ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
27.05.08                                                                                           Справа № 3/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді                              Юрченка Я.О.

суддів                                                  Зварич О.В.

Якімець Г.Г.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-моноліт», м.Івано-Франківськ

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 07.04.2008р.

у справі № 3/22

за позовом Закритого акціонерного товариства «Електро», м.Львів в особі Івано-Франківського управління ЗАТ «Електро», м.Івано-Франківськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-моноліт», м.Івано-Франківськ

про стягнення 40721,05 грн.

За участю представників:

позивача: не з’явився

відповідача: не з’явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 07.04.2008р у справі № 3/22 задоволено позов Закритого акціонерного товариства «Електро», м.Львів в особі Івано-Франківського управління ЗАТ «Електро», м.Івано-Франківськ та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Моноліт», м.Івано-Франківськ на користь Івано-Франківського управління ЗАТ «Електро»28896 грн. основної заборгованості, 884,06 грн. пені, 587,55 грн. 3 % річних, 4140, 81 грн. інфляційних втрат, 355,08 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивоване нормами ст.ст.526, 549, 625 ЦК України.

Скаржник, відповідач у справі, з рішенням суду не погоджується, подав апеляційну скаргу, просить рішення суду змінити з підстав порушення норм процесуального права, мотивуючи тим, що судом першої інстанції в порушення ст.77 ГПК України розглянуто справу за відсутності представника відповідача, хоча останнім було подано клопотання про відкладення розгляду справу після 16.04.2008р. Відтак, неповно з’ясовано обставини справи. Заборгованість відповідача перед позивачем за договором складає 20567 грн., а не 28896 грн. Відповідно неправильно нараховані інфляційні втрати та пеня.

Сторони участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомили. У зв’язку з наведеним, виходячи з приписів ст.101 ГПК України,апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами справи за відсутності представників сторін.

Розглянувши доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, оцінивши наявні матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивачем, з врахування зменшення позовних вимог, заявлено вимогу про стягнення з відповідача 35508,42 грн., в тому числі: за договором № 10 від 15.02.2006р. –15438,40 грн. основної заборгованості, 1559,30 грн. інфляційних збитків, 3% річних в сумі 154,39 грн. та пені в сумі 884,06 грн.; за додатковою угодою № 1 від 20.12.2006р. –14457,60 грн. основної заборгованості, 2581,51 грн. інфляційних збитків, 3% річних в сумі 433,16 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем (генпідрядник) та позивачем (субпідрядник) було укладено Договір № 10 від 15.02.06р. (далі-Договір), згідно з умовами пунктів 1.1, п.2.1 якого за дорученням генпідрядника субпідрядник зобов’язався виконати роботу по електропостачанню малоповерхового житлового комплексу «Західний»в ур.«Чобіт», с.Угринів, Тисменицького району (ЛЕП-10кВ), а генпідрядник зобов’язався прийняти та оплатити її.

Відповідно до п.5.1 Договору загальна вартість виконаних робіт складає 569177 грн., в тому числі ПДВ в розмірі 94836 грн., а відповідно до п.5.6.1 Договору генпідрядник сплачує аванс в розмірі 50% попередньої вартості Договору в два етапи: 1-ий етап - на протязі 5 календарних днів з моменту підписання цього договору в сумі 150000 грн. та 2-ий етап - до 10.03.2006р. в сумі 134588 грн.

Пунктом 5.6.5 Договору передбачено, що кінцевий розрахунок за цим Договором проводиться генпідрядником після повного завершення виконання робіт, визначених в п.2.1 Договору, після підписання сторонами Акту здачі-приймання виконаних робіт.

У зв’язку з тим, що додаткові роботи по електропостачанню малоповерхового житлового комплексу «Західний» в ур.«Чобіт», с.Угринів, Тисменицького району (ЛЕП-10кВ) не враховані Договором № 10 від 15.02.2006р., сторонами була укладена Додаткова угода № 1 від 20.12.2006р. до Договору та згідно з Додатком № 1 до даної угоди визначена вартість додаткових робіт, яка відповідно до п.2 Додаткової угоди складає 40228 грн., в тому числі 6705 грн. ПДВ.

Згідно з п.4.1 Договору № 10 від 15.02.2006р. позивач зобов’язався виконати роботу протягом лютого-квітня 2006р., а згідно з п.5 Додаткової угоди № 1 від 20.12.2006р. - з початку грудня 2006р. по кінець лютого 2007р.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов"язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов"язання за Договором № 10 виконав повністю та частково згідно з Додатковою угодою № 1, що підтверджується актами приймання виконаних підрядних робіт та довідками про вартість виконаних підрядних робіт.

Відповідач в порушення договірних зобов’язань свої обов’язки по оплаті виконаних робіт здійснив не в повному обсязі в сумі 553733,20 грн., внаслідок чого заборгованість за договором № 10 від 15.02.2006р. та Додатковою угодою № 1 від 20.12.2006р. становить 28896 грн., що є предметом спору та підтверджується наявним в справі розрахунком заборгованості. Доводи скаржника про те, що сума заборгованості за договором складає не 28896 грн., а 20567 грн. документально не підтверджені, а тому до уваги судом не приймаються.

На направлену 20.09.2007р. Претензію № 623 про повернення боргу та підписання акту звірки розрахунків, відповідачем дана відповідь, якою визнано всю пред’явлену заборгованість по договору та гарантовано її повну оплату до кінця грудня 2007р., проте станом на час розгляду справи відповідачем оплачено тільки 5000 грн.

За таких обставин, враховуючи доводи позивача, підтвердженість їх матеріалами справи, неподання відповідачем доказів у спростування вимог позивача та доказів про оплату заборгованої суми, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача основної суми боргу в розмірі 28896 грн.

Пунктом 10.5 Договору передбачено відповідачальність генпідрядника (відповідача) у випадку прострочення термінів розрахунків у вигяді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, але не більше 5% від загальної суми договірної вартості. Згідно з поданим позивачем розрахунком відповідачу нараховано 884,06 грн. пені.

Згідно з ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Зважаючи на те, що факт прострочки виконання грошового зобов”язання не спростовано відповідачем і доводиться матеріалами справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у частині стягнення пені в сумі 884,06 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з поданим позивачем розрахунком відповідачу нараховано 587,55 грн. 3 % річних та 4140,81 грн. інфляційних втрат.

Зважаючи на те, що порушення строків виконання грошового зобов’язання мало місце, що підтверджується матеріалами справи і відповідачем не подано доказів у спростування вимог позивача, апеляційний господарський суд вважає обгрунтованими висновки місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 587,55 грн. 3 % річних та 4140,81 грн. інфляційних втрат.

Стосовно доводів скаржника про порушення судом першої інстанції норм ст.77 ГПК України, то такі є помилковими і не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, оскільки відкладення розгляду справи є правом, а не обов’язком суду. Крім того, як видно з матеріалів справи, клопотання відповідача про відкладення розгляду справу було задоволено місцевим господарським судом. При цьому, апеляційний господарський суд звертає увагу скаржника на те, що представниками у справі відповідно до ст.28 ГПК України можуть бути керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством та установчими документами, а також будь-які особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

З огляду на викладене в сукупності, підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Тому керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 07.04.2008р. у справі № 3/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя                                                            Юрченко Я.О.

Суддя                                                                                Зварич О.В.

Суддя                                                                                Якімець Г.Г.