ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2008 р.

№
2-1059/06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого

Кравчука
Г.А.,

суддів:

Мачульського
Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ОСОБА_1

на
рішення

Львівського
апеляційного господарського суду від 07.06.2007 р.

у
справі

№
2-1059/06 Виноградівського районного суду Закарпатської області

за
позовом

ОСОБА_1

до

1)
Міжгалузевої виробничо-торгової фірми "Руно", 2) ОСОБА_2

про

визнання
незаконними постанови членів Міжгалузевої виробничо-торгової фірми
"Руно" від 20.12.2005 р. та рішення зборів членів Міжгалузевої
виробничо-торгової фірми "Руно" від 20.12.2005 р.

в судовому засіданні взяли участь  представники:

позивача:

- не
з'явились;

відповідача-1:

Байдан
С.М., дов. № б/н від 12.05.2008 р.;

відповідача-2:- не з'явились;

В С Т А Н О В И В:

У
грудні 2005 р. ОСОБА_1 (далі -ОСОБА_1) звернувся до Виноградівського районного
суду Закарпатської області з позовною заявою, у якій просив визнати незаконними
постанову загальних зборів членів Міжгалузевої виробничо-торгової фірми
"Руно" (далі -Фірма) від 20.12.2005 р. та рішення загальних зборів
членів Фірми від 20.12.2005 р. у цілому (з урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог від 14.11.2006 р., т. 2, а. с. 24 -26).

Позовні
вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що оскаржувані постанова та рішення прийняті
з порушенням статуту Фірми.

Рішенням
Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14.02.2006 р. (суддя
Рішко Г.І.) в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою
Львівського апеляційного господарського суду від 07.06.2007 р. (колегія суддів:
Кордюк Г.Т., Давид Л.Л., Мурська Х.В.) рішення Виноградівського районного суду
Закарпатської області від 14.02.2006 р. залишено без змін. Постанова прийнята
за наслідками апеляційного перегляду рішення Виноградівського районного суду
Закарпатської області від 14.02.2006 р. у частині позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання незаконними постанови загальних зборів членів Фірми від 20.12.2005 р.
та рішення зборів членів Фірми від 20.12.2005 р., окрім позовних вимог ОСОБА_1
про визнання незаконною частини постанови загальних зборів членів Фірми від
20.12.2005 р. щодо звільнення ОСОБА_1 з посади директора Фірми. У цій частині
позовних вимог ОСОБА_1 зазначене рішення переглядалось Апеляційним судом
Закарпатської області та Верховним Судом України.

Вказані
рішення та постанова у відповідній частині мотивовані тим, що рішення зборів
членів Фірми від 20.12.2005 р. прийняті з дотриманням процедури, встановленої
Законом України "Про господарські товариства" та статутом Фірми.

ОСОБА_1
звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій
просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.06.2007
р. і рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від
14.02.2006 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги. Викладені у касаційній скарзі вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує
посиланням на ст. ст. 62 та 98 Господарського кодексу України, норми статуту
Фірми та на неправомочність загальних зборів членів Фірми, проведених 20.12.2005
р.

Фірма
та ОСОБА_2 не скористались правом, наданим ст. 1112 Господарського
процесуального кодексу України, та відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 до Вищого
господарського суду України не надіслали, що не перешкоджає касаційному
перегляду судових актів, які оскаржуються.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність
юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування судами
першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при
прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду
України вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, враховуючи
наступне.

Відповідно
до частин першої та другої ст. 57 Господарського кодексу України установчими документами
суб'єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір,
а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб'єкта господарювання.
В установчих документах повинні бути зазначені найменування суб'єкта
господарювання, мета і предмет господарської діяльності, склад і компетенція
його органів управління, порядок прийняття ними рішень, порядок формування
майна, розподілу прибутків та збитків, умови його реорганізації та ліквідації,
якщо інше не передбачено законом.

Згідно
з частинами першою та третьою ст. 62 Господарського кодексу України
підприємство -самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним
органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими
суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного
здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської
діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.
Підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту.

З наведених
норм Господарського кодексу України вбачається, що документом, який визначає,
зокрема, склад і компетенцію органів управління підприємства та порядок
прийняття ними рішень, є статут підприємства.

Судами
першої та другої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується,
що:

-
вищим органом управління Фірмою є загальні збори членів Фірми (п. 4.2 статуту
Фірми);

-
загальні збори членів Фірми правомочні вирішувати питання, якщо на зборах
присутні не менше 2/3 членів Фірми, рішення на них приймаються простою
більшістю голосів відкритим голосуванням (п. 4.4 статуту Фірми);

-
20.12.2005 р. було проведено загальні збори членів Фірми, на яких із 89 членів
Фірми були присутні 66, що підтверджується списком членів Фірми, присутніх на
зборах членів Фірми 20.12.2005 р. (т. 1, а. с. 49 - 50), та протоколом
лічильної комісії загальних зборів членів Фірми (т. 1, а. с. 52 -52).

Виходячи
з викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій про те, що загальні збори членів Фірми,
які були проведені 20.12.2005 р., відбулись у порядку, встановленому статутом
Фірми (на них були присутні більше 2/3 членів Фірми).

Правомочність
проведення 20.12.2005 р. загальних зборів членів Фірми підтверджена також і
ухвалою Верховного Суду України від 30.01.2008 р. (т. 2, а. с. 179 -180), якою
спростовуються відповідні протилежні твердження ОСОБА_1, наведені у касаційній
скарзі.

На
підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає,
що відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України
постанова Львівського апеляційного господарського суду від 07.06.2007 р.
ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального
та процесуального права, доводи касаційної скарги ОСОБА_1 не спростовують
висновків господарського суду другої інстанції, у зв'язку з чим підстав для її
скасування не вбачається.

Керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та
11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 07.06.2007 р. у справі № 2-1059/06 Виноградівського
районного суду Закарпатської області -без змін.

Головуючий
суддя
Г.А. Кравчук

Суддя
Г.М. Мачульський

Суддя
В.І. Шаргало