СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
Справа № 9/83-АП-08
Господарський суд Херсонської
області у складі судді  Ребристої С. В. при секретарі Шевченко
М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу        за позовом Державної податкової
інспекції  у м.Херсоні, м.Херсон
Приватного підприємця  ОСОБА_1, м.
представників сторін:
від позивача -Шевченко К.В. старший
від відповідача -не прибув
Позивач- ДПІ у м.Херсоні  звернувся до
суду з позовною заявою в якій просить стягнути з ПП ОСОБА_1заборгованість по
сплаті штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих за результатами перевірки
діяльності відповідача в сфері готівкового обігу  в сумі
Позовні вимоги обгрунтовуються
посиланнями на положення законів України «Про державну податкову службу в
Україні», «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
Представник позивача позовні
вимоги  підтримав у повному обсязі
Відповідач у судове  засідання по справі 13.05.2008р. не прибув,
витребуваних судом документів не надав, про причини своєї неявки суд не
повідомив, не зважаючи на ті обставини, що судом вживалося всіх передбачених
процесуальним  законом заходів щодо  належного
повідомлення відповідача про час і місце проведення судового засідання
по справі.
За таких обставин розгляд справи
здійснюється за наявними в ній доказами, відповідно до положень ч.6 ст. 71 КАС
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши  представника позивача  суд,
Матеріали справи свідчать, що  посадовими особами податкового органу, на
підставі  відповідних  направлень на перевірку (а.с.35-38) було
проведено перевірку діяльності господарських одиниць на території м.Херсона,
які належать відповідачу - ПП ОСОБА_1 щодо контролю за  здійсненням розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності та
контролю за дотриманням вимог чинного законодавства у сфері торгівлі,
громадського харчування, послуг суб'єктами підприємницької діяльності.
За результатами перевірки було
складено  акти перевірок від 18.05.2006р.
№21030194/0235, від  30.01.2007р.
№21220138/0235/032,  від
30.01.2007р.   № 21220139/0235/033
та  №21220671/0235/484 від 29.08.2007р. в
яких зафіксовано факти порушень відповідачем положень ст. 3, 17 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг», які виразилися в незастосуванні
реєстратора розрахункових операцій при здійсненні розрахунків та
невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення  розрахункових операцій, незберігання книг
обліку розрахункових операцій .
Перевірку 18.05.2006р. здійснено
в присутності бармена ОСОБА_2, перевірку
30.01.2007р. здійснено в присутності барменів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
адміністратора ОСОБА_5, перевірку 29.08.2007р. здійснено в присутності бармена
На підставі вищезазначених актів
перевірки  позивачем  відносно відповідача  відповідно до
ст.ст. 17, 22 Закону України від
06.07.1995р. №265/95-ВР «Про застосування РРО у сфері  торгівлі, громадського харчування та послуг»
Станом на час вирішення спору
в суді відповідачем  не сплачено суму
Доказів   сплати боргу або оскарження   рішень про застосування штрафних   санкцій та визнання їх нечинними в судовому
порядку відповідачем суду не надано.
Основні засади функціонування та
діяльності державної податкової служби в Україні визначені Законом України „Про
державну податкову службу в Україні" (надалі Закон № 509-ХІІ).
Зокрема, статтею 1 зазначеного Закону
встановлено, що до системи органів державної податкової служби належать:
Державна податкова адміністрація України, державні податкові адміністрації в
Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні
податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах
Відповідно до пункту 1 частини 1
статті 8 Закону № 509-ХІІ Державна податкова адміністрація України серед іншого
виконує безпосередньо, а також організовує роботу державних податкових
адміністрацій та державних податкових інспекцій, пов'язану із здійсненням
контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари
(послуги) у встановленому законом порядку. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1
ст. 11 даного Закону здійснення такого контролю віднесено до прав органів
державної податкової служби.
Безпосередньо правові засади
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг визначені Законом України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг" (далі Закон № 265/95-ВР).
Так, статтями 15 та 16 цього Закону
встановлено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності
порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог Закону
здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення
планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.
Контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові
або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону. Планові
або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових
операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій,
здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.
Таким чином,  законодавець наділив податкові органи правом
на проведення перевірок, які можуть носити плановий або позаплановий характер,
щодо контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари (послуги).
Зокрема, позаплановою виїзною
перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу
державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з таких
обставин: 1) за наслідками перевірок інших платників податків виявлено факти,
які свідчать про порушення платником податків законів України про
оподаткування, валютного законодавства, якщо платник податків не надасть
пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит
органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання
запиту; 2) платником податків не подано в установлений строк податкову
декларацію або розрахунки, якщо їх подання передбачено законом; 3) виявлено
недостовірність даних, що містяться у податковій декларації, поданій платником
податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової
служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту; 4) платник податків
подав у встановленому порядку скаргу про порушення законодавства посадовими особами
органу державної податкової служби під час проведення планової чи позапланової
виїзної перевірки, в якій вимагає повного або часткового скасування результатів
відповідної перевірки; 5) у разі виникнення потреби у перевірці відомостей,
отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків, якщо
платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти
робочих днів з дня отримання запиту; 6) проводиться реорганізація (ліквідація)
підприємства; 7) стосовно платника податків (посадової особи платника податків)
у порядку, встановленому законом, податковою міліцією заведено
оперативно-розшукову справу, у зв'язку з чим є потреба у проведенні позапланової
виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності такого платника податків;
8) у разі, коли вищестоящий орган державної податкової служби в порядку
контролю за достовірністювисновків нижчестоящого органу державної податкової
служби здійснив перевірку документів обов'язкової звітності платника податків
або висновків акта перевірки, складеного нижчестоящим контролюючим органом, та
виявив їх невідповідність вимогам законів, що призвело до ненадходження до
бюджетів сум податків та зборів (обов'язкових платежів). Позапланова виїзна
перевірка в цьому випадку може ініціюватися вищестоящим органом державної
податкової служби лише у тому разі, коли стосовно посадових або службових осіб
нижчестоящого органу державної податкової служби, які проводили планову або позапланову
виїзну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове
розслідування або порушено кримінальну справу; 9) платником подано декларацію з
від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис.
У зв'язку з цим слідує висновок про
урегульованість підстав проведення позапланових перевірок, які спрямовані на
контроль своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів).
При цьому, віднесення до позапланових
-перевірок, які здійснюються в межах повноважень податкових органів, визначених
Законом № 265/95-ВР, не означає, необхідність застосування названих вище
підстав, викладених в частині 6 статті 11-1 Закону № 509-ХІІ, оскільки за
текстом цієї статті, як зазначено вище, підстави проведення позапланових
перевірок направлених на контроль своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) стосуються
лише позапланових перевірок, спрямованих на контроль сплати податків, зборів
(обов'язкових платежів).
Посадові особи органу державної
податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової
виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та
іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку: 1)
направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу
державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави,
дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових
осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку.
Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу
державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової
служби; 2) копії наказу керівника податкового органу про проведення
позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення
позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення. Ненадання
цих документів платнику податків або їх надання з порушенням вимог,
встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових
осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової
Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
Проаналізувавши заявлені позовні
вимоги з положеннями чинного законодавства
суд дійшов висновку, що  дії
відповідача по проведенню перевірки відповідають діючому законодавству,
оскільки здійснені без порушенням
вищезазначених нормативно-правових актів.
В частині нарахування штрафних
санкцій за прийнятими рішеннями суд
звертає увагу на ту оставину, що положеннями ст. 2 Закону № 265/95-ВР  визначено поняття реєстратора
розрахунковихоперацій, яким є пристрій або програмно-технічний комплекс, в
якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації
розрахункових операцій при продаж} товарів (наданні послуг), операцій з
купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів
(наданих послуг). До реєстраторів розрахункових операцій відносяться:
електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий
реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з
продажу товарів (послуг) тощо. При цьому розрахунковою операцією являється
приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків,
жетонів, тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів
за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування
банківської платіжної картки -оформлення відповідного розрахункового документа
щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі
повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів
щодо перерахування коштів у банк покупця.
Поряд з цим, статтею 3 названого
Закону встановлено порядок розрахунків суб'єктів підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі
(із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.
Зокрема, за пунктами 1 та 2 цієї статті такі суб'єкти зобов'язані серед іншого
проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через
зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний
режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій,
або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у
встановленому порядку розрахункових книжок, а також видавати особі, яка отримує
або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну суму проведеної операції. У відповідності
до пунктів 9 та 11 названої статті суб'єкт господарювання зобов'язаний щоденно
друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з
продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в
книгах обліку розрахункових операцій, а також проводити розрахункові операції
через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього
програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості. В свою
чергу відповідно до пункту 13 -забезпечувати відповідність сум готівкових
коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання
розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня.
В даному випадку при перевірці
податковим органом позивача саме й були виявлені порушення цих правових норм,
що  повністю підтверджується належними
доказами та матеріалами справи, в зв”язку з чим, відповідачем правомірно
застосовано за оспорюваними рішеннями штрафні
санкції у визначених розмірах.
Згідно імперативних вимог ч.2 ст. 19
Конституції України органи державної влади, в тому числі  і органи державної податкової служби, при
здійсненні покладених на них державою функцій зобов”язані діяти лише у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами  України.
Статус органів державної податкової
служби, її функції, завдання та правові засади діяльності встановлено Законом
України “Про державну податкову службу в Україні”.
Відповідно до ст. 2  Закону України “Про державну податкову службу
в Україні” завданням органів державної податкової служби є здійснення контролю
за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і
своєчасністю сплати до  бюджетів,
державних цільових фондів податків і зборів (обов”язкових платежів), а  також неподаткових доходів, установлених
Частиною першою ст.13 Закону України
“Про державну податкову службу в Україні” встановлено, що посадові особи
органів державної податкової служби зобов”язані дотримуватись Конституції і
законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом
інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання
покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою
використовувати надані їм права.
Органи державної влади, їх
посадові особи зобов”язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 69 КАС України встановлено, що
доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги
і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх особ та їхніх представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі.
Відповідно до положень   ст. 71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про протиправність рішень суб”єкта владних повноважень
обов”язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Проаналізувавши заявлені позовні
вимоги з положеннями чинного
законодавства суд дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтовані,
підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню у повному обсязі в
Положеннями ст.67 Конституції
України встановлено, що кожен зобов”язаний сплачувати податки і збори в порядку
і розмірах, встановлених законом.
У судовому засіданні
проголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено  представника
позивача  про  час і місце виготовлення постанови суду в
На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.94, 98, 158, 160-163, 167, п. 6 Прикінцевих та перехідних
положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд
1.Позов задовольнити  повністю.
2.Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний НОМЕР_1:
3. Виконавчий лист видати за заявою
стягувача після набрання постановою законної сили.
Постанова набирає  законної сили після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України постанова
або ухвала суду  першої інстанції набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після апеляційного
розгляду справи.

Заява про  апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України -з дня
складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про  апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
С.В. Ребриста

Постанову складено у повному обсязі  16.05.2008р.