РІШЕННЯ

"26" серпня 2008 р.

Справа № 8/96-1906

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

Розглянув матеріали справи:

за позовом: Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз»в особі Збаразького управління з експлуатації газового господарства, вул. Л.Українки,14, м. Збараж

до відповідача-1: Збаразько - Ланівецького об’єднаного військового комісаріату, вул. Б.Хмельницького,22, м. Збараж

до відповідач-2: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернополя, вул. Галицька,1, м. Тернопіль

про: стягнення заборгованості, пені, штрафних санкцій, інфляційних нарахувань на загальну суму 33197,84 грн.

За участю представників сторін:

позивача: не прибув

відповідача 1: Троян Р.Б. –старшого лейтенанта, доручення № 01/3015 від 11.09.2007 р.

відповідача 2: не прибув

В судовому засіданні представникам сторін роз’яснено їх процесуальні права та обов’язки, передбачені статтями 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового засідання не здійснюється.

Ухвалою суду від 26.06.2008 року строк вирішення спору, встановлений ч.1 ст.69 ГПК України продовжено, в порядку передбаченому ч.4 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Суть справи:

Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз»в особі Збаразького управління з експлуатації газового господарства, м. Збараж, надалі позивач, звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до Збаразько-Ланівецького об’єднаного військового комісаріату, м. Збараж, надалі відповідач-1 та до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернополя, надалі відповідач-2, про стягнення солідарно заборгованості в сумі 17069,87 грн., пені в сумі 12365,26 грн., штрафних санкцій в розмірі 1194,89 грн., 202,37 грн. трьох процентів річних, 2365,45 грн. інфляційних нарахувань.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачами були порушені умови договору №06/Д-004 від 01.03.2007р. та договору поруки від 01.03.2007р., що потягнуло виникнення заборгованості, на суму якої в установленому порядку нараховані штрафні санкції, інфляційні нарахування та пеня. В підтвердження викладеного додає договір №06/Д-004 від 01.03.2007р. на постачання і транспортування природного газу, договір поруки від 01.03.2007р., Акти прийому-передачі природного газу за жовтень-грудень 2007 року та інші документи, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Відповідач 1 письмових заперечень суду не надав, однак проти позовних вимог в засіданні заперечив, посилаючись на те, що згідно укладеного 01.03.2007р. договору поруки відповідати за виконання боржником (Збаразько-Ланівецьким об’єднаним районним військовим комісаріатом) свого зобов'язання по Договору № 06/Д-004 від 01.03.2007р. повинен поручитель (Квартирно-експлуатаційний відділ м. Тернополя). Просить в позові до Теребовлянського районного військового комісаріату, вул. Шевченка, 16, м. Теребовля, Теребовлянського району, Тернопільської області відмовити.

Відповідач 2, згідно представлених письмових пояснень, підтриманих його повноважним представником в судових засіданнях позовних вимог не визнає, вважає їх такими, що не підлягають до задоволення, посилаючись на лист Міністерства оборони України № 303/23/2/261 від 26.04.2007р., згідно якого оплата комунальних послуг та енергоносіїв, використаних обласними військовими комісаріатами, повинні здійснюватися за рахунок видатків, передбачених у Державному бюджеті України для Міноборони на зазначену мету. Окрім того, зазначає, що з жовтня місяця 2007р. Договір покури від 01.03.2007р. ними було розірвано, а відтак рахунки на оплату за спожитий районним комісаріатом газ за період з жовтня місяця по грудень місяць 2007р. ними не приймались та не обліковувались. Вважає, що КЕВ зобов’язаний сплачувати вартість спожитого відповідачем 1 газу лише з січня місяця 2008р.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судове засідання 26.08.2008р.представник позивача не прибув, проте звернувся до суду із письмовим клопотанням від 26.08.2008р. про розгляд справи за наявними документами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши обґрунтування представника позивача, судом встановлено наступне:

01 березня 2007 року між Збаразьким управлінням з експлуатації газового господарства ВАТ «Тернопільгаз»(постачальник) та Збаразько-Ланівецьким об’єднаним військовим комісаріатом (покупець) був укладений договір на постачання і транспортування природного газу №06/Д-004.

За умовами даного договору постачальник в 2007 році поставляє і транспортує природний газ з ресурсів ДК «Газ України», а покупець приймає та оплачує вартість газу і його транспортування. Підпунктом 3.2 договору визначено, що фактична кількість поставленого по даному Договору природного газу визначається на підставі щомісячних актів фактичного споживання природного газу, які підписуються між покупцем і постачальником.

У відповідності до п.п. 6.1 п. 6 договору сторони встановили, що розрахунки за газ здійснюються покупцем попередньою оплатою не пізніше ніж за 5 (п’ять) банківських днів до початку місяця поставки газу в розмірі 100% вартості заявленого газу та послуг по його транспортуванню. Остаточний розрахунок проводиться до 10 числа наступного за звітним місяцем шляхом перерахунку грошових коштів на розподільчий рахунок постачальника.

Сторони передбачили, що даний договір діє до 31 грудня 2007 року, а в частині розрахунків –до повного їх виконання.

Як підтверджується матеріалами справи, а саме Актами прийому-передачі природного газу за жовтень, листопад та грудень 2007 року на виконання умов договору позивач поставив, а відповідач-1 прийняв 16150 тис. куб.м. природного газу на суму 17069,87 грн. Дані Акти скріплені печатками та підписами уповноважених представників по договору, відтак, свідчать про належне виконання Збаразьким управлінням з експлуатації газового господарства покладених договором від 01.03.2007р. №06/Д-004 зобов’язань.

Однак, як вбачається із матеріалів справи та не заперечується представниками сторін Збаразько-Лановецький об’єднаний районний військовий комісаріат покладені на нього договором від 01.03.2007р. №06/Д-004 обов’язки щодо своєчасної оплати вартості газу виконав не належним чином, чим допустив заборгованість перед позивачем в сумі 17 069,87 грн.

Разом з тим, 01 березня 2007 року між Збаразько-Ланівецьким об’єднаним військовим комісаріатом (споживач), Збаразьким управлінням з експлуатації газового господарства ВАТ «Тернопільгаз»(постачальник) та Квартирно-експлуатаційним відділом (платник) був укладений договір поруки, за умовами якого платник зобов’язується перед постачальником споживача відповідати за виконання останнім свого зобов’язання по договору №06/Д-004 від 01.03.2007р.

Підпунктом 1.2 договору поруки встановлено, що у випадку невиконання споживачем своїх зобов’язань по оплаті за розрахунковий період згідно з Договором №06/Д-004 від 01.03.2007р. платник зобов’язується у 3-х денний термін з моменту прострочення споживачем оплати чергового щомісячного платежу, або з моменту отримання вимоги постачальника відповідати перед постачальником в межах суми боргу за природний газ шляхом перерахування коштів.

Також встановлено, що у разі порушення споживачем зобов’язання, забезпеченого порукою, споживач і платник відповідають перед постачальником як солідарні боржники.

Таким чином, позивач стверджує, що Збаразько-Ланівецьким об’єднаним військовим комісаріатом були порушенні умови договору на поставку природного газу в частині своєчасної оплати за спожитий газ, а Квартирно-експлуатаційним відділом –умови договору поруки щодо відповідальності за невиконання військовим комісаріатом зобов’язання по договору на поставку природного газу, відтак, із солідарних боржників слід стягнути суму заборгованості, інфляційні нарахування, пеню та штрафні санкції.

Оцінивши зібрані по справі докази та дослідивши норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем і відповідачем у справі виникли зобов’язання з договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, згідно якого, в силу ст. 714 Цивільного Кодексу України, одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю –продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 ЦК України).

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Взаємовідносини між газопостачальними (газотранспортними) організаціями та громадянами (споживачами газу) регулюються Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 р. № 2246 (далі –Правила).

Відповідно до вказаних Правил послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі укладеного між ним та газопостачальною (газотранспортною) організацією договору про надання послуг з газопостачання.

Згідно ст. 11 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення зобов'язань.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов’язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших активів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Виконання зобов’язань в силу закону (ст. 546 ЦК України) можуть забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов’язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов’язання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов’язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Договором №06/Д-004 від 01.03.2007р. на постачання і транспортування природного газу та договором поруки від 01.03.2007р. сторони передбачили порядок обліку фактично спожитого газу, порядок оплати вартості спожитого газу, а також відповідальність за порушення умов договорів.

Однак, всупереч згаданих приписів закону, положень укладених між сторонами договорів, оплата вартості спожитого відповідачем 1 газу за період з листопада місяця 2007р. по грудень місяць 2007 р. вчасно не була проведена і як стверджує позивач та свідчать матеріали справи, зокрема, акти прийому –передачі природного газу за вказаний період, обґрунтований розрахунок суми боргу, має місце заборгованість по оплаті за спожитий газ на час звернення з позовом в сумі 17069,87 грн., що не і заперечено відповідачами.

Враховуючи, що відповідачі не надали суду будь-яких обґрунтованих заперечень по суті заявлених позовних вимог, як і не надали суду доказів про погашення заборгованості перед позивачем, суд вважає позовні вимоги Збаразького управління з експлуатації газового господарства відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Тернопільгаз”, вул. Л.Українки, 14, м. Збараж щодо стягнення солідарно із Збаразько - Ланівецького об’єднаного військового комісаріату, та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернополя, 17 069,87 грн. боргу за спожитий Збаразько –Ланівецьким об’єднаним районним військовим комісаріатом газ обґрунтованими, підтвердженими документально та такими, що підлягають до задоволення.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1 ст. 625 ЦК України).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7 договору сторони передбачили, що за порушення терміну оплати покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,5% від суми прострочення платежу за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Як вбачається із поданих розрахунків позивачем нарахована пеня, за період з 10.11.2007р. по 14.05.2008р., в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, в сумі 12365,20 грн.; інфляційні нарахування, за період з листопада 2007 року по квітень 2008 рік (включно), в сумі 2365,45 грн.; 202,79 грн. трьох процентів річних за період з 10.11.2007р. по 14.05.2008р., а також, 1194,89 грн. штрафних санкцій в розмірі 7%.

Розглянувши представлений розрахунок 3% річних, інфляційних нарахувань, пені та штрафних санкцій, з огляду на наявність заборгованості за договором, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення 3% річних, інфляційних нарахувань, пені та штрафних санкцій обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, Квартирно-експлуатаційний відділ стверджує про відсутність правових підстав щодо сплати ним суми боргу, мотивуючи припиненням дії договору поруки від 01.03.2007р., в зв’язку із закінченням зобов’язань по договору №06/Д-004 від 01.03.2007р. та укладенням нового договору №06/Д-004 від 02.01.2008р. на постачання і транспортування природного газу.

Однак, дані твердження до уваги судом при розгляді справи не беруться, оскільки пунктом 11 Договору від 01.03.2007р. на постачання природного газу передбачено дію даного договору в частині розрахунків до повного їх виконання. Згідно ст. 599 ЦК України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Так як судом встановлено наявність заборгованості по оплаті природного газу, тому зобов’язання щодо її погашення та повних розрахунків належним чином не виконані.

Також, суд зазначає, що листи Квартирно-експлуатаційного відділу від 09.08.2007р. №9/12330 та Збаразького управління з експлуатації газового господарства від 20.08.2007р. №210, на які посилається відповідач-2 не є належними доказами про розірвання договору поруки від 01.03.2007р., оскільки згідно положень статті 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається.

Станом на дату розгляду справи сторонами не подано, а судом не здобуто додаткових угод, додатків до договір чи договору, які б свідчили про розірвання сторонами договору поруки.

Крім цього, як стверджує відповідач-2 згідно листа Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 26.04.2007р. №303/23/2/261 та листа Міністерства фінансів України від 28.09.2007р. №31-11070/14-8/19771 утримання районних (міських) військових комісаріатів та оплата комунальних послуг та енергоносіїв повинні здійснюватися за рахунок видатків та в межах асигнувань, передбачених у Державному бюджеті для Міністерства оборони на зазначену мету. За таких обставини вважає, що він не повинен сплачувати заборгованості, яка виникла по договору від 01.03.2007р. №06/Д-004.

Дані твердження відповідача-2 суд оцінює критично, оскільки зазначені листи носять рекомендаційний, а не нормативний характер, і не є правовими підставами для зміни зобов’язання. Будь-яких додаткових угод з цього приводу сторонами не подано.

Згідно вимог ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь –які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 49 ГПК України державне мито та судові витрати позивачу відшкодовуються за рахунок відповідачів солідарно.

Разом з тим, судом встановлено, що позивачем при поданні позовної заяви згідно платіжного доручення №4905 від 04.04.2008р. сплачено 616,77 грн. державного мита. Натомість, як вбачається із суми позовних вимог розмір державного мита за ставками, передбаченими статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»повинен складати 331,97 грн.

Згідно ст. 47 ГПК України державне мито підлягає поверненню у випадках і в порядку, встановлених законодавством.

Як зазначено в ст. 8 Декрету КМУ «Про державне мито»сплачене державне мито підлягає поверненню частково або повністю у випадку внесення мита в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством.

За таких обставин, державне мито в сумі 284,80 грн. підлягає поверненню позивачу як надміру сплачене.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 47, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути солідарно із Збаразько - Ланівецького об’єднаного військового комісаріату, вул. Б.Хмельницького, 22, м. Збараж, код 09937429, та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернополя, вул. Галицька,1, м. Тернопіль, код 08464162, р/р 0150 ГДКУ в Тернопільській області, МФО 838012, на користь Збаразького управління з експлуатації газового господарства відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Тернопільгаз”, вул. Л.Українки, 14, м. Збараж, код 34905647, р/р 260068741 в ТОД ВАТ “Райффайзен Банк “Аваль”, МФО 338501 - 17069,87 грн. заборгованості, 12365,26 грн. пені; 1194,89 грн. - штрафних санкцій; 202,37 грн. трьох процентів річних; 2365,45 грн. інфляційних нарахувань; 331,97 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

3. Повернути з Державного бюджету на користь Збаразького управління з експлуатації газового господарства відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Тернопільгаз”, вул. Л.Українки,14, м. Збараж, код 34905647, р/р 260068741 в ТОД ВАТ “Райффайзен Банк “Аваль”, МФО 338501, державне мито в сумі 284,80 грн. як надмірно сплачене.

Видати довідку.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (підписання рішення –01.09.2008р.).

5. Сторони вправі подати апеляційну скаргу, а прокурор внести апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття через місцевий господарський суд.

Суддя