ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.08 Справа № 22/69/08

Суддя Скиданова Ю.О.

Позивач:

Відкрите акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь",

69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72,

Відповідач:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Запорізька індустріальна компанія”,

69120, м. Запоріжжя, вул. Вороніна, буд. 29, кв.45

Суддя Скиданова Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:

Лахматова К.Г., представник, довіреність №20-421 від 28.11.2007р.

від відповідача:

Скічко М.Ю., представник, довіреність №223 від 18.06.2008р.

Куценко В.І., представник, довіреність №234 від 24.06.2008р.

Провадження у справі №22/69/08 порушено ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.06.2008р. Справу призначено до судового розгляду в засіданні суду на 25.06.2008р.

На вимогу відповідача при розгляді справи по суті відповідно до ч.7 ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ухвалою суду від 25.06.2008р. розгляд справи відкладався на 31.07.2008р.

У судовому засіданні 31.07.2008р. розгляд справи судом закінчено. За згодою сторін відповідно до ст.85 ГПК України суддею оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилається на ст.525-527, 629 ЦК України, ст.193 ГК України, ст.2, 12 ГПК України і просить стягнути з ТОВ “Запорізька індустріальна компанія” на користь ВАТ “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь” вартість поставленої продукції неналежної якості та суму штрафних санкцій у розмірі 7 344,00 грн.

Заявою від 25.06.2008р. позивач відмовився від позовних вимог в частині стягнення з відповідача 6120,00 грн. вартості поставленої продукції неналежної якості, пояснивши це тим, що відповідач здійснив заміну спірної продукції. Також позивач в заяві зазначив, що йому відомі наслідки відмови від позову.

Право сторони частково відмовитись від позову передбачено ст.22 ГПК України, не суперечить законодавству та не порушує нічиїх прав і охоронюваних законом інтересів, тому заява приймається до розгляду судом.

В судовому засіданні 31.07.2008р. представник позивача підтримав позовні вимоги (з урахуванням заяви про часткову відмову від позовних вимог) та просить позовну заяву задовольнити. Зазначив, що між ВАТ “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь” та ТОВ “Запорізька індустріальна компанія” було укладено договір поставки №20/2007/434 від 07.02.2007р., відповідно до якого відповідач зобов’язався поставити на адресу позивача продукцію, вказану у Специфікації №1.

06.12.2007р. на адресу ВАТ відповідачем були поставлені рукавиці відповідно до накладної №РН-0000438 у кількості 3000 пар на суму 6 120,00 грн. Відповідно до акту №18 про фактичну кількість і комплектність отриманої продукції від 06.12.2007р., якість поставленої продукції не відповідає вимогам ДСТУ 12.4.010-75.

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія з вимогою замінити неякісну продукцію і оплатити суму штрафних санкцій №20/46 (ЕГ) від 14.01.2008р. у розмірі 1 224,00 грн.

Листом від 18.02.2008р. №55 відповідач відмовив у задоволенні претензійних вимог, у зв’язку із чим позивач звернувся за захистом своїх прав до господарського суду.

В подальшому відповідач здійснив заміну спірної продукції.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Вважає, що невідповідність якості поставленої відповідачем продукції позивачем не встановлена, як того вимагає Інструкція №П-7. Отже твердження ВАТ про неякісність поставленої продукції та вимога про стягнення штрафних санкцій є необґрунтованою та безпідставною.

Крім того, відповідач зазначає, що ТОВ “Запорізька індустріальна компанія” не здійснювало заміни спірної продукції (рукавиць), оскільки партія продукції, на яку посилається у своїй позовній заяві позивач, взагалі ВАТ Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь” поставлена не була.

У зв’язку із викладеним, відповідач в судовому засіданні 31.07.2008р. просить суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Запорізька індустріальна компанія” (постачальник) та Відкрите акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (покупець) 07.02.2007р. уклали договір постачання №20/2007/434, (надалі Договір) п.1.1. розділу 1 якого передбачено, що постачальник зобов’язується поставити, а покупець –прийняти та розрахуватись за продукцію, перелік (асортимент), ціна та орієнтирна кількість якої вказана у специфікації (-ях), яка (які) являється (-ються) невід’ємною частиною цього Договору.

У п.п. 2.1. розділу 2 вказаного Договору зазначено, що якість продукції повинна відповідати ГОСТ, ДСТУ, ТУ, зазначеному у специфікації (-ях), вказаних у п.п.1.1. Договору. Підтвердженням якості продукції з боку Постачальника є сертифікат якості заводу-виробника (п.п.2.2 розділу 2 Договору).

Згідно п.п.6.1. розділу 6 Договору постачання №20/2007/434 приймання продукції за фактичною кількістю здійснюється у відповідності до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного використання за кількістю №П-6, затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р.

Відповідно до п.п.6.2. розділу 6 Договору приймання продукції за фактичною якістю здійснюється у відповідності до “Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю” №П-7, затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966р.

Підпунктом 8.2. Договору постачання №20/2007/434 від 07.02.2007р. передбачено, що у разі постачання продукції неналежної якості, Постачальник зобов’язується в узгоджений строк за свій рахунок замінити недоброякісну продукцію і сплатити штраф у розмірі 20% від вартості поставленої продукції неналежної якості, або повернути Покупцю вартість продукції неналежної якості і сплатити штраф у розмірі 20% від її вартості.

06.12.2007р. на адресу ВАТ “Запоріжсталь” відповідачем були поставлені рукавиці відповідно до накладної №РН-0000438 у кількості 3000 пар на суму 6 120,00 грн. Того ж дня робітниками ВАТ “Запоріжсталь” складено акт про фактичну якість і комплектність отриманої продукції від 06.12.2007р. №18.

14.01.2008р. позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №20/46 (ЕГ) з вимогою терміново замінити недоброякісну продукцію і перерахувати на банківський рахунок ВАТ суму штрафних санкцій у розмірі 1 224,00 грн.

Листом від 18.02.2008р. №55 відповідач повідомив про неможливість розгляду претензійних вимог, а відтак у їх задоволенні або відмові, пояснивши це неналежністю складеної позивачем “претензії”.

04.06.2008р. позивач звернувся з позовною заявою до господарського суду.

Оцінивши представлені докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Як вже зазначалось, заявою від 25.06.2008р. позивач відмовився від позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми в розмірі 6 120,00 грн. вартості поставленої продукції неналежної якості, при цьому вказуючи, що йому відомі наслідки відмови від позову.

Вказана заява прийнята до розгляду судом, оскільки не суперечить законодавству та не порушує нічиїх прав і охоронюваних законом інтересів.

За таких обставин, в частині стягнення з відповідача суми в розмірі 6 120,00 грн. поставленої продукції неналежної якості провадження у справі підлягає припиненню.

В позові про стягнення з ТОВ “Запорізька індустріальна компанія” на користь ВАТ “Запоріжсталь” суми штрафних санкцій у розмірі 1 224,00 грн. слід відмовити у зв’язку з наступним.

Згідно п.6.2 Договору приймання продукції за фактичною якістю здійснюється у відповідності до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю №П-7, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25 квітня 1966р. (далі по тексту - Інструкція №П-7).

Отже, саме за результатами приймання продукції у відповідності до порядку, встановленого Інструкцією №П-7, можна робити висновок про якість продукції.

Так, відповідно до п.16 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю №П-7 в разі виявлення невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що надійшла, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам) договору або даним, які вказані у маркуванні і супровідних документах, підтверджуючих якість продукції (п.14 цієї Інструкції), отримувач призупиняє подальше приймання продукції і складає акт, в якому зазначає кількість оглянутої продукції і характер знайдених при прийманні дефектів. Отримувач зобов’язаний забезпечити зберігання продукції неналежної якості або некомплектної продукції в умовах, які б передбачили погіршення її якості і змішання з іншою однорідною продукцією.

Отримувач також зобов’язаний викликати для участі у продовженні приймання продукції і складання двостороннього акту представника виробника з іншого міста (відправника), якщо це передбачено в Основних та Особових умовах поставки, інших обов’язкових правилах або договорі.

У договорах можуть бути передбачені випадки, коли явка представника виробника з іншого міста (відправника) для участі у прийманні продукції за якістю і комплектності та складання акту являється обов’язковою.

При постачанні в межах одного міста виклик представника виробника (відправника) і його явка для участі у перевірці якості та комплектності продукції і складання акту є обов’язковими.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 06.12.2007р. на адресу ВАТ “Запоріжсталь” відповідачем була поставлена продукція (рукавиці).

При цьому, призупинення подальшого приймання продукції і складання акту, в якому зазначається кількість оглянутої продукції і характер знайдених при прийманні дефектів, отримувачем виконано не було. Також отримувачем не викликався для участі у продовженні приймання продукції і складання двостороннього акту представник виробника (відправника).

Пунктом 17 Інструкції №П-7 встановлено, що у повідомленні про виклик, яке направляється виробнику (відправнику), повинно вказуватись:

а) найменування продукції, дата і номер рахунку-фактури або номер транспортного документу, якщо до моменту виклику рахунок не отриманий;

б) основні недоліки, які знайдені у продукції;

в) час, на який призначено приймання продукції за якістю та комплектністю (у межах встановленого для приймання строку);

г) кількість продукції неналежної якості або некомплектної продукції.

Згідно п.18 зазначеної Інструкції повідомлення про виклик представника виробника (відправника) повинно бути направлено (передано) йому телеграфом (телефоном) не пізніше 24 годин, а відносно продукції, яка швидко псується –терміново після встановлення невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, тари або упаковки встановленим вимогам, якщо інші строки не встановлені Основними та Особливими умовами поставки, іншими обов’язковими для сторін правилами або договором.

Пунктом 19 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного використання за якістю №П-7 зокрема встановлено, що представник одномісцевого виробника (відправника) зобов’язаний з’явитись за викликом отримувача не пізніше наступного дня, а відносно продукції, яка швидко псується –не пізніше 4 годин після отримання виклику, якщо у ньому не вказаний інший строк явки.

Представник виробника (відправника) повинен мати посвідчення на право участі у встановленні якості та комплектності продукції, яка надійшла до отримувача.

За результатами вказаних дій, відповідно до п.29 Інструкції №П-7, складається акт про фактичну якість отриманої продукції.

Позивачем такий порядок було порушено. Відбулось приймання продукції, за результатами якого складено акт №18 від 06.12.2007р. про фактичну якість і комплектність отриманої продукції та повернуто продукцію відповідачеві.

Господарський суд погоджується із доводами відповідача стосовно того, що співробітників ТОВ “Запорізька індустріальна компанія”, які 06.12.2007р. здійснювали організацію поставки та відвантаження продукції позивачу не можна вважати представниками виробника (відправника), наділеними повноваженнями участі у прийманні продукції за якістю та комплектністю у розумінні п.16, 19 Інструкції №П-7.

Підтвердженням цього є також і п.23 Інструкції №П-7, згідно якого, представнику, уповноваженому для участі в прийманні продукції за якістю і комплектністю, видається належним чином оформлене та засвідчене печаткою підприємства разове посвідчення за підписом керівника підприємства (організації) або його заступника.

Таке посвідчення видається на право участі в прийманні конкретної партії продукції. Видача посвідчення на який-небудь період (дату, місяць та інш.) не допускається.

Тому, відповідно до положень Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного використання за якістю №П-7, підставою видачі такого посвідчення та направлення представника для участі у прийманні продукції є виклик представника підприємством-отримувачем.

Крім того, як вже було зазначено, за результатами приймання продукції за якістю та комплектністю за участю представників, зазначених у п.19, 20 цієї Інструкції, складається акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції.

Відповідно до п.30 Інструкції акт повинен бути підписаний всіма особами, що прийняли участь в перевірці якості та комплектності.

Дослідження судом Акту №18 про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 06.12.2007р. свідчить про те, що він складений без участі представника відповідача.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач не надав суду належних доказів в обґрунтування своїх вимог.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно частини 6 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання у разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання.

Відповідно до 2 частини ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони.

Позивач не довів суду достовірності своїх тверджень щодо невідповідності якості поставленої відповідачем продукції, а також доказів належного виконання передбаченого Договором приймання продукції за фактичною якістю, як того вимагає Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного використання за якістю №П-7.

За таких умов, господарський суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ “Запорізька індустріальна компанія” на користь ВАТ “Запоріжсталь” суми штрафних санкцій у розмірі 1 224,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, п.4 ст.80, ст.82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          В позові про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Запорізька індустріальна компанія” на користь Відкритого акціонерного товариства “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь” суми штрафних санкцій у розмірі 1 224,00 грн. відмовити.

2.          Прийняти відмову позивача від позову в частині стягнення 6120 грн. вартості поставленої продукції неналежної якості. Провадження по справі в цій частині припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Рішення оформлено і підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 15.08.2008р.

Суддя Ю.О. Скиданова