КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2008                                                                                           № 8/165/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Мартюк А.І.

суддів:           Зубець Л.П.

Лосєва А.М.

при секретарі:           Єрьоменко О.В.

За участю представників:

від позивача -не з’явився

від відповідача -Саган В.М.(дов. №27 від 01.09.2008 р.)

від відповідача-2 - Саган В.М.(дов. №3 від 01.09.2008 р.)

від відповідача-3 - Саган В.М.(дов. б/н від 01.09.2008 р.)

від третьої особи-1 - не з’явився

від третьої особи-2 - не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області

на рішення Господарського суду м.Києва від 02.06.2008

у справі № 8/165/16 (Оленич Т.Г.)

за позовом                               Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області

до                                                   1)Всеукраїнського союзу сільськогосподарських підприємств

2)Центрального комітету профспілки працівників Агропромислового комплексу України

3)Міжгосподарського санаторію "Десна"

третя особа відповідача           1)Об"єднання співвласників багатоквартирних будинків "Десна-Сервіс"

2)Чернігівська обласна рада

третя особа позивача

про                                                  визнання за державою частки в майні

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області (далі – регіональне відділення ФДМУ по Чернігівській області, позивач) звернулося до господарського суду з позовом до Всеукраїнського союзу сільськогосподарських підприємств, Центрального комітету профспілки працівників агропромислового комплексу України, Міжгосподарського санаторію „Десна” про визнання за державою в особі регіонального відділення ФДМУ по Чернігівській області частки в майні санаторію „Десна” у розмірі 73,57%.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області у справі №8/165/16 від 02.06.2008 р. в позові відмовлено повністю. Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області на користь Міжгосподарського санаторію "Десна" 5255,04 грн. витрат, понесених на оплату судової експертизи. Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області на користь Київського науково-дослідного інституту судових експертиз 1061,76 грн. вартості судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.06.2008 р. у справі №8/165/16 виправлено описку у резолютивній частині рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.06.2008 р. у справі №8/165/16, викладено другий абзац в наступній редакції: „стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області на користь Всеукраїнського союзу сільськогосподарських підприємств 5255,04 грн. витрат, понесених на оплату судової експертизи”.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області у справі №8/165/16 від 02.06.2008 р., прийняти нове рішення, яким визнати за державою в особі регіонального відділення ФДМУ по Чернігівській області частку в майні санаторію „Десна” у розмірі 73,57%.

Представник відповідача-1, відповідача-2, відповідача-3 в судовому засіданні апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду – без змін, вважаючи оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Представники позивача, третіх осіб, прокуратури у судове засідання не з’явилися. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивача, третіх осіб, прокуратури.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача-1, відповідача-2, відповідача-3, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської обласної Ради депутатів трудящих від 03.03.1975 р. №70 "Про затвердження положення і статутів міжколгоспних організацій" затверджено Статут міжколгоспного санаторію в селі Ладинка. Рішенням виконавчого комітету Чернігівської обласної Ради депутатів трудящих №257 від 3 червня 1975р. міжколгоспному санаторію в селі Ладинка Чернігівського району присвоєно назва "Десна".

Відповідно до п.1. Статуту міжколгоспного санаторію в урочищі "Лисуха", с.Ладинка, Чернігівського району, схваленого Радою колгоспів області (постанова №5 від 25.12.1974 р.) та зареєстрованого 03.03.1975 р., санаторій створено колгоспами шляхом добровільного об'єднання на дольовій участі їх грошово-матеріальних і трудових ресурсів, з метою організації відпочинку колгоспників та членів їх сімей. Згідно з п.2 даного Статуту санаторій, створений на кошти господарств членів - пайовиків, є їх власністю (т.1, а.с.112-118).

11 січня 1991 р. виконкомом Чернігівської районної Ради народних депутатів зареєстровано Статут міжколгоспного санаторію "Десна" Чернігівського району, який затверджено зборами уповноважених представників санаторію (протокол №1 від 02.01.1991 р.) та погоджений головою Чернігівської районної Ради колгоспів 12.12.1990 р. Згідно із п.п.1.1., 1.2. цього Статуту санаторій "Десна" створений колгоспами (господарствами) шляхом добровільного об'єднання частини своїх фінансових та матеріально-технічних ресурсів і за рахунок централізованого союзного фонду соціального страхування колгоспників з метою організації санаторно-курортного лікування колгоспників, працівників агропромислового комплексу та інших підприємств. Санаторій здійснює оперативне управління з правом володіння, використання та розпорядження закріпленим за ним майном та збутом продукції, які знаходяться на правах загальної власності колгоспів, інших підприємств згідно долей господарств-учасників (т. 1, а.с. 119-126).

Розпорядженням Чернігівської районної держадміністрації від 09.12.1997 р. №697 зареєстровано Статут санаторію "Десна", який затверджено Радою уповноважених представників колективних сільськогосподарських підприємств (протокол №1 від 25.09.1997 р.) та погоджено зборами уповноважених представників господарств-пайовиків санаторію "Десна" (протокол №1 від 15.09.1997 р.).

Відповідно до п.1.1. даної редакції Статуту санаторій "Десна" створений господарствами шляхом добровільного об'єднання частини своїх матеріально-технічних ресурсів і за рахунок централізованого союзного фонду соціального страхування колгоспників (т.1, а.с.127-134).

З огляду на викладене судом встановлено, що на момент створення санаторію, а також на момент реєстрації останньої редакції Статуту, санаторій створений за участю недержавних суб'єктів господарювання. Переліку колективних сільськогосподарських підприємств, які були учасниками санаторію, відповідачами суду не надано.

Відповідач-1 (Всеукраїнський Союз сільськогосподарських підприємств) та відповідач-2 (Центральний комітет профспілки працівників агропромислового комплексу) є правонаступниками колективних сільськогосподарських підприємств - учасників санаторію "Десна" в частині коштів, які виділялися на будівництво та діяльність санаторію, виходячи з наступного:

Відповідно до п.1.1. Статуту санаторію "Десна" в редакції, яка зареєстрована в 1997р., санаторій створений, в тому числі і за рахунок Централізованого союзного фонду соціального страхування колгоспників.

Пунктом 2 Положення про Централізований фонд соціального страхування колгоспників Української РСР, затвердженого постановою Ради колгоспів УРСР від 27.03.1991 р., постановою Президії ЦК профспілки працівників агропромислового комплексу від 27.03.1991 р. №2/5, визначено, що Централізований фонд соціального страхування колгоспників Української РСР є джерелом для здійснення соціального страхування колгоспників і знаходиться в розпорядженні ЦК профспілки працівників агропромислового комплексу України, Ради колгоспів УРСР. Одним із головних завдань централізованого фонду соціального страхування колгоспників є, в тому числі, фінансування будівництва і реконструкції міжколгоспних оздоровчих і спортивних закладів.

Відповідно до Положення про Раду колгоспів Української РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 13.01.1972 р. №15 (у редакції постанови Ради Міністрів УРСР від 06.02.1985 р. №54) Рада колгоспів Української РСР є республіканським виборним громадським органом колгоспів, до компетенції якої було віднесено, зокрема, вирішення разом з Українським республіканським комітетом профспілки працівників сільського господарства питань, пов'язаних з використанням коштів, виділених з Централізованого союзного фонду соціального страхування колгоспників.

Відповідно до п.1.1. Статуту Всеукраїнської ради колективних сільськогосподарських підприємств (далі - ВРКСП), затвердженого постановою Всеукраїнської конференції представників колективних сільськогосподарських підприємств від 16.12.1992 р. №2/2, зареєстрованого розпорядженням Старокиївської районної державної адміністрації від 24.03.1993 р. №94, ВРКСП є правонаступником Ради колгоспів України. В свою чергу, відповідно до п.1.3 Статуту Всеукраїнського Союзу сільськогосподарських підприємств (далі - ВССП), затвердженого рішенням установчої конференції засновників від 23.02.01р., зареєстрованого в Єдиному державному реєстрі 25.04.2001 р., відповідач-1 створений шляхом реорганізації Всеукраїнської ради колективних сільськогосподарських підприємств із залученням третіх осіб та є правонаступником всіх її майнових та немайнових прав і обов'язків. Відповідно до п.3.3 Статуту ВССП відповідач-1 має право здійснювати управління корпоративними правами сільськогосподарських підприємств, які вони мають в корпораціях та інших структурах, утворених на кошти сільгосппідприємств.

Отже, виходячи з того, що засновниками Міжгосподарського санаторію „Десна” є колгоспи (сільськогосподарські підприємства), за своєю формою санаторій відноситься до міжгосподарського утворення, вищим представницьким органом сільськогосподарських підприємств на час виникнення спірних відносин є ВССП, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що відповідач-1 є правонаступником учасників (пайовиків) санаторію "Десна". Враховуючи, що централізований фонд соціального страхування колгоспників УРСР, який утворений за рахунок частини коштів від внесків на державне соціальне страхування колгоспників, знаходився у розпорядженні Центрального комітету профспілки працівників агропромислового комплексу України, за участю якого здійснюється розпорядження коштами цього Фонду, відповідач-2 також є правонаступником сільськогосподарських підприємств, що були засновниками та учасниками санаторію "Десна".

На виконання Наказу Фонду державного майна України від 03.11.2005 р. №2921, позивачем розпочата процедура визначення державної частки в майні міжгосподарських підприємств, в тому числі в майні санаторію "Десна", для чого наказом Регіонального відділення ФДМ України по Чернігівській області від 21.11.2006 р. №455, створено відповідну комісію.

14 грудня 2006 р. комісією з визначення державної частки в майні санаторію "Десна" прийнято рішення про визначення частки держави у майні санаторію "Десна" такою, що становить 73,57%, про що складено протокол №1 засідання цієї комісії.

13 січня 2007 р. в газеті "Деснянська правда" опубліковано оголошення адміністрації санаторію "Десна" про початок роботи з реформування форми власності санаторію та про скликання зборів засновників санаторію на 15.02.2007 р. Докази проведення таких зборів в матеріалах справи відсутні.

В березні 2007 р. позивачем надіслані відповідачу-1 та відповідачу-2 повідомлення про проведення 4 квітня 2007 р. загальних зборів засновників санаторію "Десна".

4 квітня 2007 р. складено протокол про проведення зборів співзасновників (учасників) міжгосподарського санаторію "Десна" Чернігівського району с.Ладинка, в якому зазначено, що на зборах присутні представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області, а також запрошені посадові особи Чернігівської обласної державної адміністрації та обласного об'єднання "Чернігівсільгоспздравниця", головний лікар санаторію, та посадові особи позивача. За результатами обговорення питань порядку денного, зокрема: про визначення часток засновників, внесення змін до установчих документів та про приватизацію державної частки, присутні на зборах "констатували факт відсутності недержавних засновників в майні санаторію "Десна". Протокол підписаний всіма присутніми на зборах, в тому числі запрошеними особами, що є порушенням загального порядку оформлення протоколів зборів засновників (учасників).

Визначення державної частки в майні санаторію "Десна" здійснювалося позивачем з метою проведення передприватизаційної підготовки санаторію, як підприємства, у статутному фонді якого є державна частка.

Державною програмою приватизації на 2000-2002 роки, затвердженою Законом України від 18.05.2000р. "Про Державну програму приватизації на 2000-2002 роки" (далі за текстом - Програма приватизації) визначаються основні цілі, пріоритети, завдання та способи приватизації державного майна.

Згідно зі ст.20 Програми приватизації передприватизаційна підготовка підприємств, у статутних фондах яких є державна частка, в тому числі підприємств агропромислового комплексу, включає визначення в установчих документах таких підприємств наявності та розміру державних часток, а також складу засновників. З цією метою державні органи приватизації у порядку, встановленому законодавством та установчими документами підприємств, ініціюють визначення часток (паїв) засновників підприємств, у статутних фондах яких є державна частка; встановлюють наявність та розмір часток (паїв), що належать державі у статутних фондах таких підприємств; узгоджують з іншими засновниками (учасниками) відповідні зміни до установчих документів.

Наказом Фонду державного майна України від 14.08.2000 р. №1691, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.08.2000 р. за №562/4783, затверджено Положення про порядок передприватизаційної підготовки підприємств, у статутних фондах яких є державна частка (далі за текстом - Положення №1691).

Відповідно до п.1.2. даного Положення передприватизаційна підготовка підприємств, у статутних фондах яких є державна частка, здійснюється державними органами приватизації до прийняття рішення про приватизацію відповідного об'єкта і включає роботи з визначення в установчих документах цих підприємств державної частки (паю), її розміру, складу інших засновників (учасників) цих підприємств.

Пунктом 1.3. Положення №1691 до підприємств, у статутних фондах яких є державна частка (в тому числі міжгосподарських підприємств), віднесені такі підприємства, які були створені за участю недержавних суб'єктів господарювання та до статутного фонду яких здійснювалися державні інвестиції. До державних інвестицій, відповідно до приписів даного Положення, належать такі інвестиції, що були здійснені центральними та місцевими органами виконавчої влади за рахунок коштів бюджетів, позабюджетних фондів і позичкових коштів у вигляді державних капітальних вкладень.

Згідно з п.1.5. Положення №1691 визначення в установчих документах підприємства державної частки (паю) здійснюється органом приватизації в наступному порядку: ініціювання визначення часток (паїв) засновників підприємства; установлення наявності та розміру частки (паю), що належить державі у статутному фонді підприємства; узгодження з іншими засновниками (учасниками) відповідних змін до установчих документів підприємства. Отже, процедура встановлення наявності частки, що належить державі у статутному фонді підприємства, та визначення розміру такої частки є однією із проміжних процедур передприватизаційної підготовки підприємства.

Визначення часток, що належать державі в статутних фондах підприємств, створених за участю недержавних суб'єктів господарювання, здійснюється на підставі Порядку, затвердженого Наказом Фонду державного майна України від 30.08.2000 р. №1800, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.09.2000 р. за №626/4847 (далі за текстом -Порядок №1800).

Відповідно до п.3 Порядку №1800 частка держави в статутному (пайовому) фонді підприємства визначається, виходячи з розміру державних внесків при створенні підприємства та подальшій його діяльності, що були здійснені, в тому числі центральними та місцевими органами виконавчої влади за рахунок коштів державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, шляхом безоплатної передачі на баланс недержавних підприємств державного майна тощо.

В силу п.10 Порядку №1800 початковий розрахунок часток держави та недержавних засновників (учасників) здійснюється пропорційно до розміру їх первинних внесків до статутного (пайового) фонду підприємства при його створенні.

Таким чином, визначаючи частку держави у статутному фонді відповідача-3, позивач мав в першу чергу визначитися із розміром статутного (пайового) фонду санаторію.

За загальними правилами, статутний фонд юридичної особи визначається як сума вкладів засновників та учасників цієї юридичної особи. При цьому, розмір статутного фонду (капіталу) має бути відображений у Статуті юридичної особи. Узагальнююче визначення поняття статутного капіталу наведено у п.37 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 2 "Баланс", яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999 р. №87, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.06.1999 р. за №396/3689, згідно із яким статутним капіталом є зафіксованою в установчих документах загальна вартість активів, що є внеском власників (учасників) до капіталу підприємства.

Пунктом 3.1. Статуту санаторію в редакції, яка зареєстрована 11.01.1991 р., встановлено, що кошти санаторію створюються з пайових внесків господарств, які входять до складу його учасників в будівництві, відрахувань з прибутку, одержаного від своєї діяльності, амортизаційних відрахувань та інших джерел. Згідно з п.3.2. цієї ж редакції Статуту порядок розподілу розмірів внесків господарств-пайовиків та порядок їх внесення встановлюється рішенням зборів уповноважених представників цих господарств.

Відповідно до п.3.3 даної редакції Статуту закріплені за санаторієм основні та оборотні кошти створюють його статутний фонд, розмір якого відображається в балансі санаторію (т.1, а.с.122).

Аналогічні положення щодо статутного фонду санаторію містяться у пунктах 3.1.-3.3. Статуту санаторію, редакція якого зареєстрована 09.12.97 р. (т.1, а.с.137).

Таким чином, колегією суддів встановлено, що в жодній із редакцій Статутів санаторію "Десна" не зафіксовано конкретного розміру статутного фонду (капіталу) санаторію, а також не визначені розміри часток (пайових внесків) господарств-засновників санаторію. Будь-які рішення зборів уповноважених представників господарств-учасників санаторію щодо визначення розміру внесків та порядку їх внесення відповідачами суду не надані.

Виходячи зі змісту ст.66 Господарського кодексу України майном підприємства є виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Джерелами формування майна підприємства є грошові та матеріальні внески засновників, доходи одержані від реалізації продукції, послуг, інших видів господарської діяльності, доходи від цінних паперів, кредити банків та інших кредиторів, капітальні вкладення і дотації з бюджетів, майно, придбане у встановленому законодавством порядку, інші джерела, не заборонені законодавством.

Отже, статутний фонд підприємства, який створюється за рахунок внесків засновників (учасників) цього підприємства, є лише однією із складових частин майна підприємства та не є тотожним поняттю "майно підприємства".

Враховуючи, що відповідач-1 та відповідач-2 є правонаступниками сільськогосподарських підприємств, які були засновниками санаторію "Десна", а формування майна санаторію здійснювалося в тому числі і за рахунок недержавних коштів Централізованого фонду соціального страхування колгоспників, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що внески, здійснені за рахунок коштів цього фонду, можна вважати внесками до Статутного фонду санаторію.

Відповідно до пунктів 1.5. Статуту санаторію в редакціях від 11.01.91 р., від 09.12.97 р., нові господарства по пайовій участі в будівництві, укріпленню матеріально-технічної бази санаторію приймаються по їх проханню і з пропозиції головного лікаря санаторію зборами представників господарств-учасників або радою об'єднання міжколгоспних здравниць. Тобто, питання щодо прийняття нових учасників санаторію мало вирішуватися на зборах представників господарств-учасників за заявою осіб, що мали намір увійти до складу учасників. Сторонами у справі не надано доказів звернення в установленому порядку уповноважених від імені держави осіб про включення держави в особі органів приватизації до складу засновників (учасників) санаторію.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із інформації про освоєння ліміту капвкладень і будівельно-монтажних робіт на виконання завдань по введенню потужностей в 1993 р. по програмі "Чорнобіль" станом на 01.01.94 р. (т.2, а.с.122-126), переліків об'єктів будівництва, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи на 1995 р. (замовник - Чернігівський облвиконком) (т.2, а.с. 110,116), довідки про введення потужностей, освоєння капіталовкладень та фінансування на об'єктах Чорнобильської будівельної програми за січень-грудень 1995р. (т.2, а.с. 105), переліку об'єктів будівництва, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи на 1996 р. (т.2, а.с.97), довідки про введення потужностей, освоєння капіталовкладень та фінансування на об'єктах Чорнобильської будівельної програми за січень-грудень 1996 р. (т.2, а.с.94), переліку об'єктів будівництва, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи на 1997 р. (т.2,а.с.82), довідки про введення потужностей, освоєння капіталовкладень та фінансування на об'єктах Чорнобильської будівельної програми за січень-грудень 1997 р. (т.2, а.с.86), уточненого переліку об'єктів будівництва, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи на 1998 р. (т.2, а.с.76), уточненого переліку об'єктів будівництва, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи на 1999 р. (т.2, а.с.60), довідки про введення потужностей, освоєння капіталовкладень та фінансування на об'єктах Чорнобильської будівельної програми за січень-грудень 1999 р. (т.2, а.с.71), переліку об'єктів будівництва, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи на 2000 р. (т.2, а.с.48), переліку будов, що фінансуються у 2001 р. за рахунок державних капітальних вкладень на реалізацію Чорнобильської будівельної програми згідно з додатком №3 до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.01 р. №312 (т.2, а.с.43), довідки про введення потужностей, освоєння капіталовкладень та фінансування на об'єктах Чорнобильської будівельної програми за січень-грудень 2001р. (т.2, а.с.45), державні капітальні вкладення у санаторій "Десна" у період з 1993 р. по 2001 р. відбувалися на виконання завдань по Чорнобильській програмі. Даний факт не заперечується жодною із сторін.

Як вбачається з висновку судової економічної експертизи №-968Ц від 06.03.08 р. (т.3, а.с.122-140), визначити обсяги внесків у майно санаторію "Десна" здійснених державою за період з 1991 р. по 2002 р. включно, та недержавними засновниками за цей період не представляється можливим, в зв'язку з відсутністю первинних документів. З цієї ж причини не встановлений спосіб здійснення державою внесків у майно санаторію у вказаний період.

Позивачем не надано суду належних доказів, які підтверджують загальний обсяг державних капітальних вкладень за вказаний період, а також яким способом здійснювалося фінансування: шляхом передачі прийнятих в експлуатацію об'єктів, або шляхом перерахування грошових коштів, або іншими способами, і після проведення судової експертизи.

Отже, позивачем не доведено суду факт здійснення державних капітальних вкладень у майно санаторію, саме в тих розмірах, які застосовувалися при визначенні частки держави.

Відповідно до п.9 Указу Президента України від 28.02.97 р. "Про заходи щодо забезпечення наповнення державного бюджету та посилення фінансово-бюджетної дисципліни", Постанови Кабінету Міністрів України від 07.04.98 р. №461 "Про затвердження порядку кредитування, будівництва об'єктів, що здійснюється підприємствами, установами і організаціями недержавної форми власності, за рахунок коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення", Наказу Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України, Фонду державного майна України, Державного комітету України з питань розвитку підприємництва від 02.04.1999 р. №49/104/596/12 "Про затвердження Тимчасового положення про порядок передачі у державну власність частки (паїв, акцій) статутного фонду суб'єктів недержавної форми власності у разі отримання ними відповідних обсягів бюджетних капітальних вкладень", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30.04.1999 р. за №276/3569, починаючи з 1997 р. заборонялося фінансування капітальних вкладень, передбачених у бюджетах всіх рівнів для підприємств, установ та організацій недержавної форми власності без оформлення відповідних кредитних договорів або домовленостей щодо передачі у державну чи комунальну власність еквівалентної одержаним коштам частки (паю, акцій) у статутному фонді отримувача коштів.

Саме з урахуванням приписів вказаних нормативно-правових актів в Програмі приватизації на 2000-2002 р. передбачено визначення часток (паїв), що належать державі у статутних фондах підприємств недержавної форми власності, яке має здійснюватися за наслідками укладених відповідних кредитних договорів або договорів щодо передачі у державну чи комунальну власність еквівалентної одержаним коштам частки (паю, акцій) у статутному фонді отримувача бюджетних коштів.

Позивачем не надано суду належних доказів оформлення відповідних кредитних договорів або договорів з відповідачем-3 про надання йому бюджетних капітальних вкладень в обмін на отримання відповідної частки (паїв, акцій) у статутному фонді. Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем фінансування санаторію "Десна" здійснювалося на безповоротних умовах, без наміру в майбутньому стати учасником цього суб'єкту недержавної форми власності.

Колегія суддів вважає, що розрахунок часток засновників (учасників) у майні міжгосподарського санаторію "Десна" (т.1, а.с. 19-21) вчинений з порушенням Порядку №1800, оскільки відповідно до п.7 даного Порядку джерелами інформації про здійснені внески до статутного (пайового) фонду підприємства можуть бути: дані бухгалтерського обліку Підприємства; експертні висновки з доданням копій документів, що підтверджують ці висновки; інформація органів виконавчої влади про прийняті ними рішення щодо здійснення таких внесків; інформація представницького органу недержавних засновників про здійснені цими засновниками внески (додатки 1 і 3 до Порядку); статистична звітність; фінансова звітність; відомості бюро технічної інвентаризації; архівні дані; інші джерела інформації. Як вбачається із самого розрахунку, із акту комісії з визначення частки держави в майні санаторію "Десна" від 14.12.06 р., а також вказується позивачем у позовній заяві, визначення частки держави у майні санаторію відбувалося на підставі розрахунку балансової вартості майна санаторію "Десна" Чернігівської області на момент здійснення внесків держави та недержавних засновників у майно підприємства з 1991-2002 р. (т.1, а.с.23) та довідки про обсяги внесків держави та недержавних засновників у майно санаторію "Десна" станом на _______200 року (т.1, а.с.24).

Відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. бухгалтерським обліком визнається процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Згідно зі ст.9 цього ж Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Відповідно до ст.11 Закону на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність, до якої включаються баланс, звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів, звіт про власний капітал та примітки до звітів. Фінансову звітність підписують керівник та бухгалтер підприємства.

Досліджені судом розрахунок балансової вартості та довідка про обсяги внесків держави не є за своєю природою ані даними бухгалтерського обліку, ані фінансовою звітністю. До того ж дані документи не підписані головним бухгалтером санаторію "Десна". Твердження позивача у позовній заяві, що при визначенні частки держави в майні санаторію використовувалися у тому числі баланси санаторію спростовуються матеріалами справи, зокрема актом комісії з визначення частки держави в майні санаторію „Десна” від 14.12.06 р., а також балансами за 1992-2007 р., що надані відповідачем-3, співставлення даних яких з відомостями, вказаними у розрахунку балансової вартості майна свідчить про наявність відмінностей щодо визначення балансової вартості майна. Факт неможливості встановити правильність розрахунку балансової вартості майна санаторію на момент здійснення внесків держави та недержавних засновників у майно санаторію з 1991р. по 2002р. підтверджений також висновком судової економічної експертизи від №-968Ц від 06.03.08 р. Використання позивачем при визначенні частки інших дозволених джерел інформації матеріалами справи не підтверджується.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем визначення частки держави здійснено на підставі документів, які не передбачені як джерела інформації про здійснені внески, відомості, які містилися в розрахунку та довідці не були підтверджені іншими належними джерелами, колегія суддів вважає, що визначення частки було здійснено з порушенням встановленого порядку.

Крім того, позивачем не надано відповідних доказів, які підтверджують врахування або неврахування при визначенні частки держави в майні санаторію вартості житлових будинків, які знаходяться на балансі санаторію і могли увійти у загальну балансову вартість майна санаторію "Десна", вказану у розрахунку.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України на сторони покладений обов'язок доведення тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Стверджуючи, що державою було здійснено державні інвестиції у майно санаторію "Десна" на суму, яка дорівнює 73,57% частки у статутному фонді санаторію, позивач не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вказаного факту.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд правомірно визнав позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-103, ст.105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.06.2008 року у справі № 8/165/16 - без змін.

Матеріали справи № 8/165/16 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня її прийняття.

Головуючий суддя                                                                      Мартюк А.І.

Судді                                                                                          Зубець Л.П.

Лосєв А.М.