ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.08.08 р.                     Справа № 29/166

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді В.В. Джарти

При секретарі судового засідання Бєліковій Н.А.

за участю:

Представників сторін:

від позивача Баканова Г.В., довіреність № 74-28 від 08.01.08

від відповідача не з’явився

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом Комунального підприємства по теплопостачанню “Вуглик” Горлівської міської ради м. Горлівки

До відповідача Державного підприемства “Артемвугілля” м. Горлівка

Про стягнення суми основного боргу в розмірі 37024,81 грн., 3% річних в сумі 294,37 грн., суми інфляції в розмірі 1925,29 грн., пені 35914,25 грн.

СУТЬ СПОРУ:           В судовому засіданні 26.08.2008р. розгляд справи оголошено закінченим відповідно до ст. 85 ГПК України та оголошена перерва для підготовки тексту рішення до 28.08.2008р. згідно ст. 77 ГПК України.

Комунальне підприємство по теплопостачанню “Вуглик” Горлівської міської ради м. Горлівка звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприемства “Артемвугілля” м. Горлівка про стягнення суми основного боргу в розмірі 37024,81 грн., 3% річних в сумі 203,33 грн., суми інфляції в розмірі 1629,09 грн., пені 24806,75 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір про постачання теплової енергії № 368 від 01.10.2007 р., додаткову угоду № 1 від 11.12.2007 р., акти на включення опалення від 19.10.2007 р., 23.11.2007 р., рахунки-фактури № 1275 від 17.04.2008 р., № 1252 від 16.04.2008 р., реєстри рахунків та податкових накладних, розрахунок суми боргу.

06.08.2008 р. позивач через канцелярію суду надав заяву про збільшення суми позову та просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 37024,81 грн., 3% річних в сумі 294,37 грн., суму інфляції в розмірі 1925,29 грн. та пеню 35914,25 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляв, у зв’язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 ГПК України.

Представник відповідача надав відзив від 18.08.08 на позов, яким частково визнав суму заборгованості, а саме в розмірі 34969,95 грн., у тому числі сума боргу 33137,53 грн., сума інфляції в розмірі 1629,09 грн., 3% річних в розмірі 203,33 грн. Проти нарахування суми пені заперечує, оскільки вважає, що розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України. Також просить визнати недійсним п. 5.6 спірного договору, як такий, що суперечить чинному законодавству України.

Представник відповідача зауважив, що при складанні заяви про збільшення позовних вимог позивачем не було вказано, що між сторонами у липні 2008 р. було проведено залік однорідних фінансових вимог, за яким частину боргу за спірним договором у розмірі 3887,28 грн. позивачем було списано. Надав згоду Горлівської об’єднаної державної податкової інспекції № 142-13/24-013 від 21.07.08 на проведення взаємозаліку з КП „Вуглик” на суму 3887,28 грн.

Позивач у судовому засіданні 26.08.08 надав згоду Горлівської об’єднаної державної податкової інспекції № 15399/24013 від 06.08.2006 р. на здійснення операцій з активами, а саме на проведення взаємозаліку з ПД „Артемвугілля” на суму 4000,00 грн. Таким чином взаємозалік між сторонами був не можливий у липні місяці.

Суд розглядає остаточні вимоги позивача.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, суд встановив:

Між Комунальним підприємством по теплопостачанню “Вуглик” Горлівської міської ради (Постачальник) та Державним підприемством “Артемвугілля” (Споживач) укладено договір про постачання теплової енергії № 368 від 01.10.2007 р., строком дії до 01.10.2008 р. Договір укладено з додатковою угодою № 1 від 11.12.2007 р., без протоколів розбіжностей. З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що на момент виникнення боргу сторони перебували у договірних відносинах.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору, позивач зобов’язується постачати відповідачу теплову енергію, а відповідач, в свою чергу, зобов’язується оплачувати отриману теплову енергію по затвердженим тарифам в строки, передбачені договором.

У зв’язку з порушення відповідачем умов договору в частині оплати та виникненням у нього заборгованості, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути зі споживача суми основного боргу в розмірі 37024,81 грн., 3% річних в сумі 203,33 грн., суми інфляції в розмірі 1629,09 грн., пені 24806,75 грн.

Як вбачається із змісту заяви № 74-3558 від 05.08.08, позивач збільшив суму заявлених вимог та просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 37024,81 грн., 3% річних в сумі 294,37 грн., суму інфляції в розмірі 1925,29 грн. та пеню 35914,25 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню у повному обсягу, враховуючи наступне:

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок та зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Позивач свої зобов’язання за договором виконав належним чином, поставив відповідачу теплову енергію та пред’явив вимоги на оплату, що підтверджується матеріалами справи, зокрема актами на включення опалення від 19.10.2007 р., 23.11.2007 р. та реєстрами рахунків та податкових накладних.

Згідно п. 5.8 договору споживач зобов’язаний оплатити пред’явлені остаточні рахунки протягом 3-х банківських днів з моменту їх отримання.

Пунктом 5.9 договору передбачено, що в разі несплати споживачем рахунка на передплату або відсутністю такого, постачальник виставляє рахунок за відпущену теплову енергію до 25 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 5.10 договору споживач зобов’язаний оплатити рахунок за відпущену теплову енергію по п. 5.9 до 1 числа місяця наступного за звітним.

Як вбачається із матеріалів справи, протягом квітня 2008 р. відповідачем не сплачувались послуги з теплопостачання згідно умов договору № 368 від 01.10.2007 р. в розмірі 37024,81 грн., як просить позивач у заяві про збільшення позовних вимог.

Борг в сумі 37024,81 грн. визнаний відповідачем та підтверджений матеріалами справи, а саме актом звірки від 16.07.2008 р., який підписаний обома сторонами, та підлягає стягненню.

З огляду на вищевикладене, акт звірки бухгалтерів є тільки документом, по якому бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобов’язань сторін підтверджується первинними документами (накладними, рахунками), але позивач додав до позовної заяви акти-розрахунки, які підтверджують суму заборгованості.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний уплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.14 договору сторонами передбачено, що у разі прострочки оплати теплової енергії, споживач зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також 3% річних від простроченої суми.

Позивач просить стягнути з відповідача за період з 01.05.2008 р. по 05.08.2008 р. 3% річних в сумі 294,37 грн. та інфляційну складову у розмірі 1925,29 грн., які відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст.ст. 216 – 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 231 Господарського кодексу України встановлено, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Згідно до п. 6 цієї статті штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно п. 5.6 договору, за весь період несвоєчасної оплати за теплову енергію Споживачу нараховується пеня в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки, але не більше 100% загальної суми боргу.

Позивач просить стягнути з відповідача 35914,25 грн. пені за період з 01.05.2008 р. по 05.08.2008 р.

Перевіривши розрахунок пені, суд вважає його арифметично вірним, а вимоги щодо стягнення пені в сумі 35914,25 грн., такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення, викладені відповідачем у відзиві, щодо невірного застосування розміру пені судом до уваги не приймаються, оскільки згідно Закону України “Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання придомових територій” (№ 686-ХІУ від 20.05.1999р.), споживач в разі порушення зобов`язання по сплаті за комунальні послуги повинен сплачувати окрім боргу і пеню в розмірі 1 % від суми заборгованості за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100% загальної суми боргу.

Також, судом не приймається до уваги та не буде досліджена у цьому провадженні вимога відповідача визнати недійсним п. 5.6 договору № 368 від 01.10.2007 р., оскільки це не є предметом позову. Якщо відповідач вважає, що наведений пункт суперечить нормам діючого законодавства України, йому слід звернутися до суду з окремою вимогою визнати п. 5.6 спірного договору недійсним, де він буде виступати в якості позивача.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України.

В судовому засіданні оголошено рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі ст.ст. 526, 527, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193, ст.ст. 216 – 218, 231 Господарського кодексу України, Закону України “Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання придомових територій”, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 32, 33, 34, 38, 49, 78, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Комунального підприємства по теплопостачанню „Вуглик” Горлівської міської ради м. Горлівка до Державного підприємства “Артемвугілля” м. Горлівка про стягнення суми основного боргу в розмірі 37024,81 грн., 3% річних в сумі 294,37 грн., суми інфляції в розмірі 1925,29 грн., пені 35914,25 грн. - задовольнити.

Стягнути з Державного підприемства “Артемвугілля” (84601, м. Горлівка, Донецької області, пр. Леніна, 13, п/р 101 у відділенні № 20 ВАТ КБ „Надра” м. Горлівка, МФО 334862, ЗКПО 32270533, ІПН 15) на користь Комунального підприємства по теплопостачанню „Вуглик” Горлівської міської ради (84601, м. Горлівка, Донецької області, вул. Ушева, 1, р/р 4832 в філії ЦМВ ПІБ м. Горлівка, МФО 334464, ЗКПО 30500344) 37024,81 грн. – суму основного боргу, 294,37 грн. – 3% річних, 1925,29 грн. – індекс інфляції, 35914,25 грн. – пені, 751,59 грн. - державного мита, 118,00 грн. – плати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту його прийняття.

Суддя