ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.09.08 р.                     Справа № 4/129

Представником позивача не надане письмове клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу. Відповідно до статті 81-1 ГПК України складається протокол судового засідання.

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Гринько С.Ю.

при секретарі судового засідання Уханьової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви:

за позовом - Відкритого акціонерного товариства “Нова” м. Моршин

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю “Техаудит” м. Донецьк

про стягнення 12845,59грн. заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача – Ялугін О.В. – за довіреністю від 02.01.2008р. № 15,

від відповідача – не явився,

в с т а н о в и в :

Позивач заявив позовні вимоги про стягнення з відповідача 12845,59грн. заборгованості.

В підтвердження позову позивач посилається на укладений з відповідачем договір поставки №6200110 від 14.02.2006р., накладні на відвантаження, по яких відвантажений товар, акт звірки кількості тари у клієнта від 31.12.2007р. за період з 01.10.2007р. по 31.12.2007р., який підписаний представниками обох сторін та закріплений печатками підприємств, акт звірки розрахунків від 31.12.2007р., який підписаний представниками обох сторін та закріплений печатками підприємств, акт повернення №62 від 03.03.2008р., претензію №282 від 09.04.2008р., яка направлена відповідачу з вимогою оплати, картку руху тари.

Відповідач одержав ухвалу суду про порушення провадження у справі та про відкладання розгляду справи, що підтверджує повідомлення про вручення поштового відправлення. З витягу з Єдиного Державного Реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців № 389931 вбачається, що станом на 18.08.2008р. в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України знаходиться Товариство з обмеженою відповідальністю “ТЕХАУДИТ”, ідентифікаційний код – 33417584 з визначеною юридичною адресою – 83017, м.Донецьк, Калінінський район, бул. Шевченка, 25.

Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи є достатньо доказів, що відповідач існує як суб’єкт підприємницької діяльності на час вирішення спору і вважається ліквідованим лише з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності після затвердження ліквідаційного балансу відповідно до вимог Господарського кодексу України, суд на підставі документів, які надані позивачем і вважаючи їх достатніми, вирішує даний спір без участі представника відповідача, який не скористувався своїм законним правом на участь в судовому засіданні і не повідомив своїх контрагентів за укладеними договорами та державну службу статистики про зміну юридичної адреси.

Позивачем змінена сума позову в частині розміру пені, яка нараховується до часу звернення в суд. Позивач просить стягнути з відповідача 12900,36грн., з яких: 3922грн.-борг за поставлену воду, 6080грн. – боргу за поставлену тару (бутлі), які являються зворотною, 481,78грн. – пеня за несвоєчасну оплату одержаної води, 616,31грн. – пеня за несвоєчасну оплату зворотної тари, 729,56грн. – витрати від інфляції на розмір боргу через неоплату отриманої води і 912,00грн. зворотної тари, 3% річних від суми заборгованості за отриману і несплачену воду – 71,75грн. і 86,96грн. – зворотної тари.

При дослідження матеріалів справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, судом встановлено, що між сторонами підписаний договір поставки № 6200110 від 14.02.2006року, в якому передбачені всі істотні умови для договорів даного виду, тому він вважається судом укладеним.

2

За цим договором позивач взяв на себе зобов’язання постачальника, а саме: поставляти покупцю питну воду торгівельної марки “Моршинська” та “Старий Миргород” в 18,9-літрових бутлях за ціною 26,00грн. з ПДВ за один бутель води ТМ “Моршинська” (п. п. 1.1, 3.2 договору), а покупець оплатити товар готівкою в день поставки або в безготівковому порядку протягом 5 банківських днів з моменту отримання рахунку чи оригіналу накладної (п. 4.1 договору).

Сторони договором домовилися, що бутили, в яких поставляється вода, є зворотною тарою і їх вартість складає 50грн. за одну одиницю.

Сторонами в договорі передбачені альтернативні термін та порядок оплати товару.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

Позивачем відповідачу відвантажена вода по накладним на відвантаження, які наявні в матеріалах справи на загальну суму 3974,00грн. і підписаний сторонами акт звірки розрахунків, після чого відповідач перерахував 52,00грн. А залишок боргу в сумі 3922,00грн.

Таким чином, позивач виконав свої зобов’язання за договором щодо поставки товару.

Відповідно до загальних умов виконання зобов’язання викладених в ст.ст. 526,530 Цивільного кодексу України боржник повинен сплатити одержаний товар в строки, передбачені умовами договору.

Відповідач не виконав умови п. 4.1 договору, а саме до наступного часу не оплатив отриманий ним товар (воду та не повернув зворотну тару).

Враховуючи, що позивачем доведений факт поставки води та його не оплати, суд задовольняє вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 3922,00грн. заборгованості, яка виникла з несплати одержаної води.

Відповідно до пункту другого статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, що склало 729,56грн., а також 3% річних від простроченої суми за поставлену воду, що склало 71,75грн., які стягуються з боржника.

Відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання може забезпечуватись неустойкою, яка є грошовою сумою або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Вимоги позивача щодо стягнення з боржника 481,78грн. пені за несвоєчасну оплату одержаної води задовольняються повністю, так як вона розрахована у відповідності із Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання”, в якому зазначено, що якщо сторонами прямо передбачені в договорах відповідальність і її розмір за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання, боржник зобов’язаний сплатити пеню з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ та шестимісячного строку.

Відповідач одержав від позивача воду в бутлях, які являються зворотною тарою. Сторонами передбачена вартість зворотної тари пунктом 3.3 договору, яка складає 50грн. і яка мусить бути сплачена за їх неповернення у встановлені строки.

Позивачем доведений факт, що на час звернення з позовом, відповідач не повернув 152 бутля за ціною 40грн., яка ним призначена у накладних при поставці води. Оскільки відповідач не повернув зворотну тару у встановлений п.6.2 договору строк, від повинен сплатити її вартість, тобто 6080грн.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 912,00грн. - індексу інфляції, 86,96грн. - 3%річних з посиланням на норми статті 625 Цивільного кодексу України, в якій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, законні, обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

3

Відповідач не виконав своє зобов’язання щодо своєчасного повернення бутлів, у відповідності з вимогами п.6.2 договору, який передбачає обов’язок покупця повернути постачальнику бутлі в стані, в якому це майно було передано покупцеві з врахуванням нормального зносу по акту приймання-передачі, тому відповідачу як боржнику нарахована пеня за несвоєчасне повернення, розмір якої встановлений п.8.2 договору в сумі 616,31грн.

З огляду на перелічене, суд встановив, що заборгованість боржника перед позивачем за воду і бутилі склала 10002грн. (3922грн. + 6080грн.); пеня нарахована за прострочку виконання грошового зобов’язання і за неповернення зворотної тари у встановлений строк становить 1098,09грн. (481,78 + 616,31); витрати, пов”язані з інфляцією за несвоєчасну оплату одержаної води – 729,56грн. і зворотної тари – 912,00грн., що становить в загальній сумі 1641,56грн.; нараховані 3% річних від суми боргу, що складає 158,71грн. (71,75 + 86,96). Ці вимоги повністю доведені, законні і тому підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги, що з вини відповідача виник цей спір, на нього покладаються судові витрати в розмірі, пропорційно стягнутої суми, враховуючи доплачені 27грн. позивачем держаного мита згідно встановленому Декретом Кабінету Міністрів “Про державне мито” розміру.

На підставі ст.ст.526,530,546,549,625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та, керуючись статтями 49,82,84, 81-1, 85 ГПК України, господарський суд -

В и р і ш и в:

Задовольнити позов Відкритого акціонерного товариства “Нова” м. Моршин до Товариства з обмеженою відповідальністю “Техаудит” м. Донецьк про стягнення 12900,36грн. в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Техаудит” м. Донецьк-83017, бульвар Шевченка, 25 (фактична адреса: 86100, м. Макіївка, вул. Металургійна, 47), на користь Відкритого акціонерного товариства “Нова” м. Моршин-82482, вул. Геологів, 12 “А”, заборгованість в сумі 10002,00грн. 1641,56грн. - індексу інфляції, 158,71грн. - 3%річних, 1098,09грн. - пені, 129,00грн. державного мита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу.

Суддя

Рішення господарського суду, повний текст якого оголошений 03.09.2008року, може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду через місцевий господарський суд в термін, передбачений ст.85 ГПК України.

Надруковано у 4прим.:

1-до справи

1- позивачу

2- відповідачу