СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27.05.08
Справа № 17/84

За позовною заявою
СПД-ФО ОСОБА_1, м. Львів

до відповідача: ТзОВ
“РАБ “Данфарм”, м. Львів

про
стягнення 6 213,08 грн.  .

Суддя  У.І.Ділай

Представники :

Від позивача ОСОБА_1 -приватний підприємець

Від відповідача: не з'явився

Представнику позивача роз'яснено
права і обов'язки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Згідно клопотання
технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть спору:

Розглядається
справа за позовом СПД-ФО ОСОБА_1, м. Львів до ТзОВ “РАБ “Данфарм”, м. Львів про
стягнення 6 213,08 грн.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 14.03.2008р. порушено провадження у справі та призначено
до розгляду на 24.04.2008р.

З підстав, викладених в Ухвалі суду
від 24.04.2008р. розгляд матеріалів справи відкладався.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що в порушення договірних
зобов'язань, визначених Договором № 91 від 05.03.2004р. відповідач не в повному
обсязі оплатив поставлений товар, і станом на день подання позовної заяви  заборгував позивачу 872,30 грн.

Як зазначається у позовній заяві,
Договір № 91 від 05.03.2008р. позивачем втрачено, у зв'язку з чим СПД-ФО
ОСОБА_1 подано Клопотання № 1 від 12.03.2008р. про витребування вказаного
Договору від відповідача, яке Ухвалою від 24.04.2008р. суд задоволив.

Відповідач явку представника в
судове засідання з невідомих причин не забезпечив, вимог Ухвали суду від
14.03.2008р. не виконав, хоч і був належно повідомлений про час та місце
судового засідання.

Спір розглядається в порядку ст. 75
ГПК України.

В процесі розгляду матеріалів
справи судом встановлено:

05.03.2004р. між сторонами у справі
укладено Договір № 91, відповідно до умов якого позивач зобов'язувався
постачати, а відповідач приймати та оплачувати товар -біологічно активні
добавки.

На виконання договірних зобов'язань
позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 62 372,39 грн., що
підтверджується наступними видатковими накладними із підписами повноважних
представників сторін. Повноваження представника відповідача на отримання товару
підтверджується довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей.
Оригінали видаткових накладних та довіреностей оглянуті в судовому засіданні,
копії долучені до матеріалів справи.

Відповідно до накладних звороту у
період з 15.07.2007р. по 13.07.2007р. відповідачем повернуто позивачу товар на
суму 16 100,09 грн.

Решту товару відповідач оплатив
частково в сумі 45 400,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи
виписками з банківського рахунку позивача. Станом на день звернення СПД-ФО
ОСОБА_1 до господарського суду із позовною заявою заборгованість  ТзОВ “РАБ “Данфарм” перед позивачем становила
872,30 грн.

Як вбачається із матеріалів справи,
а саме Претензій  № 01/07 від
10.04.2007р., № 02/07 від 26.04.2007р., № 03/07 від 08.11.2007р.; № 4 від
15.02..2008р. позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогою оплатити
заборгованість за поставлений товар. Факт отримання відповідачем претензій
підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Однак
відповіді на вказані претензії відповідач не надав.

За несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати у розмірі 4
210,72 грн. та 3 % річних у розмірі 1 130,06 грн.

17.02.2008р. позивачем виставлено
відповідачу Рахунки № Рах-000001, № Рах-000002 та № Рах-000003 на сплату 872,30
грн. боргу, 4 210,72 грн. інфляційних та 1 129,28 3 % річних. Зазначених
рахунків ТзОВ “РАБ “Данфарм” не оплатило.

Суд заслухавши пояснення
представника позивача, оглянувши та дослідивши докази по справі та оцінивши їх
в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з
наступних підстав:

Згідно із ст. 509 ЦК України
Зобов'язанням є  правовідношення,  в
якому  одна  сторона (боржник)   зобов'язана
вчинити   на   користь
другої  сторонни (кредитора) певну
дію (передати  майно,  виконати
роботу,  надати послугу,  сплатити
гроші  тощо) або утриматися від
певної дії,  а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання виникають з господарського договору та інших угод,
передбачених законом.

Позивач як на підставу виникнення
зобов'язання посилається на Договір № 91 від 05.03.2004р., який ним втрачено.

Враховуючи відсутність в матеріалах
справи Договору № 91 від 05.03.2004р., суд не може вважати вказаний Договір
доказом у справі і посилатися на нього як на підставу виникнення зобов'язання
між сторонами.

Згідно ст. 181 ГК України
допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб шляхом
підтвердження прийняття до виконання замовлень. Факт прийняття відповідачем до
виконання замовлення підтверджується підписами повноважного представника
відповідача на видаткових накладних, а також частковою оплатою отриманого
товару.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов
та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Порушенням зобов'язання, відповідно
до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу ст. 216 ГК України, учасники
господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за
правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими
законами та договором.

П. 2 ст. 625 ЦК України зобов'язує
боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін), а у випадку, якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів
цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи,
першу вимогу про сплату боргу позивач направив на адресу відповідача
14.04.2007р., а відтак термін виконання зобов'язання наступив 22.04.2007р. Із
вказаної дати у позивача виникло право на нарахування штрафних санкцій. У
долученому до матеріалів справи розрахунку позивач нараховує штрафні санкції
починаючи із квітня 2004р., відтак позовні вимоги в частині стягнення штрафних
санкцій підлягають до задоволення частково, а саме -до стягнення підлягає 175,96
грн. інфляційних втрат та                    35,25 грн. 3 % річних.

Відповідно до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду жодних
доказів, які б свідчили про належне виконання ним зобов'язань щодо оплати
отриманого товару у строк встановлений законом.

Судові витрати відповідно до ст. 49
ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних
вимог.

Враховуючи наведене та керуючись
ст..ст. 174, 193, 216 ГК України, ст.ст. 509, 525, 530, 610, 612, 625, ЦК
України, ст.ст.4-3, 7, 33, 43 , 49, 78, 82-84 ГПК України , суд

ВИРІШИВ :

1.          Позов задоволити частково.

2.          Стягнути  з  ТзОВ
“РАБ “Данфарм” (79052, м. Львів, вул. Рудненська, 12. Код , р/р
0000 в ЛФ АКІБ “УкрСибБанк”, МФО 385327) на користь СПД-ФО
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1. Ідентифікаційний номер НОМЕР_1, р/р НОМЕР_2 в ЛФ
“Укрінбанк”, МФО 325826) 872,30 грн. боргу, 175,96 грн. інфляційних втрат,                  35,25 грн. 3 % річних,  всього 1 083,51 грн.; 17,79 грн.
державного мита та 20,58 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

3.          В частині стягнення 4 034,76 грн.
інфляційних втрат та 1 094,81 грн. 3% річних у позові відмовити.

4.
Наказ видати  згідно ст.116 ГПК
України.

Суддя
Ділай У.І.