ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА          Справа №  12/1245а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня
2008 р.
м. Черкаси

Господарський
суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі
Петько Л.В., за участю прокурора Кучеренко О.І., представників сторін: позивача
-Поліщук Л.М. за довіреністю, відповідача -ОСОБА_2 за довіреністю, у відкритому
судовому засіданні, в приміщенні суду, розглянувши справу за позовом першого
заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Головної
державної інспекції на автомобільному транспорті України до суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення 1700 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор
в інтересах держави в особі Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті України (далі - позивач) звернувся в господарський суд Черкаської
області з адміністративним позовом до суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_1(далі - відповідач) про стягнення 1700 грн. В
обґрунтування своїх вимог прокурор і позивач вказали, що за результатами
здійснення перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт
державними інспекторами територіального управління позивача в Черкаській
області 11.05.2007 року виявлено порушення зазначених вимог законодавства (далі
-правопорушення) відповідачем, про що було складено акт № 011252. На підставі
зазначеного акту начальником територіального управління позивача в Черкаській
області винесено постанову № 0411516 про застосування до відповідача за
виявлене правопорушення фінансових санкцій у виді штрафу в сумі 1700 грн. Штраф
відповідачем добровільно не сплачено, у зв'язку з чим прокурор і позивач
просили стягнути його в примусовому порядку.

В
судовому засіданні прокурор та представник позивача позовні вимоги з підстав,
викладених в адміністративному позові, підтримали і просили суд їх
задовольнити.

Відповідач
подав письмові заперечення проти позову. Із заперечень і пояснень представника
відповідача в суді слідує, що постанова про застосування фінансових санкцій до
відповідача незаконна, а позовні вимоги необґрунтовані внаслідок відсутності в
діях відповідача ознак інкримінованого правопорушення, прокурором і позивачем
пропущено строк застосування фінансової санкції, передбачений ст. 250 ГК
України, тому в задоволенні позову відповідач просив суд відмовити.

Вислухавши
пояснення прокурора, представників сторін, дослідивши наявні в справі письмові
докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних
підстав.

Із
акта № 011252 від 11.05.2007 року вбачається, що державними інспекторами
територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті України в Черкаській області на підставі завдання від 10.05.2007
року № 005237, в м. Умані Черкаської області біля готелю „Умань” проведена
перевірка транспортного засобу марки Івеко 35Ц11В номерний знак НОМЕР_1, водієм
і власником якого був відповідач. Зазначеним автомобілем відповідачем
здійснювались регулярні перевезення пасажирів на маршруті загального
користування Умань-Київ без дозволу або договору з ДДАТ України, чим порушено
ст. 39 Закону України „Про внесення змін до Закону України Про автомобільний
транспорт”.

Із
постанови начальника територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті України в Черкаській області про застосування
фінансових санкцій від 02.07.2007 року № 041516 вбачається, що під час
перевірки, проведеної 11.05.2007 року, виявлено порушення позивачем вимог ст.
39 Закону України „Про внесення змін до Закону України Про автомобільний
транспорт”, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 ч. 1 ст. 60 названого
Закону у виді фінансової санкції в сумі 1700 грн. Порушення полягає в тому, що
відповідач, експлуатуючи транспортний засіб марки Івеко 35Ц11В номерний знак
НОМЕР_1, надавав послуги по регулярним перевезенням пасажирів на маршруті
загального користування Умань-Київ без наявності дозволу ДДАТ України.

Копія
постанови була направлена відповідачу 05.07.2007 року з пропозицією сплатити
застосовану фінансову санкцію добровільно, відповідачем зазначена вимога не виконана.

Заперечуючи
проти позову представник відповідача вказав, що працівники позивача під час
перевірки невірно встановили режим організації здійснюваних відповідачем
перевезень, внаслідок чого допустили невірне застосування Закону України „Про
автомобільний транспорт” і дійшли до помилкового висновку про наявність в діях
відповідача ознак інкримінованого правопорушення. В обґрунтування своїх
заперечень представник відповідача надав письмові докази, а саме -дорожній
лист, заявку, договір і квитанцію про оплату спірного перевезення, здійсненого
на замовлення. Зазначеними доказами, як стверджує представник відповідача,
підтверджується, що відповідач здійснював нерегулярне перевезення.

За
встановлених обставин суд вважає, що дії позивача щодо здійснення перевірки і
застосування фінансової санкції до відповідача відповідають вимогам ст. 6
Закону України „Про автомобільний транспорт”, п. 1 Положення про Міністерство
транспорту та зв'язку України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 06.06.2006 № 789, п. 4 Положення про Головну державну інспекцію на
автомобільному транспорті (далі Головавтотрансінспекція), затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2004 №1190, п. 1 Положення про
територіальні органи Головної державної інспекції на автомобільному транспорті,
затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 14.12.2005
№ 888, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.12.2005 за №
1573/11853, п.п. 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006
№ 1567, отже оскаржена постанова начальника територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному транспорті України в Черкаській області
про застосування фінансових санкцій від 02.07.2007 року № 041516 до позивача
прийнята повноважним органом (посадовою особою), в межах своїх повноважень, з
дотриманням встановленого порядку.

Відповідно
до ст. 39 Закону України „Про внесення змін до Закону України Про автомобільний
транспорт”, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і
пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному
транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення. Документами для регулярних пасажирських
перевезень для автомобільного перевізника, крім інших є договір із органами
виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл. Для
нерегулярних перевезень зазначені документи не вимагаються.

Згідно
п.п. 60, 61 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту,
затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року № 176 (з
наступними змінами), автобус, яким здійснюється нерегулярне перевезення,
повинен містити трафарет з написом червоною фарбою „нерегулярне перевезення”,
під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати копію договору
перевізника із замовником транспортних послуг.

На
момент здійснення перевірки відповідач (він же водій і перевізник) договору із
органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозволу
або договору перевізника із замовником транспортних послуг перевіряючим не
надав, автобус передбаченого Правилами трафарета не мав. Із цього слідує, що
обставини правопорушення позивачем встановлені повно і достовірно, вид
правопорушення визначено правильно, на момент перевірки це правопорушення мало
закінчений склад, тому документи, надані представником відповідача в суді для
його спростування, визнаються судом неналежним доказом і до уваги не
приймаються.

Відповідно
до ст. 60 Закону України „Про внесення змін до Закону України Про автомобільний
транспорт”, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів
без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього
Закону, застосовуються санкції у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. Отже - вид і міра санкції позивачем обрані правильно.

За
змістом позову предметом даного спору є факт несплати відповідачем штрафної
санкції, застосованої до нього позивачем за порушення правил здійснення
господарської діяльності. Порушень приписів ст.ст. 238, 241, 250 ГК України в
діях позивача суд не вбачає, тому заперечення відповідача щодо пропуску строку
застосування фінансової санкції визнає теж необґрунтованим і відхиляє.

З
урахуванням викладеного суд вважає, що спірна постанова відповідає вимогам
чинного законодавства, є правомірною і такою, що підлягає примусовому
виконанню, а позов -задоволенню.

Відповідно ст. 94 КАС
України з відповідача в дохід державного бюджету підлягає стягненню судовий
збір в сумі 17 грн.

Керуючись ст. ст. 94,
160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,  -

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити повністю.

Стягнути
з суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2:

- у
дохід державного бюджету на код одержувача 22809222, р/р 0002, код
платежу 23030300, банк УДК в Черкаській області, одержувач ВДК в м. Черкаси,
МФО 854018 -  фінансові санкції у розмірі
1700 грн.;

- в
доход бюджету на рахунок № 0002, банк ГУДК в Черкаській області, МФО
- 854018, код бюджетної класифікації -22090200, символ звітності банку -095,
отримувач - УДК м. Черкаси, код 22809222 через Канівську ОДПІ -17 грн. судового
збору.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана протягом десяти днів
з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви в Київський  апеляційний адміністративний суд через
господарський суд Черкаської області. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
В.М. Грачов