СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

26 серпня 2008 року

Справа № 2-29/2389-2008А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гонтаря В.І. ,

суддів                                                                      Сотула В.В. ,

Голика В.С. ,

секретар судового засідання                     Хміль О.Ю.

за участю представників сторін:

представник позивача - Заболотний Захар Володимирович, довіреність № 6200/10/10-0 від 08.10.07 - Красноперекопська об'єднана державна податкова інспекція в Автономній Республіці Крим;

представник відповідача - не з'явився - Приватне підприємство "Юк-Трейд";

представник відповідача - не з'явився - Сільськогосподарський виробничий кооператив "Серп і молот";

розглянувши апеляційну скаргу Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Башилашвілі О.І.) від 18.06.2008 у справі № 2-29/2389-2008А

за позовом           Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим (вул. Північна, 2,Красноперекопськ,96000)

до           Приватного підприємства "Юк-Трейд" (вул. Таврійська, 11-86, Красноперекопськ, 96000)

Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Серп і молот" (вул. Леніна, 47, Лозоватка, Запорізька обл.,72141)

про визнання угод недійсними

ВСТАНОВИВ:

Красноперекопська об’єднана державна податкова інспекція звернулась до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до відповідачів: Приватного підприємства “Юк-Трейд”, Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Серп і молот” про визнання недійсними угод з продажу товарів.

Позовні вимоги засновані на положеннях статті 203 Цивільного кодексу України та статті 207 Господарського кодексу України та мотивовані тим, що взаєморозрахунки Приватним підприємством “Юк-трейд” з Сільськогосподарським виробничим кооперативом “Серп і молот” не проводилися, податкові накладні, сума ПДВ по яких була включена Приватним підприємством “Юк-трейд” в податковий кредит Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Серп і молот” не виписувалися.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Башилашвілі О.І.) від 18.06.2008 у справі № 2-29/2389-2008А, в позові відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить постанову господарського суду скасувати, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до розпорядження першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду, суддю Гоголя Ю.М. було замінено на суддю Сотула В.В. у складі колегії по розгляду апеляційної скарги у дійсній справі.

Розглянувши матеріали справи в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, суд встановив наступне.

В ході проведення виїзної планової документальної перевірки фінансово-господарської діяльності з питання дотримання Приватним підприємством “Юк-Трейд” вимог податкового, іншого законодавства за період з 26.12.2005 по 30.09.2006, Державною податковою інспекцією було встановлено, що в податковому і бухгалтерському обліку Приватного підприємства “Юк-Трейд” відображені операції по взаєморозрахунках з Сільськогосподарським виробничим кооперативом “Серп і молот” на суму 664638,88грн. без ПДВ (ПДВ склав 132927,55грн.). У зв'язку з чим, для підтвердження обґрунтованості віднесення сум ПДВ в податковий кредит і правомірності включення витрат до складу валових затрат, позивачем був спрямований запит №239/7/23-0 від 20.01.2007 в Бердянську міжрайонну державну податкову інспекцію про проведення зустрічної перевірки Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Серп і молот”, яке згідно наданих Приватним підприємством “Юк-Трейд” до перевірки документів, знаходилось з ним в господарських взаєминах.

На підставі запиту позивача, Бердянською міжрайонною державною податковою інспекцією був направлений на адресу Красноперекопської об’єднаної державної податкової інспекції лист-повідомлення Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Серп і молот” вих. №33 від 12.02.2007, в якому зазначено, що взаєморозрахунки з Приватним підприємством “Юк-трейд”, підприємством не проводилися, податкові накладні, сума ПДВ по яких була включена Приватним підприємством “Юк-трейд” в податковий кредит, Сільськогосподарським виробничим кооперативом “Серп і молот” не виписувались.

Відповідно до пункту 1.8 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість", бюджетне відшкодування - сума, яка підлягає поверненню платникові податків з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Підпункт 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", окрім інших обов'язкових підстав виникнення у платника податків права на податковий кредит по податку на додану вартість, передбачає обов'язкову наявність ще й такої підстави, як сплата платником податків в звітному періоді відповідних сум.

Згідно підпункту 7.7.5 пункту 7.7 Закону України "Про податок на додану вартість", суми податку на додану вартість зараховуються до Державного бюджету України, а зараховані суми використовуються в першу чергу для бюджетного відшкодування податку на додану вартість згідно цьому Закону.

Тобто, законодавцем чітко передбачено, що однією з обов'язкових підстав включення сум до податкового кредиту з податку на додану вартість є сплата цих сум до Державного бюджету України.

Висновок про те, що відшкодуванню підлягають лише суми, які були сплачені до бюджету, витікає з самої суті поняття податку, його основної функції - формування доходів Державного бюджету України (пункт 19 статті 1, стаття 9 Бюджетного кодексу України), а також з поняття платника податків, як особи, який згідно Закону зобов'язаний здійснювати утримання і внесення до бюджету податку, який платиться покупцем (пункт 1.3 статті 1 Закону).

Позивач посилається на те, що право на відшкодування виникає лише при фактичній надмірній сплаті податку на додану вартість, а не з самого факту існування зобов'язання по сплаті податку на додану вартість в ціні товару.

Однак, судова колегія вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, виходячи з наступного.

Стаття 207 Господарського кодексу України передбачає, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до статті 208 Господарського кодексу України, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Стаття 203 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно Постанові Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” № 3 від 28.04.1978, угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до пункту 3.2. Роз’яснень Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними" № 02-5/111 від 12.03.1999, за загальним правилом угода, визнана недійсною, вважається такою з моменту її укладення.

Судова колегія встановила, що ні в позовній заяві, ні в додатках до позовної заяви, ні в апеляційній скарзі не зазначено: якого числа укладені спірні угоди, їхні номери, номенклатури, кількості товарів, які повинні були бути поставлені.

При цьому, судовою колегією враховуються пояснення відповідача - Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Серп і молот”, що жодні угоди (правочини) ніколи не укладалися ним з Приватним підприємством “Юк-Трейд”, ні усні ні письмові та в будь-які правовідносини Сільськогосподарський виробничий кооператив “Серп і молот” з Приватним підприємством “Юк-Трейд” не вступав.

Так позивач не зазначив, які саме правочини були укладені, які правові наслідки були обумовлені ними, що передбачав зміст зобов'язань між сторонами і чи взагалі мав місце факт укладення таких правочинів між відповідачами у справі.

Згідно статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Враховуючи відсутність між Сільськогосподарським виробничим кооперативом “Серп і молот” і Приватним підприємством “Юк-Трейд” будь- яких правочинів, то відповідно Сільськогосподарський виробничий кооператив “Серп і молот” не вчиняв і не міг за намір вчиняти дії спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків спрямованих на виконання угод, яких не існує.

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Стаття 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач не зазначив, які саме угоди мають бути визнані судом недійсними. Позивач також не надав суду доказів, що підтверджують укладення таких угод їх існування.

При викладених обставинах справи, судова колегія вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі висловленого, апеляційна інстанція не вбачає підстав для скасування постанови господарського суду, оскільки вона прийнята при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, отже апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.06.2008 у справі № 2-29/2389-2008А залишити без змін.

Апеляційну скаргу Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку і строки, передбачені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        В.І. Гонтар

Судді                                                                      В.В.Сотула

В.С. Голик