КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2008                                                                                           № 3/242

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Студенця В.І.

суддів:           Зеленіна В.О.

Поляк О.І.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не з’явився;

від позивача 2 – Бондаренко І.П.;

від відповідача - Філон В.І.;

від прокуратури – Гаврюшенко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту "Автопарк-Сервіс" Святошинського району

на рішення Господарського суду м.Києва від 10.07.2008

у справі № 3/242 (Сівакова В.В.)

за позовом                               Прокурора Святошинського району м.Києва

до                                                   Комунального підприємства по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту "Автопарк-Сервіс" Святошинського району

про                                                  звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Святошинського району міста Києва звернувся до господарського суду м. Києва з позовом в інтересах держави в особі Київської міської ради та Управління з контролю за використанням та охороною земель у м. Києві та Київській області до Комунального підприємства по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту “Автопарк-Сервіс” (далі КП „Автопарк – Сервіс”) про звільнення самовільно зайнятої ділянки.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 25.06.2008 порушено провадження у справі № 3/242 за позовом Прокурора Святошинського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради та Управління з контролю за використанням та охороною земель у м. Києві та Київській області до КП „Автопарк – Сервіс” про звільнення самовільно зайнятої ділянки.

Рішенням господарського суду м. Києва від 10.07.2008 позов задоволено частково. Суд позов прокурора Святошинського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради задовольнив та зобов’язав КП „Автопарк – Сервіс” звільнити самовільну зайняту земельну ділянку площею 200 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Сім”ї Сосніних,1, що використовується під розміщення автостоянки повернувши її Київській міській раді. В іншій частині суд в позові відмовив.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду м. Києва від 10.07.2008 у справі № 3/242 Комунальне підприємство по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту “Автопарк-Сервіс” подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду м. Києва від 10.07.2008 скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи, та неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Управління з контролю за використанням та охороною земель у м. Києві та Київській області проти доводів наведених в апеляційній скарзі заперечувало та просило рішення господарського суду м. Києва від 10.07.2008 залишити без зміни, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Київська міська рада повноважних представників в засідання суду не направила та не повідомила суд про причини їх неявки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 187 Земельного кодексу України ( далі ЗК України) контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Закон України „Про державний контроль за використанням та охороною земель” визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про державний контроль за використанням та охороною земель” основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель, зокрема є: забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.

Державний контроль за використанням та охороною земель здійснює спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів ( ч. 1 ст. 5 Закону України „Про державний контроль за використанням та охороною земель”).

Згідно ст. 10 Закону України „Про державний контроль за використанням та охороною земель” державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема, безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Порядок планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охоронною земель, затверджено наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 12.12.2003 № 312 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.12.2003 за № 1223/8544 (далі Порядок).

Пунктом 4.2 Порядку передбачено, що при проведенні перевірки державний інспектор: установлює особу, яка є власником земельної ділянки чи землекористувачем; при встановленні факту зміни власника чи користувача об'єкта нерухомості уживає заходів для з'ясування особи фактичного власника чи користувача; установлює правомірність використання земельних ділянок іншими землекористувачами, яким вони не надані у власність чи користування; перевіряє наявність документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою.

При виявленні порушення земельного законодавства державний інспектор: з'ясовує обставини та суть скоєного порушення земельного законодавства; установлює особу, яка здійснила порушення земельного законодавства; установлює, чи є в діях чи бездіяльності особи, яка вчинила порушення земельного законодавства, ознаки адміністративного правопорушення або склад злочину; обстежує земельну ділянку і встановлює, чи завдана юридичними чи фізичними особами шкода земельним ресурсам внаслідок їхньої господарської та іншої діяльності ( п. 4.3 Порядку).

Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства (далі - акт) складається за результатами перевірки, якщо виявлено чи не виявлено порушення земельного законодавства ( п. 5.2 Порядку).

Також, відповідно до п. 5.6 Порядку в акті наводиться план-схема місця розташування земельної ділянки (схематичний абрис чи викопіювання з картографічних матеріалів планів земельної ділянки з прив'язкою до місцевості та зазначенням суміжних землекористувачів). На плані-схемі вказується загальна площа земельної ділянки та площа, на якій виявлено порушення (забруднення, самовільне зайняття тощо).

Державним інспектором Управління з контролю за використанням та охороною земель у м. Києві та Київській області 15.05.2008 проведено перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства КП „Автопарк – Сервіс” при використанні земельної ділянки за адресою: м. Київ вул. Сім’ї Сосніних, 1, за наслідками якої складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 1924/85 від 19.05.2008.

Перевіркою встановлено, що станом на 19.05.2008 КП „Автопарк – Сервіс” самовільно займає земельну ділянку площею 200 кв. м. під розміщення автостоянки за адресою : вул. Сім’ї Сосніних у Святошинському районі м. Києва. Документи, що посвідчують право власності в т.ч. на умовах оренди передбачені ст.ст. 125, 126 ЗК України на земельну ділянку у КП „Автопарк – Сервіс” відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Пунктом 12 Перехідних положень ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до ст. 9 ЗК України до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин на їх території належить, зокрема: а) розпорядження землями територіальної громади міста; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки ( ч. 1 ст. 124 ЗК України).

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними (ст. 1 Закон України „Про державний контроль за використанням та охороною земель”).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень (ст. 33 ГПК України).

Як вбачається із матеріалів справи у КП “Автопарк-Сервіс” відсутні будь-які документи, що посвідчують його право користування спірною земельною ділянкою.

Отже, КП „Автопарк – Сервіс” не набуло у встановленому Земельним кодексом України порядку права користування земельною ділянкою площею 200 кв. м. по вул. Сім'ї Сосніних, 1.

Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що матеріалами справи доведено, що КП „Автопарк – Сервіс” фактично використовує земельну ділянку площею 200 кв.м. по вул.. Сім”ї Сосніних, 1 в м. Києві за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) і тому суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов прокурора в інтересах держави в особі Київської міської ради.

Згідно ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Оскільки право комунальної власності на спірну земельну ділянку належить територіальній громаді міста Києва в інтересах якої виступає Київська міська рада, то спір про її звільнення не порушує права та охоронювані законом інтереси Управління з контролю за використанням та охороною земель у м. Києві та Київській області, а тому позов прокурора в інтересах держави в особі Управління з контролю за використанням та охороною земель у м. Києві та Київській області з вказаних підстав задоволенню не підлягає.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 10.07.2008.

Доводи наведенні КП „Автопарк – Сервіс” в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 – 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва від 10.07.2008 у справі № 3/242 залишити без зміни, а апеляційну скаргу Комунального підприємства по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту “Автопарк-Сервіс” - без задоволення.

2. Матеріали справи № 3/242 повернути господарському суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя                                                                      Студенець В.І.

Судді                                                                                          Зеленін В.О.

Поляк О.І.

29.09.08 (відправлено)