ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.07.2008

Справа №2-24/10367-2007А

За позовом – ДПІ у м. Сімферополь, (95053 м. Сімферополь, вул. М. Залки, 1/9)

До відповідача – ТОВ «Транспортно – експедиційне підприємство «Тариф», (95053 м. Сімферополь, вул. Боровського,22, кв. 19; ідентифікаційний код 32219196)

До відповідача Суб’єкта підприємницької діяльності –фізичної особи Свістунова Олександра Петровича, (95053 м. Сімферополь, вул. М. Залки, 5а, кв. 416 (гуртожиток); ідентифікаційний номер )

Про визнання недійсними угод та стягнення 1466658,90 грн.

Суддя Г.Г.Колосова

При секретарі Новохацької І.П.

За участю представників:

Від позивача - Макієнко Н.Ю., довіреність № 3110-0 від 16.05.07 р.

Від першого відповідача - Куциков М.Б., довіреність № бн від 01.01.08 р.

Від другого відповідача - не з’явився

Обставини справи:

ДПІ у м. Сімферополі звернулася до Господарського суду АР Крим із позовом до ТОВ «Транспортно – експедиційне підприємство «Тариф», до Суб’єкта підприємницької діяльності –фізичної особи Свістунова Олександра Петровича про визнання недійсними угод, укладених між відповідачами у вигляді договорів транспортно – експедиційного обслуговування № 02/07 від 02.07.2003 р., № 1 від 01.08.2003 р., також позивач просить суд стягнути з ТОВ «Транспортно – експедиційне підприємство «Тариф» 1466658,90 грн.

Свої позовні вимоги податкова інспекція мотивує тими обставинами, що угоди між ТОВ «Транспортно – експедиційне підприємство «Тариф» та СПД Свістуновим О.П. укладені з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, так як «ПП Свістунов О.П.» було створено без наміру займатися підприємницькою діяльністю. В обґрунтування своїх позовних вимог податкова інспекція посилається на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 14.02.2007 р. у справі № 2-13/18036-2006, якою припинено державну реєстрацію СПД Свістунова О.П.

У судовому засіданні позивачем надані уточнення до адміністративного позову, відповідно до яких позивач просить суд визнати недійсними угоди, укладені між відповідачами у вигляді договорів транспортно – експедиційного обслуговування № 02/07 від 02.07.2003 р., № 1 від 01.08.2003 р., визнати недійсними господарські зобов'язання, які виникли між відповідачами:

- 30.07.2003 на суму 69174,07 грн., згідно з податковою накладною №0021/02 від 30.07.2003

-          30.08.2003 на суму 123374,26 грн., згідно з податковою накладною №021/09 від 30.08.2003

-          12.09.2003 на суму 12187,50 грн., згідно з податковою накладною №0010/1 від 12.09.2003

-          30.09.2003 на суму 26973,84 грн., згідно з податковою накладною №0021/11 від 30.09.2003

-          30.10.2003 на суму 86456,57 грн. згідно з податковою накладною №0021/12 від 30.10.2003

-          30.11.2003 на суму 74023,75 грн., згідно з податковою накладною №22 від ЗО. 11.2003.

-          31.12.2003 на суму 154889,16 грн., згідно з податковою накладною №23 від 31.12.2003

-          30.01.2004 на суму 67955,64 грн., згідно з податковою накладною №1 від 30.01.2004.

-          28.02.2004 на суму 126320,14 грн., згідно з податковою накладною №3 від 28.02.2004.

- 31.03.2004 на суму 68176,08 грн., згідно з податковою накладною №6 від 31.03.2004.

-          30.04.2004 на суму 189126,91 грн., згідно з податковою накладною №8 від 30.04.2004 .

-          31.05.2004 на суму 36750,00 грн., згідно з податковою накладною №9 від 31.05.2004

-          01.12.2004 на суму 16695,00 грн., згідно з податковою накладною №12 від 01.12.2004

-          18.12.2004 на суму 40545,00 грн., згідно з податковою накладною №13 від 18.12.2004

-          20.12.2004 на суму 15105,00 грн., згідно з податковою накладною №14 від 20.12.2004

-          27'.12.,2004 на суму 86655,00 грн., згідно з податковою накладною №15 від 27.12.2004

-          28.12.2004 на суму 25440,00 грн., згідно з податковою накладною №16 від 28.12.2004

-          30.12.2004 на суму 45315,00 грн., згідно з податковою накладною №17 від 30.12.2004.

-          05.01.2005 на суму 15000,00 грн., згідно з податковою накладною №1 від 05.01.2005

-          10.01.2005 на суму 15000,00 грн., згідно з податковою накладною №2 від 10.01.2005

-          17.01.2005 на суму 28500,00 грн., згідно з податковою накладною №3 від 17.01.2005

-          21.01.2005 на суму 49500,00 грн., згідно з податковою накладною. №4 від 21.01.2005

-          02.02.2005 на суму 42900,00 грн., згідно з податковою накладною №12 від 02.02.2005

-          04.02.2005 на суму 3300,00 грн., згідно з податковою накладною №13 від 04.02.2005

-          05.02.2005 на суму 33000,00 грн., згідно з податковою накладною №14 від 05.02.2005

-          11.02.2005 на суму 4400,00 грн., згідно з податковою накладною №15 від 11.02.2005

-          17.02.2005 на суму 7700,00 грн., згідно з податковою накладною №16 від 17.02.2005

-          29.03.2005 на суму 2196,00 грн., згідно з податковою накладною №37 від 29.03.2005,

а також просить суд стягнути з ТОВ «Транспортно – експедиційне підприємство «Тариф» 1466658,90 грн.

Судом уточнення позовних вимог прийняті до розгляду.

Відповідач ТОВ «Транспортно – експедиційне підприємство «Тариф» проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позов та додатковими поясненням до нього.

Відповідач СПД Свістунов О.П. явку представника у судове засідання не забезпечив, вимоги суду не виконав, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

Згідно з п. 6 Закону України “Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України” № 2953-ІV від 06.10.2005р., що набрав чинність 01.11.2005р., до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991р., вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.41 Кодексу Адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, вислухавши пояснення представників сторін та прокурора, суд, -

встановив:

Як вбачається з матеріалів справи між ТОВ «Транспортно – експедиційне підприємство «Тариф» (заказник) та СПД Свістуновим О.П. ( виконавець ) укладено договір транспортно – експедиційного обслуговування № 02/07 від 02.07.2003 р. (а.с.30).

Також, 01.08.2003 р. між ТОВ «Транспортно – експедиційне підприємство «Тариф» (заказник) та СПД Свістуновим О.П. ( виконавець) був укладений договір транспортно – експедиційного обслуговування № 1 (а.с.31).

Відповідно до умов зазначених договорів виконавець за дорученням замовника організує планування та подання автомобільного транспорту на місце відвантаження вантажу.

За закінченням виконання робіт за договором заказник сплачує виконавцю вартість наданих послуг, за закінченням виконання робіт за договором сторонами підписується акт виконаних робіт.

Згідно п.11 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» однією з функцій державних податкових інспекцій в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонних та об`єднаних державних податкових інспекцій є звернення до судів з позовами до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Господарські зобов’язання за вищевказаними договорами виконувались протягом липня 2003 р. по березень 2005 р., про що свідчать акти виконаних робіт.

Відповідно до прикінцевих положень Господарського кодексу України до господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов'язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

У зв’язку з цим, позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними угод, укладених між відповідачами та стягнення 1466658,90 грн. на підставі п.1 ст. 207 Господарського кодексу України, відповідно до якого господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Оскільки на думку позивача, постановою САГС від 14.02.2007 р. у справі № 2-13/18036-2006 було припинено державну реєстрацію суб’єкта підприємницької діяльності Свістунова О.П. з підстав порушення вимог законодавства при державної реєстрації суб’єкта господарювання, а також оскільки цією ж ухвалою встановлено, що Свістунов О.П. не здійснював господарську діяльність, нікого не уповноважував на здійснення господарської діяльності від свого імені та не підписував ніяких фінансових документів, отже господарські зобов'язання між відповідачами виконувались в односторонньому порядку (ТОВ «Транспортно – експедиційне підприємство «Тариф» перераховувало кошти на банківський рахунок СПД Свістунова О.П., але транспортні послуги Свістуновим не надавались), таким чином ТОВ «Транспортно – експедиційне підприємство «Тариф» безпідставно занизило податкові зобов’язання з податку на прибуток, завищило податковий кредит з ПДВ по податковим накладеним, отриманим від СПД Свістунова О.П., тому договори, укладені між відповідачами мають бути визнані недійсними.

На підтвердження викладеного, позивач посилається на порушення кримінальної справи прокурором м. Сімферополя за фактом фіктивного підприємства та підробки документів.

Матеріалами досудового слідства встановлено, що Свістунов О.П. літом 2003 р. дав згоду засновнику ТОВ «Транспортно – експедиційне підприємство «Тариф» зареєструватися як приватний підприємець за винагороду, за період коли був зареєстрований як підприємець Свістунов ОП. ніяких бухгалтерських та податкових документів, податкових накладних не підписував.

27.04.2007 р. Сімферопольським відділом податкової міліції ДПА в АР Крим була порушена кримінальна справа за фактом ухилення від сплати податків посадовими особами ТОВ «Транспортно – експедиційне підприємство «Тариф», відповідно до матеріалів якої встановлено, що ТОВ «Транспортно – експедиційне підприємство «Тариф» перераховувало на рахунок Свістунова О.П. кошти за нібито надані послуги, за рахунок чого безпідставно формувався податковий кредит з ПДВ та валові витрати.

Ретельно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, докази обставин, які можуть бути підставами для визнання договорів недійсними, не надано.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пленум Верховного суду України у п. 6 постанови № 3 від 28.04.78 р. (з наступними змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» роз’яснив, що до угод, укладених з метою, суперечною інтересам держави і суспільства, зокрема, належать угоди, спрямовані на приховування фізичними чи юридичними особами від оподаткування доходів, тощо.

Задовольняючи позов у такій справі, суд повинен у рішенні вказати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення угоди і хто з її учасників мав умисел на досягнення цієї мети.

Угода може бути визнана недійсною лише з підстав і за наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановлювати наявність обставин, з якими закон пов’язує визнання угоди недійсною, і настання певних юридичних наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, змісти договорів не суперечать Цивільному та Господарському кодексам України. Договори були спрямовані на реальне настання правових наслідків, про що свідчить пояснення сторін та письмові докази про виконання цих договорів сторонами.

Посилання позивача на те, що постановою САГС від 14.02.2007 р. у справі № 2-13/18036-2006 було припинено державну реєстрацію СПД Свістунова О.П., не може бути прийнято судом як доказ наявності у ТОВ «Транспортно – експедиційне підприємство «Тариф» мети, яка завідомо суперечна інтересам держави та суспільства, оскільки предметом розгляду справи № 2-13/18036-2006 було встановлення установчих документів Свістунова О.П. вимогам чинного законодавства, обставини, викладені у мотивувальній частини постанови апеляційної інстанції, мають відношення тільки для обґрунтування висновків, викладених у резолютивної частини постанови.

Крім того, юридичними наслідками припинення державної реєстрації підприємства за підставами визнання недійсними його установчих документів повинна бути здійснена ліквідаційна процедура, у ході якої вирішуються питання про задоволення вимог кредиторів, у тому числі – держави.

Факт відміни державної реєстрації підприємця не спричиняє за собою недійсність всіх угод, укладених моменту реєстрації до моменту виключення державного реєстру.

У зв’язку з чим, суд критично оцінює довод позивача стосовно придання фактам, встановленим постановою САГС від 14.02.2007 р. у справі № 2-13/18036-2006 преюдиціального значення при вирішенні даної адміністративної справи про те, що обидва чи один учасник правочину завідомо (умисно) діяли всупереч інтересам держави і суспільства, довести наявність мети, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, та умислу у відповідачів під час укладення договорів, кому вони належали і в чому полягали.

Позивач також посилається на те, що 29.09.2005 р. порушена кримінальна справа прокурором м. Сімферополя за фактом фіктивного підприємства та підробки документів.

Матеріалами досудового слідства встановлено, що Свістунов О.П. літом 2003 р. дав згоду засновнику ТОВ «Транспортно – експедиційне підприємство «Тариф» зареєструватися як приватний підприємець за винагороду, за період коли був зареєстрований як підприємець Свістунов О.П. ніяких бухгалтерських та податкових документів, податкових накладних не підписував.

27.04.2007 р. Сімферопольським відділом податкової міліції ДПА в АР Крим була порушена кримінальна справа за фактом ухилення від сплати податків посадовими особам ТОВ «Транспортно – експедиційне підприємство «Тариф», відповідно до матеріалів якої встановлено, що ТОВ «Транспортно – експедиційне підприємство «Тариф» перераховувало на рахунок Свістунова О.П. кошти за нібито надані послуги, за рахунок чого безпідставно формувався податковий кредит з ПДВ та валові витрати.

Однак в матеріалах справи відсутні докази того, що кримінальні справі розглянуті судом та є вироки у цих справах.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Аналізуючи норми Закону України «Про державну податкову службу в України» та Господарського кодексу України суд вважає, що ДПІ має право звертатись до суду з позовами про визнання угод недійсними лише у разі, якщо вони суперечать інтересам держави та суспільства.

Суб’єкти підприємницької діяльності мають право без обмеження здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству. Незаконне втручання й перешкоджання господарської діяльності суб’єктів господарювання з боку органів державної влади, їхніх посадових осіб при здійсненні ними державного контролю і нагляду забороняються (стаття 19 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З доданих до позовної заяви документів не вбачається доказів, які б свідчили про наявність у відповідачів, або хоча б в одного з них мети, завідомо суперечної інтересам держави та суспільства при укладенні договорів, не доведено наявності умислу у сторін на приховування від оподаткування доходів на території України чи на завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ.

Таким чином, вимоги позивача про визнання недійсними угод, укладених між відповідачами у вигляді договорів транспортно – експедиційного обслуговування № 02/07 від 02.07.2003 р., № 1 від 01.08.2003 р. та визнання недійсними господарських зобов'язань, які виникли між відповідачами:

- 30.07.2003 на суму 69174,07 грн., згідно з податковою накладною №0021/02 від 30.07.2003

-          30.08.2003 на суму 123374,26 грн., згідно з податковою накладною №021/09 від 30.08.2003

-          12.09.2003 на суму 12187,50 грн., згідно з податковою накладною №0010/1 від 12.09.2003

-          30.09.2003 на суму 26973,84 грн., згідно з податковою накладною №0021/11 від 30.09.2003

-          30.10.2003 на суму 86456,57 грн. згідно з податковою накладною №0021/12 від 30.10.2003

-          30.11.2003 на суму 74023,75 грн., згідно з податковою накладною №22 від ЗО. 11.2003.

-          31.12.2003 на суму 154889,16 грн., згідно з податковою накладною №23 від 31.12.2003

-          30.01.2004 на суму 67955,64 грн., згідно з податковою накладною №1 від 30.01.2004.

-          28.02.2004 на суму 126320,14 грн., згідно з податковою накладною №3 від 28.02.2004.

- 31.03.2004 на суму 68176,08 грн., згідно з податковою накладною №6 від 31.03.2004.

-          30.04.2004 на суму 189126,91 грн., згідно з податковою накладною №8 від 30.04.2004 .

-          31.05.2004 на суму 36750,00 грн., згідно з податковою накладною №9 від 31.05.2004

-          01.12.2004 на суму 16695,00 грн., згідно з податковою накладною №12 від 01.12.2004

-          18.12.2004 на суму 40545,00 грн., згідно з податковою накладною №13 від 18.12.2004

-          20.12.2004 на суму 15105,00 грн., згідно з податковою накладною №14 від 20.12.2004

-          27'.12.,2004 на суму 86655,00 грн., згідно з податковою накладною №15 від 27.12.2004

-          28.12.2004 на суму 25440,00 грн., згідно з податковою накладною №16 від 28.12.2004

-          30.12.2004 на суму 45315,00 грн., згідно з податковою накладною №17 від 30.12.2004.

-          05.01.2005 на суму 15000,00 грн., згідно з податковою накладною №1 від 05.01.2005

-          10.01.2005 на суму 15000,00 грн., згідно з податковою накладною №2 від 10.01.2005

-          17.01.2005 на суму 28500,00 грн., згідно з податковою накладною №3 від 17.01.2005

-          21.01.2005 на суму 49500,00 грн., згідно з податковою накладною. №4 від 21.01.2005

-          02.02.2005 на суму 42900,00 грн., згідно з податковою накладною №12 від 02.02.2005

-          04.02.2005 на суму 3300,00 грн., згідно з податковою накладною №13 від 04.02.2005

-          05.02.2005 на суму 33000,00 грн., згідно з податковою накладною №14 від 05.02.2005

-          11.02.2005 на суму 4400,00 грн., згідно з податковою накладною №15 від 11.02.2005

-          17.02.2005 на суму 7700,00 грн., згідно з податковою накладною №16 від 17.02.2005

-          29.03.2005 на суму 2196,00 грн., згідно з податковою накладною №37 від 29.03.2005, задоволенню не підлягають.

У позовній заяви з урахуванням уточнень, позивач також просить суд стягнути з ТОВ «Транспортно – експедиційне підприємство «Тариф» вартість послуг у сумі 1466658,90 грн.

Відповідно до ст. 208 ГК України якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Передбачені санкцій застосовуються лише судом і за умови визнання недійсним господарського зобов'язання, як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Оскільки судом встановлено відсутність доказів наміру у відповідачів, або хоча б в одного з них мети, завідомо суперечної інтересам держави та суспільства при укладенні договорів, встановлена недоведеність наявності умислу у сторін на приховування від оподаткування доходів на території України чи на завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ, отже у суду відсутні підстави для застосування та стягнення з ТОВ «Транспортно – експедиційне підприємство «Тариф» санкцій у розмірі 1466658,90 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу, тоді як позивач таких доказів не представив.

За таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Постанова складена у повному обсязі 14 липня 2008 року.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

У позові відмовити.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Колосова Г.Г.