ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18.06.08 Справа №16/33-08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Антонік С.Г. судді Кагітіна Л.П. , Яценко О.М.

при секретарі: Пересаді О.В.,

за участю представників:

позивача: Сендецький О.В. – довіреність № 757172 від 04.10.2007 року;

відповідача: Оніщенко В.І. – довіреність б/н від 04.12.2007 року;

третьої особи: не з’явився

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку в особі філії «Херсонське центральне відділення Промінвестбанку», м. Херсон на рішення господарського суду Херсонської області від 09.04.2008 р. у справі № 16/33-08

за позовом: Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку в особі філії «Херсонське центральне відділення Промінвестбанку», м. Херсон

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврофокс», м. Херсон

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Цареводар», м. Херсон

про стягнення 496422 грн.

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврофокс», м. Херсон

до відповідача: Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку в особі філії «Херсонське центральне відділення Промінвестбанку», м. Херсон

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Цареводар», м. Херсон

про визнання договору недійсним

Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк в особі філії «Херсонське центральне відділення «Промінвестбанку», м. Херсон звернувся до господарського суду Херсонської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврофокс» заборгованості за договором уступки вимог від 06.042006 року суми невиконаного зобов’язання у розмірі 496422 грн.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Єврофокс» заявило зустрічний позов до Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку в особі філії «Херсонське центральне відділення «Промінвестбанку», м. Херсон про визнання недійсним договору уступки права вимоги від 06.04.2006 року, укладеного між сторонами.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 09.04.2008 р. у справі № 16/33-08 (суддя Немченко Л.М.) відмовлено у задоволенні основних вимог за первісним позовом та задоволено зустрічні позовні вимоги, визнано недійсним з моменту укладення договір уступки права вимоги від 06.04.2006 року, укладеного між сторонами у справі.

Рішення суду мотивовано тим, що уступка вимоги банку іншій особі на стадії виконання рішення суду суперечить закону, а відтак спірний договір уступки є недійсним згідно ст. 215 Цивільного кодексу України. Суд відмовив у задоволенні позовних вимог за основним позовом, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на п. 2.1.1 договору.

Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк в особі філії «Херсонське центральне відділення Промінвестбанку», м. Херсон не погодилося із рішенням суду у цій справі та звернулося до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить винести постанову, якою повністю скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 09.04.2008 р. у справі № 16/33-08 та прийняти нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврофокс» на користь Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку в особі філії «Херсонське центральне відділення Промінвестбанку» заборгованість за договором уступки права вимоги від 06.04.2006 року в сумі 496422грн.00коп. та відмовити в задоволенні зустрічного позову. Вважає, що судом не були досліджені належним чином та в повному обсязі матеріали та обставини справи, не були доведені обставини, які мали значення для справи, які суд визнав встановленими. Вказує, що судом не надано належної оцінки діям засновника товариства та не враховано, що дії одного з засновників товариства відповідно відбуваються за згодою другого з засновників. Зазначає, що уступка права вимоги була здійснена в частині незавершеного виробництва під врожай 2006 року за договором від 06.04.2006 року, тобто, на те майно, на яке не було звернено стягнення. Вказує, що сам договір уступки та додатки до нього і є актами прийому-передачі майна (тобто майнових прав, права вимагати належне майно). Посилається на те, що договір уступки права вимоги був визнаний Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврофокс» в той момент, коли третю особу було визнано банкрутом. Зазначає, що на момент збору врожаю товариство визнало договір уступки права вимоги та зібрало врожай, але на момент проведення розрахунків по договору, товариство відмовилось визнавати договір та зазначило, що даний договір взагалі йому невідомий, таким чином, товариство намагається не виконувати розрахунки по договору.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 29.05.2008 року у справі № 16/33-08 апеляційний розгляд справи призначено на 18.06.2008 року.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1202 від 17.06.2008 року справу №16/33-08 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий: Антонік С.Г., судді: Кагітіна Л.П. (доповідач), Яценко О.М., якою апеляційна скарга прийнята до розгляду.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Єврофокс» у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без змін. Вважає доводи, викладені в апеляційній скарзі безпідставними. Вказує, що господарським судом першої інстанції зроблений правомірний та повністю підтверджений матеріалами справи висновок про підписання спірного договору неповноважною особою та про порушення при укладенні договору вимог, щодо наявності у особи, яка вчиняє правочин зі сторони нового кредитора, необхідного обсягу цивільної дієздатності. Зазначає, що за спірним договором, згідно з його умовами, новому кредитору було відступлено право вимоги виконання саме грошового зобов'язання, без надання жодних прав щодо звернення стягнення на заставне майно боржника. Посилається на те, що жодних дій щодо визнання спірного договору уступки права вимоги Товариство з обмеженою відповідальінстю «Єврофокс» не здійснювало, тому посилання заявника на не застосування ст.241 Цивільного кодексу України є безпідставним. Вважає правомірним незастосування наслідків визнання договору недійсним, оскільки за спірним договором Товариство з обмеженою відповідальністю «Єврофокс» будь-яке майно не одержувало. Зауважує, що договір уступки права вимоги від 06.04.2006 р. суперечить вимогам чинного законодавства та правомірно визнаний господарським судом Херсонської області недійсним згідно зі ст.207 Господарського кодексу України, ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу України.

Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк в особі філії «Херсонське центральне відділення Промінвестбанку», м. Херсон у письмових поясненнях № 09-5/82 від 17.06.2008 року повідомляє, що банком було подано заяву № 09-3 від 05.05.2008 року до прокуратури Бєлозерського району Херсонської області, в якій банк звернувся з проханням порушити кримінальну справу за фактом незаконного зібрання врожаю 2006 року і притягнути до кримінальної відповідальності посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврофокс». Зазначає, що на даний час здійснюється перевірки РВ УМВС України та банк чекає на відповідь з приводу заяви № 09-3 від 05.05.2008 року.

В судовому засіданні 18.06.2008 року представник заявника апеляційної скарги підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі та поясненнях.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврофокс», м. Херсон заперечив проти апеляційної скарги з підстав, зазначених у відзиві.

Представник третьої особи в судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України, сторони належним чином повідомлялися про час та місце апеляційного розгляду справи. Враховуючи достатність матеріалів справи та апеляційної скарги, колегія суддів визнала можливим розглянути справу за відсутності представника третьої особи.

За заявою присутніх представників сторін апеляційний розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів запису судового процесу.

По закінченні судового засідання, за згодою представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

06.04.2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврофокс» та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком в особі філії «Херсонське центральне відділення Промінвестбанку», м. Херсон був укладений договором уступки права вимоги.

Відповідно до п.п.1.1, 1.2 зазначеного договору, предметом договору є часткове передання первісним кредитором (банком) новому кредитору (Товариство з обмеженою відповідальністю «Єврофокс») у порядку та на умовах цього договору права вимоги виконання зобов’язань боржника (Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Цареводар»), що випливають із кредитних угод № 02-9/53 від 18.02.2004р. та № 02-63/422 від 15.11.2004р., які були укладені між банком та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Цареводар» за договором застави майна № 02-154/436 від 11.11.2005 р., що є забезпеченням виконання боржником боргу на кредитних умовах. Загальна ціна права вимоги складає 2508163 грн.94 коп., що уступається, складається із з безспірної суми заборгованості по кредитній угоді, сума вимоги 758922 грн. сплачується згідно до погодженого сторонами цього договору графіку погашення заборгованості.

Підпунктами 2.1.1., 2.2.1 та 2.2.2 договору, встановлено, що новий кредитор (Товариство з обмеженою відповідальністю «Єврофокс») зобовязаний перерахувати первісному кредитору суму заборгованості боржника (Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Цареводар») перед первісним кредитором за кредитною угодою у розміру вимоги 758 922 грн. у терміни, передбачені графіком погашення заборгованості. Банк зобовязаний передати новому кредитору одночасно з підписанням цього договору належним чином посвідчені документи, які підтверджують право вимоги за кредитною угодою та її забезпечення, а також припинити виконавче провадження по стягненню боргу з боржника. Факт передачі зазначених документів засвідчується підписаним сторонами актом прийому-передачі, який є невід’ємною частиною цього договору (додаток № 2).

Відповідно до п.6.4 договору, майно боржника, яке є забезпеченням вимог первісного кредитора діючим на дату складання сторонами цього договору договорам застави та додатком до нього передається новому кредитору по акту приймання-передачі по узгодженим сторонами цінам.

Договір уступки права вимоги від 06.04.2006 року підписаний з боку банку керуючим філією Херсонського Центрального відділення Промінвестбанку Коломойцем Г.М., з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврофокс» директором Прихидько Юлією Дмитрівною, що діє на підставі статуту. Підписи сторін скріплені печатками.

Стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврофокс» заборгованості за договором уступки права вимоги від 06.04.2006 року суми невиконаного зобов’язання у розмірі 496422 грн. було предметом первісних позовних вимог.

Предметом зустрічних позовних вимог було визнання недійсним договору уступки права вимоги від 06.04.2006 року, укладеного між сторонами.

Колегія суддів вважає первісні позовні вимоги безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги законними та обґрунтованими, в силу наступного:

Згідно ст.207 Господарського кодексу України, господарське зобов’язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Частиною 1 та ч.3 ст.215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст. 203 цього ж кодексу, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно приписів ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, у силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управлена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

У відповідності до ст.512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов’язані може бути змінений іншою особою внаслідок передачі ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги.).

Ст. 517 вказаного кодексу передбачено, що первісний кредитор у зобов’язані повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та колегією суддів апеляційного господарського суду, 14.03.2006 року господарським судом Херсонської області було прийнято рішення у справі № 11/3-06, яким з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Цареводар» на користь АК «Промінвестбанк» стягнуто суму боргу за кредитними договорами №02-63/422 від 15.11.2004 року та № 02-9/53 від 18.02.2005 року у сумі 2508163 грн.94 коп. Згідно рішення звернуто стягнення на рухоме майно, що було предметом застави за договорами забезпечення виконання кредитних зобов’язань. На виконання рішення суду було видано наказ. 07.04.2006 року було відкрито виконавче провадження.

Враховуючи вищевикладене, спірний договір уступки права вимоги від 06.04.2006 року був укладений на стадії виконання судового рішення по справі № 11/3-06, на якій Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, як сторона виконавчого провадження набув прав стягувача.

Кредитор вправі уступити право вимоги особі тільки до прийняття рішення судом. Укладення договору уступки права вимоги на стадії виконання судового рішення, на якій Банк, як сторона виконавчого провадження, набув процесуальний статус стягувача ( тобто за межами зобов’язальних правовідносин) є можливим лише на підставі та у порядку визначеному Господарським процесуальним кодексом України та Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, заміна сторони на стадії виконання судового рішення може відбутися лише на підставі та у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України та Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 25 Господарського процесуального кодексу України, у разі вибуття однієї з сторін у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні внаслідок реорганізації підприємства чи організації господарський суд здійснює заміну цієї сторони її правонаступником, вказуючи про це в рішенні або ухвалі. Усі дії, вчинені в процесі до вступу правонаступника, є обов'язковими для нього в такій же мірі, в якій вони були б обов'язковими для особи, яку він замінив. Правонаступництво можливе на будь-якій стадії судового процесу.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї з сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, в якій вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Враховуючи положення вищенаведених норм, ст.25 Господарського процесуального кодексу України допускає заміну сторони у разі її вибуття у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні, але з підстави, коли це сталося у наслідок реорганізації підприємства чи організації, а ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у разі вибуття однієї зі сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також заінтересована сторона має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Таким чином, укладення спірного договору уступки права вимоги від 06.04.2006 року на стадії виконання судового рішення суперечить вищенаведеним нормам закону, а отже договір слід визнати недійсним.

Відповідно до ст.216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов’язані з його недійсністю.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції щодо безпідставності вимог позивача за первісним, оскільки позовні вимоги заявлені на підставі п.2.1.1 спірного договору, який підлягає визнанню недійним.

Доводи заявника апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та наступним:

Згідно умов договору, відповідач за зустрічним позовом прийняв договірне зобов’язання щодо припинення виконавчого провадження по стягненню суми боргу з боржника. Однак, виконавче провадження державним виконавцем було закрито лише 26.03.2007 року за п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі ухвали господарського суду Херсонської області від 01.03.2007 року про визнання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Цареводар» банкрутом.

Також, як свідчать матеріали справи, господарським судом Херсонської області у 2006 році була порушена справа № 12/133-Б-06 про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Цареводар». Ухвалою від 08.02.2007 року по цій справі затверджено реєстр кредиторів, зокрема, до першої черги віднесені кредиторські вимоги ХЦВ АК ПІБ у сумі 2 271663 грн. 94коп, які витікають із невиконання договірних зобов’язань з боку Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Цареводар» за кредитними договорами № 02-63/422 від 15.11.2004 року та № 02-9/53 від 18.02.2005 року. Отже, після укладення спірного договору, відповідач за зустрічним позовом користувався правом вимоги заборгованості.

Не доведено і відповідачем за зустрічним позовом виконання п. 6.4 спірного договору щодо передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Єврофокс» майна боржника, яке є забезпеченням вимог первісного кредитора у порядку, визначеному зазначеним пунктом.

Також, при прийнятті цієї постанови колегія суддів враховує наступне:

Згідно з ч.2 ст.203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до п. 7.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврофокс» виконавчим органом товариства є директор, який вирішує всі питання діяльності товариства, керує його поточною діяльністю та вправі без довіреності вчиняти від імені товариства правочини.

Позивач за зустрічним позовом стверджує, що не уповноважувало будь-яку особу на укладення спірного договору.

Згідно пояснень посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврофокс», спірний договір був підписаний засновником Фернансес Ромірес О.М. в одному екземплярі.

Відповідно до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврофокс» в редакції чинній на день укладення спірного договору, товариство засноване двома засновниками, засновники не уповноважені укладати договори, повноваження щодо укладення договору віднесені до компетенції директора.

Таким чином, засновник, підписуючи договір від імені директора перевищила свої повноваження.

Згідно ч.1 ст. 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем за зустрічним позовом не доведено наступне схвалення спірного договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврофокс». Лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврофокс» № 158 від 15.08.2006 року не свідчить про наступне схвалення спірного правочину, і не є неоспорюваним доказом.

Безпідставними є доводи заявника апеляційної скарги щодо того, що господарським судом першої інстанції не було враховано, що уступка права вимоги за спірним договором здійснювалась відносно майна, на яке не було звернено стягнення.

Зі змісту спірного договору вбачається, що за умовами цього договору новий кредитор (Товариство з обмеженою відповідальністю «Єврофокс») набув лише право вимагати від боржника (Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «Цареводар») виконання на свою користь зобов'язань по погашенню суми заборгованості у розмірі вимоги 758 922,00 грн., що випливає з угод, зазначених в п.1.1 цього договору. Пунктом 2.1.2 спірного договору встановлено, що з моменту його підписання новий кредитор набуває всі права первісного кредитора по кредитній угоді та по угодам, які яє забезпеченням виконання зазначеної кредитної угоди в повному обсязі, за винятком права нарахування відсотків по кредитній угоді. Але, згідно з п.2.3.3 договору банк залишив за собою право застави відносно боржника у початковому розмірі до розрахунку нового кредитора з первісним кредитором. При цьому, будь-яке майно боржника, яке є забезпеченням вимог первісного кредитора, як це встановлено п.6.4 договору, новому кредиторові передано не було.

Також, п. 5.3 договору застави № 02-154/436 встановлений порядок звернення стягнення на заставлене майно, згідно з яким, зокрема, реалізація заставодержателем майна здійснюється лише після передачі цього майна заставодавцем (СТОВ «Цареводар») у власність заставодержателя (банку). Доказів передачі заставного майна банком, який відповідно до п.2.3.3 спірного договору зберігав право застави за собою, не надано.

Отже, за спірним договором згідно з його умовами новому кредитору було відступлено право вимоги виконання саме грошового зобов’язання без надання жодних прав щодо звернення стягнення на заставне майно боржника, а тому посилання заявника на те, що уступка вимоги здійснена в частині незавершеного виробництва, тобто за рахунок майна, на яке не було звернено стягнення, безпідставні.

Матеріали перевірки прокуратури Білозерського району Херсонської області та Білозерського РВ УМВС в Херсонській області, на які посилається заявник в обґрунтування своїх доводів, також не підтверджують факт визнання з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврофокс» спірного договору та не спростовують вищевикладених обставин, встановлених судом.

Також, слід зазначити, що оскільки за спірним договором уступки права вимоги новий кредитор не міг одержати та не одержував будь-якого майна за договором застави, відсутні підстави для застосування наслідків недійсності правочину. Отже, господарським судом першої інстанції правомірно не було застосовано наслідків недійсності спірного договору.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що господарським судом з’ясовані всі обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення господарського суду першої інстанції по цій справі прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку в особі філії «Херсонське центральне відділення Промінвестбанку», м. Херсон на рішення господарського суду Херсонської області від 09.04.2008 р. у справі № 16/33-08 задоволенню не підлягає.

Судові витрати за первісним позовом, за зустрічним позовом та за апеляційною скаргою відносяться на Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк в особі філії «Херсонське центральне відділення Промінвестбанку», м. Херсон.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, п.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку в особі філії «Херсонське центральне відділення Промінвестбанку» залишити без задоволення, а рішення господарського суду Херсонської області від 09.04.2008 р. у справі №16/33-08 - без змін.

Головуючий суддя Антонік С.Г.

судді Кагітіна Л.П.

Яценко О.М.