ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2008 р.

№ 12/14/285

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кривди Д.С.,

суддів:

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.

розглянувши касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю ВТП "Каннінг"

на постанову

від 18.03.08 Житомирського апеляційного господарського суду

та на рішення

від 03.07.07

у справі

№12/14/285

господарського суду

Хмельницької області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю ВТП "Каннінг"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницький комбінат хлібопродуктів"

третя особа

Товариство з обмеженою відповідальністю "Манада"

про

стягнення 42027 кг зерна гречки з врожаю поточного року по якості, що дорівнює базисному виходу крупи після переробки зерна у 72%, та 35607 грн. упущеної вигоди

за участю представників сторін

від позивача:

у засідання не прибули

від відповідача:

у засідання не прибули

від третьої особи:

у засідання не прибули

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ВТП "Каннінг" звернулось до господарського суду Хмельницької області з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Хмельницький комбінат хлібопродуктів" про стягнення 75948,41 грн. збитків у зв’язку з невиконанням договору №Д34-000158 від 19.09.03 та втратою майна, переданого відповідачу за цим договором.

Позов мотивовано тим, що відповідач заперечує факт отримання ним зерна гречки за договором №Д34-000158 від 19.09.03 про переробку зерна на крупи на давальницьких умовах, укладеним з ТОВ "Манада". З огляду на таке позивач дійшов висновку про втрату відповідачем переданого йому зерна гречки вагою 44730 кг, а тому зобов’язаний відповідати за таку втрату перед позивачем, до якого перейшло право вимоги згідно з договором купівлі-продажу №22/12-ПК від 22.12.03, укладеним між ним та ТОВ "Манада".

Ухвалою від 07.03.06 господарського суду Хмельницької області замінено відповідача ВАТ "Хмельницький комбінат хлібопродуктів" його правонаступником ТОВ "Хмельницький комбінат хлібопродуктів".

Відповідач проти позову заперечив, оскільки на момент укладення договору №22/12-ПК від 22.12.03, на який посилається позивач, у ТОВ "Манада" не було статусу юридичної особи.

Житомирський апеляційний господарський суд при здійсненні апеляційного провадження залучив до участі у справі в якості третьої особи ТОВ "Манада", яка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини передачі відповідачу для переробки 44730 кг зерна гречки та продажу цього зерна позивачу згідно з вищевказаними договорами.

Справа розглядалась судами неодноразово. Постановою від 21.02.07 Вищий господарський суд України рішення і постанову судів попередніх інстанцій скасував, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Постанова мотивована вирішенням судами спору з висновком про відсутність прострочення боржника без дослідження фактичних обставин стосовно виконання сторонами зобов'язань за відповідним договором, а також відсутність встановлення судами обставин щодо наявності або відсутності збитків, про стягнення яких заявлялись вимоги.

При новому розгляді справи позивач уточнив позовні вимоги наступним чином: стягнути з відповідача на користь позивача 42027 кг зерна гречки з врожаю поточного року по якості, що дорівнює базисному виходу крупи після переробки зерна у 72%, а також 35607 грн. упущеної вигоди.

Рішенням від 03.07.07 господарський суд Хмельницької області (суддя Шпак В.О.) у задоволенні позову відмовив через відсутність між позивачем та відповідачем зобов'язань щодо передачі зерна гречки, не визнавши укладений між позивачем та третьою особою договір угодою щодо уступки вимоги.

Постановою від 18.03.08 Житомирський апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі: Іоннікової І.А. –головуючого, Веденяпіна О.А., Черпака Ю.К.) рішення залишив без змін, погодившись з висновком суду першої інстанції.

Ухвалою від 12.05.08 Вищий господарський суд України призначив до розгляду клопотання про прийняття до касаційного провадження касаційної скарги позивача, зобов'язавши його надати письмові пояснення стосовно вимог касаційної скарги.

Зважаючи на те, що відповідно до ч. 4 ст. 85 ГПК України оскаржуване позивачем рішення суду першої інстанції набрало законної сили саме у зв’язку з прийняттям постанови судом апеляційної інстанції про залишення цього рішення без змін, а доводи касаційної скарги стосуються судових рішень як першої, так і апеляційної інстанції, судова колегія дійшла висновку про прийняття касаційної скарги до провадження та розгляд її по суті.

Касаційна скарга мотивована недотриманням судами першої та апеляційної інстанцій вимог матеріального та процесуального права при здійсненні нового розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, між відповідачем та ТОВ "Манада" укладено договір №Д34-000158 від 19.09.03 про переробку відповідачем належного ТОВ "Манада" зерна на крупи на давальницьких умовах. На виконання цього договору ТОВ "Манада" на підставі накладних: №10 від 22.09.03, №11 від 22.09.03, №12 від 22.09.03, №13 від 23.09.03, №14 від 23.09.03, №15 від 23.09.03, №703 від 30.09.03 передала для переробки 44730 кг зерна гречки.

Крім того, між ТОВ "Манада" (продавець) та позивачем (покупець) укладено договір купівлі-продажу №22/12-ПК від 22.12.03 та доповнення до цього договору про купівлю-продаж зерна гречки, яка належить ТОВ "Манада" та знаходиться у відповідача на підставі договору №Д34-000158. Згідно з п. 1 цього договору ТОВ "Манада" передало позивачу в повному обсязі право власності на зерно гречки, передане відповідачу по договору №Д34-000158.

У зв’язку з невиконанням відповідачем умов договору №Д34-000158 позивач звернувся з позовом у даній справі про стягнення збитків.

При новому розгляді справи, суди першої та апеляційної інстанцій в задоволенні цього позову відмовили, оскільки між сторонами у справі не виникло зобов'язання стосовно передачі зерна гречки, а за договором від 22.12.03 саме ТОВ "Манада" взяла на себе зобов'язання перед позивачем.

При цьому суди відхилили доводи позивача про те, що вказаний договір №22/12-ПК від 22.12.03 є договором уступки права вимоги. В рішенні суду першої інстанції по суті не зазначені мотиви, з яких суд дійшов такого висновку. Суд апеляційної інстанції з цього приводу зазначив, що додаток до договору №22/12-ПК неможна вважати договором уступки права вимоги з огляду на те, що між сторонами не виникло ніяких зобов'язань щодо передачі гречаної крупи, яка є предметом договору №Д34-000158 від 19.09.03, оскільки у вказаному додатку предметом договору визначено зерно гречки (гречиха), а не гречана крупа.

З таким висновком судів не можна погодитись, оскільки з рішення і постанови у справі вбачається, що судами належним чином не визначена правова природа договору №22/12-ПК від 22.12.03 із наданням правової оцінки його умовам, які передбачають перехід права власності на зерно гречки, передане для переробки власне на крупу; а також перехід відповідних прав, які стосуються зобов'язань з переробки цього зерна та його отримання після такої переробки тощо. Тобто суди належним чином на підставі дослідження усіх умов договору №22/12-ПК від 22.12.03 не встановили, що саме є предметом цього договору, зокрема, чи передбачає він перехід від ТОВ "Манада" до позивача певних майнових прав, зокрема права вимоги за договором №Д34-000158. Без дослідження вказаних обставин висновок про відсутність між сторонами у справі зобов'язань щодо передачі зерна гречки, зокрема переробленого на крупу, є безпідставним.

Разом з тим, як вбачається з рішення та постанови у справі, суди при новому розгляді справи в порушення вимог ст. 11112 ГПК України не виконали вказівки, викладені в постанові касаційної інстанції, щодо необхідності встановлення суттєвих обставин справи стосовно виконання сторонами зобов’язань на підставі умов договору №Д34-000158 від 19.09.03, наявності збитків в розумінні цивільного і господарського законодавства тощо.

Зважаючи на вищевикладене, судова колегія дійшла висновку про недотримання судами першої та апеляційної інстанцій при новому розгляді справи вимог ст.ст. 43, 47, 43, 84, 103, 105 ГПК України щодо повного і всебічного встановлення усіх обставин справи та правильного застосування законодавства, тому рішення і постанова підлягають скасуванню як такі, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права. Справу слід повторно направити на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення на підставі відповідних доказів усіх суттєвих обставин щодо правовідносин, які існують між сторонами, та застосуванням норм законодавства, що регулюють такі правовідносини, а також урахування вказівок, викладених у постановах касаційної інстанції в даній справі.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119-12 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 18.03.08 та рішення господарського суду Хмельницької області від 03.07.07 у справі №12/14/285 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий                                                                                Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький