреність від 27.02.2007;

від відповідача 2: Бедринець О.В. - голова правління Міжгірського міського споживчого товариства;

СУТЬ СПОРУ: Міжгірське будівельно-деревообробне підприємство, смт. Міжгір”я звернулося до суду з первісним позовом до Міжгірської районної спілки споживчих товариств, смт.Міжгір”я та Міжгірського міського споживчого товариства, смт.Міжгір”я про стягнення, з врахуванням уточнених позовних вимог, 151283грн. боргу за виконані підрядні роботи згідно договору від 14.03.2001, а також 15345,60грн. - вартість проведення газифікації та опалення і просить відшкодувати йому 10000грн. витрат, пов’язаних з оплатою послуг адвоката.

Відповідач у відзивах на позову заяву та у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що Міжгірське міське споживче товариство у договірних відносинах з позивачем не перебувало, акти виконаних робіт ним не підписувались, зобов”язань щодо оплати на себе не брало. У Міжгірській районні спілці споживчих товариств відсутня кошторисна документація на ремонт коопунівермагу „Верховина”, договір підряду теж відсутній і не зареєстрований у журналі реєстрації договорів. Колишній голова Міжгірської райспоживспілки не мав повноважень підписувати договір підряду від 14.03.2001. Крім того, універмаг „Верховина” на час укладення договору був власністю міського споживчого товариства.

Відповідачі вказують також на те, що позивач пропустив трирічний строк позовної давності для подання позовної заяви, оскільки такий закінчився в листопаді 2004 року (договір підряду укладений 14.03.2001, кінцева довідка про вартість виконаних робіт в сумі 82285грн. погоджена сторонами в січні 2002 року) та стверджували у судовому засіданні, що вартість виконаних позивачем робіт завищена, у зв'язку з чим судом призначалась будівельно-технічна експертиза.

Відповідач 1, Міжгірська районна спілка споживчих товариств, 12.03.07 подав зустрічну позовну заяву про визнання договору підряду від 14.03.2001 недійсним, посилаючись на те, що голова правління РССТ підписав договір підряду на ремонт універмагу „Верховина”, який на балансі РССТ не знаходився і його власністю не був.

Із довідки Міжгірського РССТ від 07.03.2007 №45 вбачається, що на день підписання договору (14.03.2001) універмаг „Верховина” знаходився на балансі Міжгірського міського споживчого товариства, яка є самостійною юридичною особою.

Голова правління Міжгірської районної спілки споживчих товариств Рущак Ф.І. без довіреності Міжгірського міського споживчого товариства не мав право укладати договір підряду на проведення ремонту універмагу „Верховина”, який знаходився на балансі Міжгірського МСТ та брати на себе зобов’язання, „в разі не виплати за проведений ремонт передати у власність об’єкт третій особі”, в даному випадку, підряднику (п.3.2 договору).

Рішенням виконкому Міжгірської селищної ради №75 від 31.10.2000 визнано за Міжгірським МСТ право власності на коопунівермаг „Верховина”. Свідоцтво на право власності на універмаг „Верховина” видано та в бюро технічної інвентаризації зареєстровано зазначений об’єкт на праві колективної власності за Міжгірським міським споживчим товариством 10.10.2001.

Позивач за зустрічним позовом звертає увагу на те, що кошторис від 16.03.2001 не є невід’ємною частиною договору підряду від 14.03.2001, оскільки в договорі зазначена кошторисна вартість на суму 250000грн., а в кошторисі - 123595грн. Кошторис із замовником не узгоджено, підпис та печатка голови РССТ відсутні.

Зазначає, що про наявність договору підряду йому стало відомо із претензії позивача від 03.10.2006, тому строк позовної давності пропущено з поважних причин, який просить поновити.

Вважає, що договір підряду від 14.03.2001 належить визнати недійсним на підставі ч.1 ст.50 ЦК УРСР, а в доповненні до пояснення від 25.04.2007 посилається на ч.1 ст.48 ЦК УРСР та ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Відповідач 2, Міжгірське міське споживче товариство, також подав зустрічну позовну заяву (20.06.2007) про визнання договору підряду від 14.03.2001 недійсним на підставі ст.48 ЦК УРСР, тобто невідповідності його вимогам закону, насамперед ст.25 ЦК УРСР та ч.4 ст.8, ч.1 ст.9 Закону України „Про споживчу кооперацію”, із врахуванням того факту, що Міжгірське міське споживче товариство не є стороною даного договору підряду.

Зазначає, що договір підряду підписаний головою правління Міжгірської РССТ без належних повноважень, оскільки Міжгірське МСТ не уповноважувало його підписувати такий договір, отже всупереч ст.63 ЦК УРСР договір підписано неналежною особою та без належних повноважень. Міжгірське МСТ ніколи не схвалювало даний договір, а відтак і не брало на себе обов’язок платити по ньому. Голова правління Міжгірської РССТ діяв всупереч Статуту Міжгірської РССТ, та без довіреності власника майна – Міжгірського МСТ (ст.64 ЦК УРСР).

В п.3.2 договору значиться, що Замовник, тобто Міжгірське РССТ зобов’язується передати у власність підрядника - Міжгірському будівельно-деревообробному підприємству, в рахунок оплати виконаних робіт основні засоби, приміщення, що належать Замовнику на праві власності, відповідно до вартості виконаних робіт за цим договором.

Згідно статутів Міжгірської РССТ та Міжгірського МСТ відчуження основних засобів може бути тільки за згодою пайовиків Міжгірського МСТ, а в райспоживспілці - за згодою ради райспоживспілки, куди делеговані представники всіх споживчих товариств, що входять до її складу. Керівник одноособово не може розпоряджатися основними засобами. Згоди на укладення договору підряду, яким передбачено можливість відчуження майна, не надавали ні пайовики МСТ, ні члени ради райспоживспілки.

Порушена вимога ч.4 ст.8 Закону України „Про споживчу кооперацію”, де сказано, що райспоживспілки не мають розпорядчих функцій стосовно споживчих товариств, що входять до їх складу, а також ч.2 ст.10 Закону України „Про споживчу кооперацію”, в якій говориться, що майно споживчих товариств та спілок може бути передано, здано в оренду, надано в позичку і безоплатне користування за рішенням загальних зборів, конференцій та з’їздів відповідних спілок або уповноважених ними органів.

Стверджує, що про наявність договору підряду йому стало відомо із претензії від 03.10.2006 №68 та позовної заяви по даній справі, тому строк позовної давності пропущено ним з поважних причин і підлягає поновленню.

У судових засіданнях оголошувались перерви з 06.12.2006 до 20.12.2006, 26.12.2006, 3 17.04.2007 до 08.05.2007, з 30.01.2008 до 12.03.2008, з 25.03.2008 до 10.04.2008, 22.04.08, 29.05.08, з 17.06.08 до 08.07.08 та до 10 годин 30 хвилин 15.07.08.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем за первісним позовом, Міжгірським будівельно-деревообробним підприємством, та відповідачем 1 - Міжгірською районною спілкою споживчих товариств, 14 березня 2001 року укладено договір підряду на проведення капітального ремонту та робіт з реконструкції (Центрального універмагу) смт.Міжгір”я, вул.Шевченка,79.

Відповідно до п.1.1 договору Замовник (Міжгірська районна спілка споживчих товариств) доручає, а підрядник (Міжгірське будівельно-деревообробне підприємство) виконує роботи по капітальному ремонту та реконструкції коопунівермагу „Верховина”, розташованого в смт.Міжгір”я, вул.Шевченка,79, в термін обумовлений договором, згідно дефектного акту та кошторисної документації. У пункті 1.2 договору вказано, що вартість виконаних робіт, доручених підряднику за даним договором, визначається проектно-кошторисною документацією в сумі 250,0тис.грн. та договірною ціною на виконані роботи, якщо такі у процесі виконання договору будуть виконуватись підрядником за домовленістю сторін.

У пункті 2.1 договору зазначено, що замовник на підставу цього договору підтверджує, що об’єкти, які підлягають ремонту згідно цього договору, звільнені від всяких видів зобов'язань (застави, викупу, оренди, протоколом намірів, тощо) і підписання договору не потребує додаткових застережень інших органів (статутних, вищестоящих, тощо).

Відповідно до п.3.2 договору замовник зобов'язується:

-          передати підряднику в установленому порядку затверджену проектно-кошторисну документацію;

-          забезпечити відкриття і безперервність фінансування будівництва;

-          провести комплексне випробування обладнання, яке вводиться в дію, своєчасно і в повному обсязі провести розрахунки за виконані роботи обумовлені цим договором;

-          оплата проводиться на користь підрядника згідно форми КБ-2, КБ-3;

-          у випадку неплатіжеспроможності замовника (Міжгірської райспоживспілки) Замовник зобов'язується передати у власність підряднику в рахунок оплати виконання робіт основні засоби, приміщення, що належать Замовнику на праві власності відповідно до вартості виконаних робіт за цим договором згідно експертної оціночності вартості об’єктів, що передаються підряднику.

Від замовника договір підписав голова правління райспоживспілки.

На час укладення договору спірна будівля знаходилась на балансі міського споживчого товариства. Рішенням виконкому Міжгірської селищної ради від 31.10.2000 №75 будівлю передано у власність Міжгірському міському споживчому товариству, свідоцтво на право власності та реєстраційне посвідчення видані 10.08.2001.

На виконання умов зазначеного договору комісія у складі заступника голови правління Міжгірської райспоживспілки Дубанича М.І., начальника МБДП Бундзяка І.П., майста МБДП Осташа Е.М. провели обстеження коопуніверсалу „Верховина” і встановили перелік ремонтно-будівельних робіт та їх фізичні об’єми, які необхідно виконати при проведенні капітального ремонту, що оформлено дефектним актом від 11.04.2000, який затверджений головою правління Міжгірської райспоживспілки.

На основі дефектного акту позивачем був складений кошторис на капітальний ремонт універмагу „Верховина” в смт.Міжгір”я, затверджений Міжгірською райспоживспілкою, відповідно до якого вартість ремонтно-будівельних робіт складає 123595грн.

Відповідно до акту виконання робіт за листопад 2001 року підрядником виконані роботи на суму 82285грн., за січень 2002 року - на суму 68998грн., за вересень 2002 року - на суму 15345,6грн.

Загальна вартість виконання робіт складає 166628,6грн.

Всі акти приймання виконаних підрядних робіт підписані як Замовником, райспоживспілкою, так і підрядником. Ними також підписані відповідні довідки про вартість виконання підрядних робіт і затратах (форма №КБ-3).

У справі призначалась судова будівельно-технічна експертиза, згідно висновку якої (№406,а від 21.12.2007) орієнтовна, вартість робіт, які були виконані за період листопад 2001р. - вересень 2002р., враховуючи індекс зміни вартості будівельно-монтажних робіт становить:

-          листопад 2001р. - 78195,56грн. (197900 : 2,532);

-          січень 2002р. - 62943,6грн. (146218 : 2,323);

-          вересень 2002р. становить - 10741,46грн. (24512 : 2,282).

Отже, загальна орієнтовна вартість робіт, які були виконані в період листопад 2001р. - вересень 2002р. по універмагу „Верховина” розташованого по вул.Шевченка,79 в смт.Міжгір”я силами МБДП складає - 151880,62грн.

Відповідно до ст.4 ЦК УРСР, що діяв на момент укладення договору від 14.03.2001, цивільні права і обов’язки виникають з підстав, передбачених законодавством України, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов’язки. Так, цивільні права і обов’язки виникають, зокрема, на підставі угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачений законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності; щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Також відповідно до п.4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, цей кодекс застосовується до господарських відносин, які виникли після набрання чинності його положеннями відповідно до цього розділу. До господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов'язків, які продовжують існувати, або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Проаналізувавши законодавство, яке регулює питання щодо повноважень райспоживспілки, зокрема, голови правління Міжгірської районної спілки споживчих товариств стосовно укладення договору підряду від 14.03.2001 на проведення капітального ремонту та реконструкції коопунівермагу „Верховина”, який на час укладення договору перебував на балансі Міжгірського міського споживчого товариства, а 10.08.2001 видано реєстраційне посвідчення, яким за Міжгірським міським споживчим товариством зареєстровано на праві колективної власності вказаний об’єкт на підставі свідоцтва на право власності №215 від 10.08.2001, виданого Міжгірською селищною радою згідно рішення виконкому цієї ради №75 від 31.08.2000, суд прийшов до висновку, що такий підписаний головою Міжгірської районної спілки споживчих товариств без будь-яких правових підстав.

Зокрема, у ст.5 Закону України „Про споживчу кооперацію” зазначено, що первинною ланкою споживчої кооперації є споживче товариство - самостійна, демократична організація громадян, які на основі добровільності членства і взаємодопомоги за місцем проживання або роботи об’єднуються для спільного господарювання з метою поліпшення свого економічного і соціального стану.

Основним документом, що регулює діяльність споживчого товариства, є статут.

Статтею 8 вказаного Закону передбачено, що взаємовідносини між споживчими товариствами та їх спілками будуються на договірних засадах. Товариства можуть делегувати спілкам частину своїх повноважень та виконання окремих функцій.

Спілка не відповідає за зобов’язанням споживчих товариств і не має щодо них розпорядчих функцій.

Статтею 9 визначено, що володіння, користування та розпорядження власністю споживчої кооперації здійснюють її органи відповідно до компетенції, визначеної статутами споживчих товариств та їх спілок (п.1).

Об’єкти права власності споживчої кооперації можуть перебувати у спільному володінні споживчих товариств та спілок. Їх частка у власності визначається взаємними угодами.

Відповідно до пункту 46 Статуту Міжгірського міського споживчого товариства, зареєстрованого розпорядженням голови Міжгірського райвиконкому 10.05.1995 №164, діючого на час укладення спірного договору, споживче товариство самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Воно реалізує право власника через свої органи (загальні збори пайовиків, збори уповноважених, правління) у відповідності з їх компетенцією, визначеною Статутом.

У пункті 48 Статуту зазначено, що власність споживчого товариства є недоторканою, перебуває під захистом нарівні з іншими формами власності. Забороняється відволікання майна споживчого товариства на цілі, не пов’язані з його статутною діяльністю.

Відповідно до Статуту Міжгірської районної спілки споживчих товариств, зареєстрованого розпорядженням голови Міжгірської райдержадміністрації 06.09.1999 №333, районна спілка споживчих товариств (райспоживспілка) заснована на добровільних засадах споживачами товариствами та спільними підприємствами райспоживспілки Міжгірського району Закарпатської області (п.1).

Основними цілями і завданнями райспоживспілки є всебічне сприяння розвитку споживчої кооперації, виконання делегованих їй споживачами товариствами повноважень і функцій, координація діяльності та об’єднання зусиль споживчих товариств, а також розвиток власної господарської діяльності для найбільш повного задоволення потреб пайовиків і населення, що обслуговується, в товарах народного споживання та послуг (п.5).

Пунктом 8 Статуту передбачено, що члени райспоживспілки зберігають повну організаційну та господарську самостійність, права юридичних осіб і керуються у своїй діяльності власними статутами. Будь-яке рішення що стосується майнових прав члена райспоживспілки, може бути прийняте тільки за його згодою.

Судом досліджено у судовому засіданні договір про господарсько-правові взаємовідносини між споживчими товариствами, спільними підприємствами та Міжгірською райспоживспілкою від 03.02.1997, яким делеговано міськими споживчими товариствами райспоживспілці певні повноваження і функції, однак, нею не передбачено право райспоживспілки укладати договори стосовно майна міського споживчого товариства, зокрема, такого як оспорюваний.

Відповідачі у даному спорі подали зустрічні позовні заяви з вимогою визнати договір підряду від 14.03.2001, укладений між головою правління Міжгірської райспоживспілки та Міжгірським будівельно-деревообробним підприємством недійсним на підставі ст.48 та ст.50 ЦК УРСР та просять відновити пропущений строк позовної давності, оскільки про наявність такого договору їм стало відомо з претензії позивача від 03.10.2006 №68.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Міжгірська райспоживспілка, не маючи відповідних повноважень, уклала договір з позивачем на капітальний ремонт і об’єкту, який їй не належить.

Окрім того, відповідно до Статуту райспоживспілки, укладання таких договорів віднесено до компетенції правління райспоживспілки (п.п.”в” п.30 Статуту).

Правління райспоживспілки не уповноважувало голову правління укладати спірний договір.

Суд вважає, що відповідачі підтвердили у судовому засіданні, що строк на звернення до суду пропущений з поважних причин, тому на підставі ч.1 ст.53 ГПК України, ч.2 ст.80 ЦК УРСР його належить відновити, а зустрічні позовні заяви задоволити з огляду на наступне.

Відповідно до ст.48 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Частиною 1 ст.50 ЦК УРСР передбачено, що недійсною є угода, укладена юридичною особою в суперечності з встановленими цілями її діяльності.

У судовому засіданні встановлено, що Міжгірська районна спілка споживчих товариств, зокрема, голова правління, уклав договір з позивачем в супереч вимогам Закону України „Про споживчу кооперацію” та дослідженим у судовому засіданні Статутам Міжгірської районної спілки споживчих товариств і Міжгірського міського споживчого товариства, дійсними на час укладення договору, відносно майна, яке не належало райспоживспілці і ніяких повноважень щодо цього майна міським споживчим товариством йому не делеговано, до того ж з перевищенням повноважень, передбачених статутом райспоживспілки.

Суд вважає за необхідне застосувати наслідки по недійсній угоді, передбачені ч.2 ст.48 ЦК УРСР (ч.1 ст.216 ЦК України), згідно якої по недійсній угоді кожна із сторін зобов’язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі –відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Оскільки, в даному випадку неможливо повернути позивачу те, що він вклав здійснюючи капітальний ремонт коопунівермагу, то Міжгірська районна спілка споживчих товариств зобов’язана відшкодувати позивачу вартість в грошах проведеного капітального ремонту, яка складає 151880,62грн., і підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи №406,а від 21.12.2007.

З огляду на те, що судом визнається недійсним договір підряду від 14.03.2001 на проведення капітального ремонту та робіт з реконструкції центрального універмагу „Верховина” (коопунівермагу), розташованого в смт.Міжгір”я, вул.Шевченка,79, укладеного позивачем з Міжгірською райспоживспілкою, вимога позивача за первісним позовом про стягнення з райспоживспілки боргу по виконанню договору від 14.03.2001, задоволенню не підлягає, не дивлячись на те, що факт виконання підрядних робіт позивачем не заперечується сторонами і зазначене підтверджується актами форми № КБ-2в і № КБ-3, підписаними позивачем та відповідачем 1.

Не можливо стягнути суму боргу і з Міжгірського міського споживчого товариства, якому належав універмаг, оскільки воно з позивачем договір підряду не укладало, обов’язки по оплаті виконаних робіт на себе не брало, а навпаки, листом від 27.06.2001 №77 поставило до відома позивача про те, що будівельна організація повинна припинити будь-які будівельні роботи універмагу „Верховина”, до впорядкування документації на ремонтні роботи і погодження їх з правлінням міського споживчого товариства, так як коштів на капітальний ремонт універмагу не має.

Позивач за зустрічним позовом, Міжгірська районна спілка споживчих товариств, просить на підставі ст.49 ГПК України, відшкодувати йому 15666,30грн., оплачених адвокату за надання правової допомоги, подавши в підтвердження договір про надання правової допомоги від 27.02.2007, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та видатковий касовий ордер від 24.01.2007 про виплату адвокату Монастирецький Г.В. 9792,52грн., у зв'язку з чим відшкодуванню підлягає саме сума.

У задоволенні клопотання про відшкодування командировочних витрат належить відмовити, оскільки такі не відносяться до складу судових витрат, передбачених ст.44 ГПК України і тому не підлягають відшкодуванню на підставі ст.49 цього ж кодексу.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          У задоволенні первісного позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

2. Зустрічні позови Міжгірської районної спілки споживчих товариств та Міжгірського міського споживчого товариства задоволити повністю.

3. Визнати недійсним договір підряду від 14.03.2001, укладений Міжгірським будівельно-дереообробним підприємством, смт. Міжгір”я з Міжгірською районною спілкою споживчих товариств, смт. Міжгір”я з застосуванням наслідків, передбачених ч.2 ст.48 Цивільного кодексу УРСР.

4. Стягнути з Міжгірського будівельно-деревообробного підприємства (смт.Міжгір”я, вул. Добролюбова,12, код 20459404):

а) на користь Міжгірської районної спілки споживчих товариств (смт.Міжгір”я, вул.Шевченка,78, код 01750909) 85 грн. у відшкодування витрат по оплаті державного мита, 118грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 9792,52грн. у відшкодування витрат, пов’язаних з наданням послуг адвоката.

Видати наказ.

б) на користь Міжгірського міського споживчого товариства (смт.Міжгір”я, вул.Ольбрахта,2, код 20469331) 85грн. у відшкодування витрат по оплаті державного мита та 118грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст.85 ГПК України.

Суддя Л.М.Якимчук