ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2008 р.

№
30/295

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

Дроботової
Т.Б. -головуючого, Волковицької Н.О., Рогач Л.І.

за
участю представників:

позивача

ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. дов. від 18.02.2008р.,ОСОБА_3, дов. від 21.11.2007р.

відповідача

Карлаш
І.М., дов. від 12.11.2007 № 14181/01

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Солом'янської
районної у місті Києві державної адміністрації

на
постанову

Київського
апеляційного господарського суду від 09.04.2008р.

у
справі

№
30/295  господарського суду міста Києва

за
позовом

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до

Солом'янської
районної у місті Києві державної адміністрації

про

поновлення
порушеного права

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1 звернувся до господарського
суду з позовом до Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації
про поновлення його порушеного права, а саме переважного права на продовження
договору оренди на новий строк, шляхом спонукання Солом'янську районну у місті
Києві державну адміністрацію продовжити дію договору оренди нерухомого майна
(нежилих будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної
громади Солом'янського району міста Києва від 29.03.2005 на новий термін.

Позовні
вимоги вмотивовано безпідставністю відмови відповідача у поновленні вказаного
договору, порушенням прав та законних інтересів позивача, що підлягають захисту
у спосіб, передбачений законодавством; належне виконання позивачем як орендарем
всіх зобов'язань за договором оренди є підставою для його переважного права
укласти договір оренди на новий строк, за встановленого наміру відповідача
передати майно в оренду іншим особам; в обґрунтування позову позивач послався
на статті 1, 3, 9, 17 Закону України "Про оренду державного та
комунального майна", статтю 777 Цивільного кодексу України, статтю 285
Господарського кодексу України.

Відповідач
відхилив позовні вимоги повністю, вказавши, що органом місцевого самоврядування
позивачу було відмовлено у продовженні договору оренди на новий термін, а
спірне приміщення було передано в оренду на конкурсних умовах переможцю
конкурсу, що запропонував найвищу відсоткову ставку серед інших учасників.

Рішенням
господарського суду міста Києва від 05.10.2007 (суддя             Ващенко Т.М.) у задоволенні позову
відмовлено повністю; судове рішення вмотивовано встановленими обставинами
справи щодо припинення договору оренди, укладеного сторонами, внаслідок
закінчення строку, на який його було укладено, та визнання Товариства з
обмеженою відповідальністю "Інюрбудсервіс" переможцем проведеного
конкурсу, що виключає застосування переважного права позивача на укладення
договору, статтями 598, 777 Цивільного кодексу України, статтею 291
Господарського кодексу України та статтею 26 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна."

Постановою
Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2007 рішення місцевого
суду скасовано; позов задоволено; зобов'язано Солом'янську районну в місті
Києві державну адміністрацію продовжити дію договору оренди нерухомого майна
(нежилих будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної
громади Солом'янського району міста Києва від 29.03.2005 на новий термін.

Постановою
Вищого господарського суду України від 19.02.2008р. постанову Київського
апеляційного господарського суду України було скасовано з направленням справи
на новий розгляд до суду касаційної інстанції; постанову вмотивовано прийняттям
апеляційною інстанцією рішення, що стосується прав та обов'язків особи, не
залученої до участі у справі, та неповним з'ясуванням істотних обставин справи
при задоволенні позовних вимог.

Ухвалою
Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2008р. до участі в справі
було залучено в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства
Солом'янського району м. Києва та Товариство з обмеженою відповідальністю
"Інюрбудсервіс".

Постановою
Київського апеляційного господарського суду від 09.04.2008р. (судді: Дзюбко
П.О. -головуючий, Сотніков С.В., Пантелієнко В.О.) рішення господарського суду
міста Києва скасовано; позов задоволено; зобов'язано Солом'янську районну в
місті Києві державну адміністрацію продовжити дію договору оренди нерухомого
майна (нежилих будівель, споруд, приміщень) комунальної власності
територіальної громади Солом'янського району міста Києва від 29.03.2005 на
новий термін.

Скасовуючи
рішення місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції зазначив, що
рішення суду першої інстанції не ґрунтується на фактичних обставинах справи,
прийнято з порушенням чинного законодавства.

Натомість,
задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції вказав на наявність підстав для
продовження договору оренди на підставі пункту 3 статті 17 Закону України
"Про оренду державного та комунального майна", яким передбачено
переважне право орендаря, який належним чином виконував свої обов'язки, за
інших рівних умов, на продовження договору оренди на новий термін.

Не
погоджуючись з постановою апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати
та залишити без змін рішення місцевого господарського суду.

Касаційну
скаргу вмотивовано доводами про порушенням апеляційним судом статті 26 Закону
України "Про оренду державного та комунального майна", статей 598,
626 Цивільного кодексу України, статей 134 Господарського кодексу України та
319 Цивільного кодексу України, що визначають права власника щодо належного
йому майна.

Позивач
у відзиві на касаційну скаргу та усно в судовому засіданні заперечив проти її
доводів, вказавши на законність та обґрунтованість постанови апеляційного суду.

У
судовому засіданні від 17.06.2008р. було оголошено перерву до 24.06.2008р. до
12год. 00хв. для виготовлення повного тексту постанови.

Заслухавши
доповідь судді -доповідача та пояснення представників сторін, присутніх у
судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях
та застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна
інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази або перевіряти докази.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом,
Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Солом'янського
району та Суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1 було
укладено договір оренди нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень)
комунальної власності територіальної громади Солом'янського району міста Києва
від 29.03.2005, відповідно до умов якого орендодавець на підставі розпорядження
Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації № 384 від 29.03.2005
передав орендарю в оренду нежиле приміщення, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 155кв.м.

За
додатковими угодами від 24.03.2006 та від 01.09.2006 термін дії договору було
продовжено до 01.08.2007; 18.07.2007 відповідач направив позивачу повідомлення
№ 7450/01 про відмову у продовженні договору оренди приміщення в будинку
АДРЕСА_1 у зв'язку з інформацією про незадовільний стан прибудинкової території
біля приміщення та прийняття рішення про надання зазначеного приміщення в
користування на умовах конкурсу, в якому було запропоновано прийняти участь
позивачу.

Відповідно
до витягу з протоколу № 1 від 07.08.2007 засідання комісії при Солом'янській
районній у м. Києві державній адміністрації з питань використання майна, яке
належить до комунальної власності територіальної громади, переможцем конкурсу
на право оренди спірного приміщення визнано ТОВ "Інюрбудсервіс".

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд встановив, що
переможцем конкурсу на право оренди спірного приміщення стало товариство, яке
запропонувало кращі, а не рівні з позивачем, умови оренди, а з позивачем
домовленості щодо таких умов договору не досягнуто; тому його переважне право
оренди припиняється за статтею 777 Цивільного кодексу України.

Відтак
місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність передбачених
законодавством підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Задовольняючи
позов, апеляційний господарський суд виходив з тих обставин справи, що
орендодавець не надав доказів неналежного виконання орендарем умов договору
оренди та не мав наміру використовувати майно для власних потреб, уклавши
договір оренди з іншою особою, відтак у позивача наявні законні підстави для
продовження дії договору оренди з позивачем на новий термін; порушено переважне
право позивача на продовження договору оренди за відсутності доказів
неналежного виконання ним умов договору.

Як  вбачається з матеріалів справи, предметом
спору є наявність чи відсутність у позивача переважного права оренди нерухомого
майна комунальної власності територіальної громади та порядок його реалізації.

Правовідносини
сторін за договором оренди комунального
майна регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом
України та спеціальним Законом України "Про оренду державного та
комунального майна" (із змінами та доповненнями).

Законом
України "Про оренду державного та комунального майна" (статтею 26
Закону) встановлено, що договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення
строку, на який його було укладено, приватизації об'єкта оренди орендарем (за
участю орендаря), банкрутства орендаря, загибелі об'єкта оренди.

Також
статтею 291 Господарського кодексу України передбачено, що договір оренди
припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, викупу
(приватизації) об'єкту оренди, ліквідації суб'єкта господарювання (орендаря),
загибелі (знищення) об'єкта оренди. Правові наслідки припинення договору оренди
визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом
України.

За
частиною 1 статті 777 Цивільного кодексу України наймач, який належно виконує
свої обов'язки за договором  найму після
спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення
договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним
правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про
це наймодавця до спливу договору найму у строк, встановлений договором, а якщо
він не встановлений договором -у розумний строк.

У
разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне
право наймача на укладення договору припиняється.

Поняття
переважного права орендаря означає надання йому переваги орендодавцем у разі
наявності пропозицій інших господарюючих суб'єктів, що містять умови, рівні з умовами
особи, що наділена переважним правом.

Таким
чином, апеляційним господарським судом невірно застосовані норми матеріального
права, що визначають особу, наділену переважним правом, зміст переважного права
орендаря та порядок його реалізації; висновки про задоволення позовних вимог
ґрунтуються на обставинах справи, що не є істотними для правильного вирішення
даного спору.

Перевіривши
у відповідності до частини 2 статті 1115
Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення у постанові апеляційного
господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що апеляційний
господарський суд в порядку статей 43, 99, 101 Господарського процесуального
кодексу України  розглядаючи справу, не
розглянув всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи
в їх сукупності; не дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та
заперечень докази; неналежним чином проаналізував  правовідносини, що виникли та існували між
сторонами.

Натомість
місцевий господарський суд вірно з'ясував обставини справи, що є істотними для
правильного вирішення спору, та застосував чинне законодавство, яке регулює
спірні правовідносини сторін.

Відповідно
до роз'яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від
29.12.1976 № 11 "Про судове рішення" зі змінами та доповненнями,
рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності
з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних
правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені
обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені
обставини і   правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

За
таких обставин постанова апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а помилково
скасоване законне та обґрунтоване рішення місцевого господарського суду
-залишенню без змін.

Враховуючи
викладене, керуючись статтями 43, 1117, пунктом 6 частини 1 статті
1119, статтями 11110, 11111
Господарського  процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації
задовольнити.

Постанову
Київського апеляційного господарського суду від 09.04.2008р. у справі № 30/295
господарського суду міста Києва скасувати.

Рішення
господарського суду міста Києва від 05.10.2007р. у даній справі залишити без
змін.

Головуючий
Т. Дроботова

Судді
Н.Волковицька

Л.Рогач