ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"10" липня 2008 р.           Справа № 377/9-06

Розглянувши матеріали справи за позовом Таращанського районного споживчого товариства, м. Тараща

до Таращанського ринку Київської облспоживспілки, м. Тараща

про витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування 5000,00 грн. моральної шкоди.

суддя Т.П. Карпечкін

від позивача – не з’явився;

від відповідача – Мальчик Т. Ю. (дов. від 01.01.2008 року).

обставини справи:

Таращанське районне споживче товариство (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Таращанського ринку Київської облспоживспілки про витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування 5000,00 грн. моральної шкоди.

Постановою Вищого господарського суду України від 14 травня 2007 року, рішення господарського суду Київської області від 30 січня 2007 року у справі № 377/9-06 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Суддею Карпечкіним справу № 377/9-06 прийнято до свого провадження на підставі резолюції Голови господарського суду Київської області справу № 377/9-06 та присвоєно № 377/9-06/19.

Під час судового розгляду відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи неодноразово відкладався.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між сторонами 23 квітня 2001 року було укладено умова згідно якої позивач передав відповідачу в користування з обов’язковим поверненням майно, а саме бетономішалку (1шт.), електрозварювальний апарат (1 шт.), кислородні шланги та горілка (1 шт.) та лєса металеві: стойка довгі (7 шт.), пальці (16 шт.). Зазначене майно рахується на балансі підприємства позивача. Позивач неодноразово звертався в усній та письмовій формі до відповідача з вимогою повернути майно, але відповідь не отримав. 28 листопада 2003 року позивач звернувся з заявою до прокуратури Таращанського району, але 4 грудня 2003 року прокуратурою Таращанського району на підставі ст. 6 п. 2 КПК України відмовлено в порушенні кримінальної справи с приводу привласнення спірного майна. Також позивач зазначає, що йому було спричинено моральну шкоду, оскільки порушені його права як власника майна. На підставі зазначеного позивач просить суд зобов’язати відповідача повернути спірне майно та стягнути з відповідача 5000,00 грн. моральної шкоди.

Представником позивача подано до суду заяву про уточнення позовних вимог № 503 від 26 грудня 2006 року в якій позивач уточнив вартість спірного майна та просить суд зобов’язати відповідача передати позивачу майно на загальну суму 6700,00 грн., а саме: бетономішалку (1 шт.), електрозварювальний апарат (1 шт.), кислородні шланги і горілку (1 шт.), леса металеві: стойки довгі (7 шт.), пальці (16 шт.), сейфи двохсекційні (2 шт). Також позивач просить суд стягнути з відповідача 5000,00 грн. моральної шкоди.

Представник відповідача в усних та письмових поясненнях викладених в відзиві на позовну заяву № 8/4 від 16 січня 2007 року проти позову заперечує. Заперечення обґрунтовані тим, що позовна заява підписана не уповноваженою особою, що підтверджується постановою Верховного суду України від 23 травня 2005 року у справі № 377/12-05. Також відповідач просить застосувати до даного позову на підставі ст. 256 та ст. 257 Цивільного кодексу України позовну давність, оскільки строк позовної давності в межах якого відповідач міг звернутися до суду з даним позовом сплив.

Судом оглянуті оригінали документів залучених до матеріалів справи.

10 липня 2008 року відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Позивач в позовних вимогах просить суд зобов’язати відповідача повернути майно передане у користування останньому на підставі умови укладеної між сторонами 23 квітня 2001 року з відомостей якої вбачається, що сторонами в умовах угоди невстановлений термін повернення спірного майна.

В матеріалах справи наявні копії листів № 186 від 20 вересня 2002 року, № 5 від 10 січня 2003 рокупозивача адресованих відповідачу з вимогою повернути спірне майно.

Якщо строк виконання зобов'язання не встановлений або визначений моментом витребування, кредитор вправі вимагати виконання, а боржник вправі провести виконання в будь-який час.

Боржник повинен виконати таке зобов'язання в семиденний строк з дня пред'явлення вимоги кредитором, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із закону, договору або із змісту зобов'язання (ст. 165 Цивільного кодексу Української РСР).

Таким чином відповідач повинен був виконати зобов’язання у 2002 році.

Позовна давність –це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимоговю про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 цивільного кодексу України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. 257 та ч. 1 ст. 258 ЦК України).

Отже строк, у межах якого позивач міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу сплив.

Таким чином суд вважає правомірним та обґрунтованим в позові Таращанського районного споживчого товариства відмовити повністю.

Судові витрати відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові Таращанського районного споживчого товариства відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя                                          Карпечкін Т.П.

Рішення підписано 21.07.2008 року