ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2008 р.

№ 18/170

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кривди Д.С.,

суддів:

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.

розглянувши касаційну скаргу

Приватного сільськогосподарського підприємства "Лан"

на ухвалу

від 26.05.08 Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі

№18/170

господарського суду

Кіровоградської області

за позовом

Приватного підприємства "Агропромислова компанія "Урожай"

до

Приватного сільськогосподарського підприємства "Лан"

про

стягнення 1194609,6 грн.

за участю представників сторін

від позивача:

у засідання не прибули

від відповідача:

у засідання не прибули

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Агропромислова компанія "Урожай" звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства "Лан" про стягнення 995508 грн. основного боргу за договором №5/08-06 від 30.08.06 поставки на умовах товарного кредиту та 199101,6 грн. процентів по товарному кредиту.

Рішенням від 16.04.08 господарський суд Кіровоградської області (суддя Мохонько К.М.) позовні вимоги задовольнив у повному обсязі, визнавши їх доведеними.

На погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Дніпропетровського апеляційного господарського суду, який (колегія суддів у складі: Кзнецової І.Л. –головуючого, Верхогляд Т.А., Чимбар Л.О.) ухвалою від 26.05.08 вказану апеляційну скаргу повернув скаржникові без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України через ненадання доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі.

Ухвалою від 01.10.08 Вищий господарський суд України порушив касаційне провадження з перегляду ухвали суду апеляційної інстанції за касаційною скаргою відповідача.

Касаційна скарга мотивована відповідністю апеляційної скарги вимогам законодавства, а також невстановленням судом апеляційної інстанції, в якій саме частині оскаржується рішення господарського суду Кіровоградської області.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга (подання) не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі. Додання таких доказів до апеляційної скарги передбачено ч. 3 ст. 94 ГПК України.

Позовні заяви, заяви про вжиття запобіжних заходів і заяви про оскарження рішень, ухвал, постанов господарського суду за вимогами ст. 45 ГПК України оплачуються державним митом, крім випадків, встановлених законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 46 ГПК України державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Розміри ставок державного мита із заяв, що подаються до господарських судів, встановлені ч. 2 ст. 3 Декрету КМУ "Про державне мито". Зокрема, відповідно до п. (г) цієї норми з апеляційних та касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими обставинами, сплачується 50% ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру –50% ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір стосовно стягнення заборгованості за договором поставки на умовах товарного кредиту в розмірі 1194609,6 грн., тобто спір майнового характеру.

Згідно з п. (а) ч. 2 ст. 3 Декрету КМУ "Про державне мито" із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів, сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішивши спір по суті, господарський суд Кіровоградської області задовольнив позовні вимоги повністю, а також стягнув з відповідача на користь позивача 11946,09 грн. сплаченого державного мита.

З огляду на таке суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відповідачу слід при подачі апеляційної скарги сплатити державне мито в розмірі 5973,05 грн. Проте ним до апеляційної скарги додано квитанцію №38501/з65 від 30.04.08, яка свідчить про сплату державного мита в розмірі 597,3 грн., що не відповідає встановленому законом розміру.

Відповідач з вказаним висновком не погодився та у касаційній скарзі зазначив, що судом апеляційної інстанції не з'ясовано, в якій саме частині оскаржується рішення господарського суду Кіровоградської області та яка ціна позову в цій частині, щоб робити припущення про те, що ПСП "Лан" не в повному обсязі сплатило державне мито.

Вказані доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги касаційною інстанцією, оскільки як вбачається з оригіналу апеляційної скарги у справі, відповідач заявляв вимоги про скасування рішення суду першої інстанції повністю та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Тобто звертаючись з апеляційною скаргою відповідач оскаржив рішення суду першої інстанції в повному обсязі, а відтак розмір належного до сплати державного мита підлягав обчисленню, виходячи з ціни позову 1194609,6 грн.

Крім того, касаційна інстанція зобов'язала скаржника надати суду письмові пояснення щодо правового обґрунтування сплати ним державного мита у відповідному розмірі при зверненні з апеляційною скаргою. Проте відповідачем не доведено обставини щодо наявності підстав для сплати ним при звернення з апеляційною скаргою у справі державного мита саме в розмірі 597,3 грн. Тобто скаржником належним чином не спростовано висновки суду апеляційної інстанції, визначені ним в якості підстав для повернення апеляційної скарги.

До того ж суд апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі вірно зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 97 ГПК України після усунення обставин, викладених в даній ухвалі, сторона у справі має право повторно подати апеляційну скаргу в загальному порядку.

З огляду на викладене судова колегія не вбачає підстав для скасування ухвали суду апеляційної інстанції та задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.05.08 у справі №18/170 залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий                                                                                Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький