КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2008                                                                                           № 27/197

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Шипка В.В.

суддів:

За участю представників:

від позивача - Лисовець Т. В.,

від відповідача - Ляпін Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація-Т"

на рішення Господарського суду м.Києва від 18.06.2008

у справі № 27/197

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Фрам"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація-Т"

про                                                  стягнення 38027,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Фрам” звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Корпорація-Т” про стягнення 35 055 грн. 00 коп. боргу та 2 972 грн. 06 коп. пені.

Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань по оплаті за договором підряду № Ф06-2 від 16.01.2006 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.06.2008р. у справі № 27/197 позов задоволено повністю

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою на вказане рішення, в якій просив його скасувати, зазначивши, що спірне рішення суду було прийняте при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та з порушенням норм процесуального права.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Розглянувши доводи скарги, перевіривши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія апеляційного господарського суду, вважає, що рішення підлягає скасуванню частково в зв’язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, з прийняттям нового рішення про задоволення позову частково, враховуючи наступне.

16.01.2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Корпорація-Т” (генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Фрам” (виконавець) було укладено договір підряду № Ф06-2 (надалі Договір), відповідно до п. 1.1. якого виконавець у погоджені з генпідрядником строки зобов’язується поставити на об’єкт: м. Київ, житловий будинок № 48, ж. м. Оболонь, 3-а мікрорайон, метало пластикові вироби, згідно затвердженої специфікації, яка є невід’ємною частиною даного Договору, в подальшому продукція (додаток № 1).

Відповідно до п. 5.3. Договору розрахунки здійснюються згідно затвердженого сторонами графіку фінансування робіт (додаток № 3).

Відповідно до графіка фінансування робіт (додаток № 3) розрахунки за Договором здійснюються у наступному порядку: 1 транш – 400 000 грн. 00 коп., 16-17.01.2006 року; 2-й транш – 200 000 грн. 00 коп., 23-24.01.2006 року; 3-й транш – 100 000 грн. 00 коп., 30.01.2006 року; 4-й транш – 100 000 грн. 00 коп., 06.02.2006 року; 5-й транш – 241 311 грн. 75 коп. – 15.02.2006 року.

У зв’язку зі зміною в проекті 24.05.2006 року сторони уклали додаткову угоду № 2 до договору № Ф06-2 від 16.01.2006 року, за якою виконавець зобов’язався на об’єкті: м. Київ, ж/м Оболонь, мікрорайон 3-А, житловий будинок № 48, - додатково встановити 558,34 м2 склопакетів, а генпідрядник сплатити вартість таких робіт; загальна вартість додаткових виробів та робіт по монтажу склопакетів за цією додатковою угодою до Договору підряду № Ф06-2 від 16.01.2006 року складає 93 595 грн. 35 коп.; генпідрядник проводить попередню оплату в розмірі 100 % вартості цієї додаткової угоди в строк не пізніше 5 днів з моменту її підписання.

У зв’язку зі зміною площини метало пластикових конструкцій, що підлягають встановленню на об’єкті: м. Київ, ж/м Оболонь, мікрорайон 3-А, житловий будинок № 48, - сторони підписали додаткову угоду № 3 від 10.08.2006 року, за якою виконавець прийняв на себе зобов’язання додатково встановити 93,74 м2 металопластикових вітражів в комплекті зі стійками та розширювачами, а генпідрядник сплатити вартість робіт, яка складає 58 663 грн. 43 коп.; генпідрядник проводить попередню оплату в розмірі 50 % вартості цієї додаткової угоди в строк не пізніше 5 днів з моменту її підписання, а решту (50 %) - протягом 10 днів після прийняття виконаних робіт за актами (форми КБ-2, КБ-3).

Як стверджує позивач, відповідно до умов договору останнім було виконано робіт на суму 1 183 698грн. 00 коп., що підтверджується довідками форми КБ-3 (які наявні в матеріалах справи).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач лише частково оплатив отриманий за договором товар, перерахувавши позивачу 1 148 643 грн. 00 коп., в тому рахунку 24 966 грн. 08 коп., на які було проведено взаємозалік (протокол заліку від 31.03.2006 року).

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем становить 35 055 грн. 00 коп.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 35 055 грн. 00 коп. заборгованості обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що акт здачі-приймання виконаних робіт № 3 від 20.09.2006 року є належним засвідченням факту приймання-передачі виконаних робіт.

Доводи відповідача про правомірність неповної оплати послуг виконавця з посиланням на акт № 3 здачі-приймання робіт від 20.09.2006р., в якому, на його думку, є застереження про неналежну якість виконаних робіт і ненадання гарантій на виготовлені металопластикові вікна, вірно не прийняті судом першої інстанції.

Так, в тексті вищезазначеного акта сторони вказали, що якість продукції відповідає ДСТУ, узгодженим технічним вимогам та проекту, в зв’язку з чим генпідрядник не має до виконавця претензій щодо якості виконаних робіт; згідно п. 7. 1. договору виконавець надає гарантію на виготовлення металопластикових вікон.

Щодо зазначення в акті № 3 про можливу неоплату з боку замовника 3% від суми договору, то апеляційний господарський суд вважає, що такі наміри не відповідають положенням цього договору і діючого законодавства.

Крім того, місцевий господарський суд прийшов до вірного висновку, що протокол від 15.12.2006 року і лист № 1265 від 22.12.2006 року не є належними доказами у справі, оскільки на день складання даних документів роботи за спірним договором були прийняті в повному обсязі з посиланням на їх повне виконання.

Разом із тим, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені.

Відповідно до п. 8.1. Договору у випадку несвоєчасного проведення оплати генпідрядник сплачує пеню виконавцю у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від непроплаченої суми за кожний прострочений день.

Обґрунтовуючи свої вимоги щодо стягнення пені, позивач нараховує суму пені з 10.10.2006 року – з дня останнього платежу за Договором.

Між тим, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За умовами договору № Ф06-2 від 16.01.2006 року останній платіж повинен був бути сплачений до 15.02.2006 року, за додатковою угодою № 2 від 24.05.2006 року – до 29.05.2006 року, за додатковою угодою № 3 від 10.08.2006 року 50 % вартості угоди до 16.08.2006 року та 50 % - протягом 10 днів після прийняття виконаних підрядних робіт за актом.

Таким чином сума пені повинна нараховуватись за кожним із зазначених договорів окремо.

Однак із наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити коли і які суми були перераховані відповідачем за кожним із цих договорів, внаслідок цього неможливо перевірити достовірність періодів нарахування пені.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки позивач не обґрунтував суму і період стягнення заявленої ним пені, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги є декларативними, а тому не приймаються апеляційним господарським судом.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 96, 99, 101, 103 - 105 ГПК України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Господарського судуміста Києва від 18.06.2008р. у справі № 27/197 скасувати частково.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Корпорація-Т” (ідентифікаційний код 32524519; 03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 2/1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Фрам” (ідентифікаційний код 32878706; 08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Лесі Українки, 64) 35 055 грн. 00 коп. основного боргу, 350 грн. 55 коп. державного мита за подання позовної заяви, 108 грн. 78 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 3 820 грн. 12 коп. – витрат на послуги адвоката.

В задоволені позову в частині стягнення 2 972 грн. 06 коп. пені відмовити.

Наказ на виконання даної постанови доручити видати господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

22.08.08 (відправлено)