ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2008 р.

№ 20/185

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. –головуючого

Волковицької Н.О.

Рогач Л.І.

за участю представників:

прокуратури

Рудак О.В. –прокурор відділу Генеральної прокуратури України

позивача

Опанасенко А.В. –довіреність від 27.12.2007 р.

відповідача

Сєдова Н.В. –довіреність від 15.02.2008 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційне

подання

та касаційну скаргу

Першого заступника прокурора Київської області

Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька"

на постанову

від 26.02.2008 Донецького апеляційного господарського суду

у справі

№ 20/185 господарського суду

Донецької області

за позовом

Заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі:

- Кабінету Міністрів України;

- Українського державного концерну по матеріально –технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс"

до

Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька"

про

розірвання договору фінансового лізингу та стягнення 27422587,42 грн.

В С Т А Н О В И В :

У травні 2006 року заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Українського державного концерну по матеріально –технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" (далі Концерн "Украгротехсервіс") звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" (з урахуванням заяв та клопотань том 2 а.с. 75-76, том 3 а.с. 54):

- про розірвання договору фінансового лізингу від 05.05.1998 р. № К10-507L-1, укладеного між Концерном "Украгротехсервіс" та ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька";

- про стягнення з ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" на користь Державного бюджету України (повернення заборгованості в державний бюджет) коштів в розмірі 21 413 128,58 грн., в тому числі: 1 700 718, 96 грн. плата за гарантії Кабінету Міністрів України та 19 712 408, 62 грн. –лізингові платежі;

- про повернення Українському державному концерну по матеріально –технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс", як державному агенту з отримання, використання та забезпечення погашення кредиту, техніку залишковою вартістю 6 000 458, 84 грн., перелічену у позовній заяві та в доповненнях до позову (том 1 а.с. 5-9, том 2 а.с. 75-76).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 22.01.1999 р № 76 Українським державним концерном по матеріально –технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" було укладено з ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" договір фінансового лізингу від 05.05.1998 р. № К10-5/07L-1, на виконання якого Концерн передав, а відповідач прийняв техніку, що підтверджується актом передачі –приймання від 02.08.1998 р № 37, накладною від 02.08.1998 р № 37 та довіреністю від 26.05.1998 р. серії ЕАМ № 084852.

За умовами додаткової угоди № 2 від 07.03.2000 р. до договору відповідач зобов’язувався до 15.12.2005 р. сплатити платежі за договором, проте, станом на 27.04.2006 р. заборгованість відповідача становить 27 422 587, 42 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 14.09.2005 р. № 3.

На виконання умов договору позивачем було надіслано лист від 30.03.2006 р. № 07-1/137 з повідомленням про розірвання договору та вилучення переданої техніки, проте відповідач відповіді на повідомлення не надав, техніку не повернув.

Концерн "Украгротехсервіс" у поясненнях повністю підтримував позовні вимоги та просив їх задовольнити.

ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" у відзивах на позовну заяву просило відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що між відповідачем та Кабінетом Міністрів України ніяких договірних зобов’язань не існувало, і відповідно до умов договору від 05.05.1998 р. № К10-5/07L-1, на який прокурор посилається у позовній заяві, у відповідача відсутні будь –які зобов’язання перед Кабміном.

Сільськогосподарська техніка, яка є предметом лізингу, була закуплена Концерном "Украгротехсервіс" за контрактом від 17.11.19996 р. № 10-5, укладеному з компанією «Джон - Дір Експорт»підрозділом компанії «Дір енд Компані». Під закупівлю сільськогосподарської техніки Концерну "Украгротехсервіс" були надані кредити під гарантії Кабінету Міністрів України на умовах, викладених у кредитному договорі, укладеному між Кабінетом Міністрів України та Концерном "Украгротехсервіс".

Тобто, ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" не була стороною у даному кредитному договорі, а доказів про переведення боргу на відповідача позивачами у справі не надано.

У березні 2007 року ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" подало до господарського суду Донецької області зустрічну позовну заяву про визнання договору фінансового лізингу від 05.05.1998 р. № К10-5/07L-1 недійсним.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.03.2007 р. зустрічний позов судом прийнято для спільного розгляду з первісною позовною заявою.

Заявою від 19.06.2007 р. № 15/1988 ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" просило прийняти відмову від зустрічної позовної заяви та припинити провадження у справі в частині зустрічного позову.

Рішенням господарського суду Донецької області від 08.11.2007 р. (судді: Донець О.Є., Ломовцева Н.В., Плотніцький Б.Д.) первісний позов задовольнив частково:

- стягнув з ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" на користь Державного бюджету України (повернення заборгованості в Державний бюджет) кошти у розмірі 5 678 908,92 грн., в тому числі: 87 007,16 грн. –плата за гарантії Кабінету Міністрів, 5 591 901,76 грн. –лізингові платежі;

- зобов’язав ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" повернути Українському державному концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" техніку, залишковою вартістю 6009458,84 грн., а саме:

1) трактори Джон Дір 8400 з гідравлічною гальмівною системою –30 штук: № шасі –12873, № двигуна –25460; № шасі –13067, № двигуна –27056; № шасі –13091, № двигуна –27173; № шасі –13128, № двигуна –27745; № шасі –13584, № двигуна –33285; № шасі –13632, № двигуна –33993; № шасі –13787, № двигуна –34894; № шасі –13798, № двигуна –35314; № шасі –20150, № двигуна –39280;№ шасі –20402, № двигуна –42468; № шасі –20806, № двигуна –47902; № шасі –20841, № двигуна - 48387; № шасі –20842, № двигуна - 48392; № шасі –20884, № двигуна - 48557; № шасі –20888, № двигуна - 48573; № шасі –20891, № двигуна - 48571; № шасі –20919, № двигуна - 49087; № шасі –20931, № двигуна - 48920; № шасі –20950, № двигуна - 49267; № шасі –20967, № двигуна - 49437; № шасі –20970, № двигуна - 49428; № шасі –20971, № двигуна - 49435; № шасі –21004, № двигуна - 49934; № шасі –21026, № двигуна - 50080; № шасі –21039, № двигуна - 50265; № шасі –21059, № двигуна - 50413; № шасі –21101, № двигуна - 50755; № шасі –21232, № двигуна - 51901; № шасі –21246, № двигуна - 52056; № шасі –21347, № двигуна –53222;

2) Дискові борони Disk 630 у кількості 15 одиниць;

3) Сівалки зернові Drill 455 у кількості 10 одиниць;

4) Сівалки точного висіву Planter 1710 без передніх відкриваючих дисків у кількості 10 одиниць.

У задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом - відмовлено.

Прийнято відмову ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" від зустрічного позову, провадження у справі за зустрічним позовом припинено.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції зазначав, що позовні вимоги про стягнення з відповідача лізингових платежів за 2003 р., відповідно до Додатку № 3 до Угоди № 1 до Договору в сумі 1107307,28 доларів США, що за курсом Національного банку України на дату подання позову 1 долар США = 5,05 грн. складає 5 591 901,76 грн., та плати за гарантії Кабінету Міністрів України за 2003 р. відповідно до Додатку № 4 до Угоди № 2 до Договору в сумі 17229,14 доларів США, що складає 87 007,16 грн., а всього –5 678 908,92 грн., а також позовні вимоги в частині зобов’язання відповідача повернути отриману за договором техніку обґрунтовані матеріалами справи, відповідають умовам Договору та приписам діючого законодавства України та підлягають задоволенню як такі, що обґрунтовані матеріалами справи та відповідають вищенаведеним нормам законодавства й фактичним обставинам справи.

В частині позовних вимог про стягнення платежів, що підлягали сплаті у період 1999-2002 років відмовлено, у зв’язку зі спливом позовної давності, оскільки позов прокурором було подано 17.05.2006 року

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за первісним позовом в частині розірвання договору, суд першої інстанції зазначав, що у зв’язку з тим, що на момент звернення заступника прокурора Київської області з позовом строк дії спірного договору закінчився, тобто об’єкт даних вимог припинив своє існування до подання позову до суду, тому підстави для звернення із вимогами в цій частині відсутні.

За апеляційною скаргою ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" Донецький апеляційний господарський суд (судді: Алєєва І.В., Величко Н.Л., М"ясищев А.М.), переглянувши рішення господарського суду Донецької області від 08.11.2007 р. в апеляційному порядку, постановою від 26.02.2008 р. змінив його в частині розподілу судових витрат, в іншій частині рішення залишено без змін.

Перший заступник прокурора Київської області звернувся до Вищого господарського суду України з касаційним поданням, в якому просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 08.11.2007 р. в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення з ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" лізингових платежів та сум плати за гарантії Кабінету Міністрів України за договором фінансового лізингу від 05.05.1998 р. № К10-507L-1 за період 1999-2002 років, скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26.02.2008 р. в частині розподілу судових витрат та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги заступника прокурора в частині стягнення з ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" лізингових платежів та сум плати за гарантії Кабінету Міністрів України за договором фінансового лізингу від 05.05.1998 р. № К10-507L-1 за період 1999-2002 років, в іншій частині судові рішення залишити без змін.

Прокурор у касаційному поданні зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення платежів за період 1999-2002 років порушили норми статті 264 Цивільного кодексу України, яка передбачає переривання перебігу позовної давності.

Підписанням акта звірки взаємних розрахунків від 14.09.2005 року № 3, який було підписано уповноваженими представниками сторін за договором та скріплено печатками, відповідач визнав свою заборгованість в розмірі 27 422 587, 42 грн., а за таких обставин, суди повинні були врахувати переривання перебігу строку позовної давності та стягнути всю суму заборгованості за платежами, враховуючи і платежі за 1999-2002 роки.

ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить судові рішення у справі скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволені позовних вимог прокурора, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням судами, зокрема, статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Скаржник зазначає, що судами не було прийнято до уваги той факт, що сільськогосподарська техніка, що є об’єктом лізингу, була придбана Концерном "Украгротехсервіс" за контрактом від 17.11.1996 р. № 10-5, який укладено з компанією «Джон-Дір Експорт»підрозділом компанії "Дір енд Компані", під закупівлю техніки були надані кредити під гарантії Кабінету Міністрів України на умовах, викладених в кредитному договорі, за яким ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" не була стороною, а прокурором та позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що за кредитним договором, укладеним між Кабінетом Міністрів України, який представлений Укрексімбанком та Концерном "Украгротехсервіс", борг було переведено на ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька".

У зв’язку з чим у ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" не може бути зобов’язань за договором фінансового лізингу № К10-507L-1 від 05.05.1998р. ані перед Кабінетом Міністрів України, ані перед Держаним бюджетом України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутніх в судовому засіданні прокурора та представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційне подання та касаційна скарга підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції, 05.05.1998 р. між Українським державним концерном по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" –Лізингодавець та ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" - Лізингоодержувач укладено договір фінансового лізингу № К10-5/07L-1, за умовами якого Концерн "Украгротехсервіс" передає, а ОП "Шахта ім. О.Ф.Засядька" отримує в платне користування на умовах фінансового лізингу трактори, сільськогосподарські машини та запасні частини і технічні рідини до них виробництва фірма "Дір енд Компані".

Згідно пункту 1.2 договору техніка, що передається у лізинг, придбана на підставі наданого ОП "Шахта ім. О.Ф.Засядька" замовлення на придбання техніки від 02.03.1998 р. №38/с та у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.1997р. №1464 і контрактом купівлі-продажу від 17.11.1996 р. №10-5, укладеним між Українським державним концерном по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" та компанією “Джон Дір Експорт” фірми “Дір енд Компані”, доповнень і поправок до нього.

За умовами договору Український державний концерн по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" передає ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" техніку у лізинг з правом викупу в платне користування на умовах, що визначаються договором від 05.05.1998р. № К10-5/07L-1 (пункт 1.3 договору).

Розділом 4 договору фінансового лізингу від 05.05.1998 р. № К10-5/07L-1 визначено вартість договору, яка становить 7021043,5 доларів США, з яких: вартість техніки складає –4 924 141,7 доларів США, лізингові відсотки–1 855 416,6 доларів США, комісійна винагорода –241 485, 2 доларів США.

Розділом 5 договору визначений склад лізингових платежів (авансові, щорічні лізингові платежі, лізингові відсотки, комісійна винагорода, фінансовані платежі) та порядок розрахунків за договором (розмір платежів, строки сплати).

Згідно пункту 6.1 договору, лізингові та авансові платежі пред’являються Лізингодавецем та сплачуються Лізингоодержувачем платіжними дорученнями в безготівковій формі в національній валюті України за курсом Національного банку України на день проведення платежу на підставі рахунків-фактур Лізингодавеця.

Пунктом 7.2 договору фінансового лізингу від 05.05.1998р. № К10-5/07L-1 передбачена передача Концерном "Украгротехсервіс" та прийняття ОП "Шахта ім. О.Ф.Засядька" техніки в лізинг, крім запасних частин та технічних рідин, засвідчується актом приймання-передачі техніки в лізинг, після підписання якого техніка зараховується на баланс ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" з позначенням про те, що її взято в лізинг.

Згідно пунктів 11.2 та 11.5 договору, умовою переходу права власності на техніку є повна сплата ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" лізингових платежів, а документом, що підтверджує перехід права власності на техніку від Концерну "Украгротехсервіс" є акт кінцевих розрахунків, який фіксує повне виконання договору та перехід права власності.

Відповідно до пункту 17.1 договір фінансового лізингу від 05.05.1998 р. № К10-5/07L-1 вступає в дію з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і діє до 15.07.2003 р.

Крім того, під час судового розгляду справи судами було встановлено, що 25.11.1999 р. між Українським державним концерном по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" та ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" було укладено додаткову угоду до договору фінансового лізингу від 05.05.1998 р. № К10-5/07L-1, який було доповнено пунктом 5.5 в наступній редакції: “Розрахунки по договору можуть проводитися за згодою Сторін поставками Українському державному концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" ("Лізингодавець") сільгосппродукції і продуктів її переробки та іншої продукції за погодженими цінами, що оформляється обміном завіреними листами, а також поставками продовольства для потреб Збройних Сил з подальшим проведенням взаємозаліку, як це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.99 р. № 76”.

07.03.2000 р. між Українським державним концерном по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" та ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" було укладено угоду № 2 до договору фінансового лізингу від 05.05.1998 р. № К10-5/07L-1, якою розділи 1, 4, 5 Договору викладені в новій редакції та Договір доповнено додатками № 1, 3, 4.

Згідно розділу 4 договору фінансового лізингу від 05.05.1998р. № К10-5/07L-1 (в редакції додаткової угоди № 2), загальна вартість договору (загальна сума платежів) становить 6 893 800, 04 доларів США та складається з ціни товару, відсотків та витрат з обслуговування кредиту, першочергових витрат Лізингодавця, плати Кабінету Міністрів України за надання гарантій та кредиту, агентської винагороди.

Відповідно до пункту 5.1 договору (в редакції додаткової угоди №2) ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" розрахунки за техніку можуть провадити коштами у національній валюті України, виходячи з курсу Національного Банку України на день здійснення платежу, або шляхом поставки до державного резерву пшениці м’якої 3 класу тільки в рахунок вартості техніки та відсотків з обслуговування кредиту.

Додатком № 3 до Угоди № 1 визначено терміни та обсяги платежів за отриманий товар з урахуванням сплати відсотків та втрат з обслуговування кредитів (6314379,99 доларів США або 54907,652 тон пшениці (м’якої) третього класу) по роках - з 1999 р. по 2003 р., та зазначено, що платежі здійснюються шляхом здачі відповідної кількості сільськогосподарської продукції або коштами в національній валюті України по курсу Національного банку України на день проведення розрахунку та не пізніше 15 грудня кожного року.

Згідно з пунктом 5.5 договору (в редакції додаткової угоди № 2) плата Кабінету Міністрів України за надання гарантії та кредиту нараховується згідно з пунктом 4.4 (на суму несплаченої частини вартості техніки, виходячи з відсоткової ставки –2,26% річних) і сплачується в обсягах і терміни згідно з додатком 4 додаткової угоди № 2 (1999 р. –130231,45 доларів США, 2000 р.- 86157,05 доларів США, 2001 р. –63033,33 доларів США, 2002 р. –40129,23 доларів США, 2003 р. –17229,14 доларів США) на рахунок Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" в національній валюті України за курсом Національного банку України на день здійснення платежу щорічно до 15 грудня.

Актом № 37 від 02.08.1998 р. та видатковою накладною № 37 від 02.08.1998 р. оформлено факт передачі Лізингодавцем Лізингоодержувачу передбаченої договором Техніки.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що на виконання умов договору відповідачем за розрахунком Концерну "Украгротехсервіс" протягом 1998-2000 років сплачено грошовими коштами та поставлено сільськогосподарської продукції на загальну 1220940,89 доларів США, у зв’язку з чим за відповідачем утворилася заборгованість за договором з плати за гарантії Кабінету Міністрів України у сумі 1700719,96 грн. (у перерахунку на гривні за курсом: 1 долар США=5,05 грн.) та з лізингових платежів –19712408,62 грн. (за зазначеним курсом).

Відповідно до статті 292 Господарського кодексу України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг” встановлено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною 2 статті 16 вказаного Закону встановлено, що лізингові платежі можуть включати:

а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу;

б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно;

в) компенсацію відсотків за кредитом;

г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Відповідно до частини 1 вказаної норми, сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг", лізингоодержувач зобов’язаний у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 зазначеного кодексу передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимоги позивача, а саме:

- про розірвання договору фінансового лізингу від 05.05.1998 р. № К10-5/07L-1, укладеного між Концерном "Украгротехсервіс" та ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька";

- про стягнення з ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" на користь Державного бюджету України (повернення заборгованості в державний бюджет) коштів в розмірі 21 413 128,58 грн., в тому числі: 1 700 718, 96 грн. плата за гарантії Кабінету Міністрів України та 19 712 408, 62 грн. –лізингові платежі;

- про повернення Українському державному концерну по матеріально –технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс", як державному агенту з отримання, використання та забезпечення погашення кредиту, техніку залишковою вартістю 6 000 458, 84 грн., перелічену у позовній заяві та в доповненнях до позову.

Розглядаючи вказаний спір судам, насамперед, необхідно було надати правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли за договором фінансового лізингу від 05.05.1998 р. № К10-5/07L-1, зокрема, щодо порядку та розмірів погашення коштів за договором, а також встановити належного отримувача цих коштів згідно умов спірного договору.

На вказані обставини неодноразово звертав увагу відповідач, проте, належна оцінка вказаним доводам судами надана не була.

Крім того, судовий розгляд справи був здійснений судами першої та апеляційної інстанції без належного з'ясування обставин справи щодо застосування строків позовної давності, виходячи з приписів норм законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення у справі підлягає скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від установлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 43, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Донецької області від 08.11.2007 р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26.02.2008 р. у справі № 20/185 скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Касаційне подання Першого заступника прокурора Київської області та касаційну скаргу ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" задовольнити частково.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: Н. Волковицька

Л. Рогач