СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

26 травня 2008 року

м. Севастополь Справа № 20-4/280

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Черткової І.В. ,

суддів                                                                      Борисової Ю.В. ,

Волкова К.В. ,

секретар судового засідання                     Яресько О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Плешаков Олексій Сергійович, довіреність № б/н від 12.05.2008; Холло Юлія Юріївна, довіреність № б/н від 12.05.2008;

відповідача: Чистякова Вікторія Вікторівна, довіреність № 3/10-011/2007 від 12.02.2007, Косіраті Наталія Володимирівна, довіреність № 38/10-011/2007 від 11.12.2007,

третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Гагарінському районі міста Севастополя на постанову господарського суду міста Севастополя (суддя Остапова К.А.) від 12.03.2008 у справі № 20-4/280

за позовом приватного підприємства "Агропромислова компанія "Рис-Холдінг" (вул. Шостака, 1, місто Севастополь, 99045) (а/с 7, місто Севастополь 99045)

до Державної податкової інспекції у Гагарінському районі міста Севастополя (вул. Пролетарська, 24, місто Севастополь, 99014)

за участю 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Південної регіональної митниці (вул. Гайдара, 21а, місто Одеса, 65078)

про визнання недійсним рішення № 000028220/0 від 27.07.2007 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 32906,05 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду міста Севастополя від 12.03.2008 у справі № 20-4/280 позов задоволено.

Визнано недійсним рішення Державної податкової інспекції у Гагарінському районі міста Севастополя № 000028220/0 від 27.07.2007 у частині застосування фінансових санкцій у сумі 14 860, 78 грн за період з 30.06.2007 по 13.07.2007. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 03, 40 грн судового збору.

Постанова мотивована тим, що датою імпорту є не дата закінчення оформлення вантажної митної декларації, а дата фактичного перетинання митного кордону.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену постанову, у позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що тільки після митного оформлення операції щодо поставки товарів набувають юридичного значення для подальшого використання цих товарів.

У судовому засіданні відповідач підтримав свої вимоги.

Представник позивача у судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду залишити без змін.

Третя особа у судове засідання не з'явилася. Відповідно до статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України третя особа належним чином повідомлена про час і місце засідання суду, проте вона не реалізувала своє процесуальне право на участь у судовому засіданні апеляційної інстанції, а тому судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника третьої особи.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.05.2008 суддів Горошко Н.П., Щепанську О.А. замінено на суддів Волкова К.В., Борисову Ю.В.

Переглянувши постанову суду відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

У період з 16.07.2007 по 18.07.2007 Державною податковою інспекцією у Гагарінському районі міста Севастополя проведено позапланову виїзну перевірку дотримання приватним підприємством "Агропромислова компанія "Рис-Холдінг" вимог валютного законодавства, за результатами якої 18.07.2007 складено акт № 3369/10/22-009/30422958 (а. с. 7-12, том 1).

Перевіркою встановлено порушення статті 2 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”, а саме: ненадходження валютних цінностей протягом законодавчо встановленого строку з моменту здійснення авансового платежу.

На підставі зазначеного акту перевірки 27.07.2007 Державна податкова інспекція у Гагарінському районі міста Севастополя прийняла та надіслала на адресу позивача рішення № 000028220/0 про нарахування пені в сумі 32 906,05 грн на підставі статті 4 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” (а. с.18, том 1), яку визначено в рішенні як штрафні (фінансові) санкції.

Підставою для нарахування пені стали наступні обставини.

На виконання контракту купівлі-продажу устаткування зернової сушарки й очищення рису-сирцю № 07WXLZ001 від 10.01.2007 (а. с. 66, т. 1), укладеного між приватним підприємством "Агропромислова компанія "Рис-Холдінг" та Wuxi Longzhu Machinery & Equipment Co., Ltd (Цзянсу, КНР), позивачем платіжним дорученням № 2 від 14.03.2007 (а. с. 72, т. 1) перерахований аванс у сумі 70 065,00 доларів США. Таким чином, відповідно до статті 2 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” позивач повинен забезпечити поставку товару до 12.06.2007 (90 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу). В акті перевірки зазначено, що ввезення товару здійснено 13.07.2007 відповідно до вантажних митних декларацій № 123000001/7/003131, № 123000001/7/003121, № 123000001/7/003129 (а. с. 73-75, т. 1). За цих обставин відповідачем зроблено висновок, що надходження валютних цінностей відбулось з простроченням встановленого законодавством строку на 31 день (з 13.06.2007 по 13.07.2007).

Позивач вважає, що прострочення надходження валютних цінностей складає 17 днів (з 13.06.2007 по 29.06.2007), оскільки імпортований товар надійшов на митну територію України 29.06.2006, у зв’язку з чим просить визнати недійсним рішення Державної податкової інспекції у Гагарінському районі міста Севастополя № 000028220/0 від 27.07.2007 у частині застосування фінансових санкцій у сумі 14 860, 78 грн (а. с. 7, т. 2).

Відповідно до статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" імпортні операції резидентів, що здійснюються на умовах відстрочення поставки, мають здійснюватися не пізніше 90 днів з моменту оплати товарів. При цьому названий закон не визначає моменту, в який імпортна операція має вважатися завершеною. Це питання вирішується абзацом 38 статті 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність". У цьому абзаці момент здійснення експорту (імпорту) визначається як момент перетинання товаром митного кордону України або переходу права власності на товар. Момент переходу права власності на товар має значення тоді, коли імпорт, як це передбачається статтею 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", здійснюється без ввезення товару на територію України. Отже, момент здійснення імпортної операції має визначатися, виходячи з моменту перетинання митного кордону. При цьому відповідно до статті 6 Митного кодексу України митний кордон збігається з державним кордоном України.

Відповідно до статті 95 Митного кодексу України переміщення товарів через митний кордон здійснюється через пункти пропуску. Як підтверджується матеріалами справи (т. 1, а. с. 14), позивач здійснив переміщення товарів через митний кордон України 29.06.2007. Цей факт своєю печаткою засвідчила Одеська митниця.

Отже, імпортна операція позивачем здійснена 29.06.2007.

Визначення дати здійснення імпортної операції відповідно до зазначених положень Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та Митного кодексу України відповідає меті Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті". Як вбачається із змісту цього Закону, його метою є виключення тривалої заборгованості іноземних контрагентів перед українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності з поставки товарів або їх оплати.

З іншого боку, момент здійснення імпортної операції не може пов'язуватися з повним завершенням усіх митних процедур, оскільки ці процедури мають на меті забезпечення справляння податків та зборів, здійснення митного контролю та належне його оформлення, а також боротьбу з контрабандою. Ці цілі є далекими від мети Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Що стосується Інструкції про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціями, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 13.12.2006 № 455, то слід враховувати, що ця Інструкція не може визначати порядок застосування пені за прострочення здійснення імпортних операцій, оскільки пеня є адміністративно-господарською санкцією, яка відповідно до частини 2 статті 238 Господарського кодексу України застосовується на умовах і в порядку, що визначаються законодавчими актами. Інструкція Правління Національного банку України до категорії законодавчих актів не належить.

Крім того, слід враховувати, що відповідно до статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" індивідуальні ліцензії Національного банку України потребують імпортні операції резидентів, що здійснюються на умовах відстрочення поставки, якщо таке відстрочення перевищує 90 календарних днів. Поставка –це різновид купівлі-продажу. Зобов’язання продавця передати товар на виконання договору, у тому числі й поставки, вважається виконаним в момент передачі товару перевізникові (частина 2 статті 664 Цивільного кодексу України).

За таких умов встановлений 90-денний строк ніяк не може пов’язуватися з повним завершенням митних процедур, оскільки постачальник (продавець) не має будь-якого відношення до митних процедур.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Гагарінському районі міста Севастополя залишити без задоволення.

2.Постанову господарського суду міста Севастополя від 12.03.2008 у справі № 20-4/280 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя                                        І.В. Черткова

Судді                                                                      Ю.В. Борисова

К.В. Волков