ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"17" червня 2008 р. Справа № 10/121-08

Господарський суд Київської області у складі судді Тищенко О.В., розглянувши справу

за позовом

Державного підприємства «Державний резервний насіннєвий фонд України», м.Київ

до

Закритого акціонерного товариства „Калина”, с. Красне

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача Згурівської районної державної насіннєвої інспекції Київської області

про

Стягнення 1 482 503,72 грн.

Представники:

від позивача

Камишова К.О. (довіреність №30)

від відповідача

Мікульський К.В. (паспорт СК 230917)

від третьої особи

не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2008 р. на розгляд господарського суду Київської області передані позовні вимоги Державного підприємства «Державний резервний насіннєвий фонд України», м.Київ до Закритого акціонерного товариства „Калина”, с.Красне про стягнення 1 482 503,72 грн., з яких: 988335,81 грн. боргу, 494 167,91 грн. штрафу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.03.2008 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 10.04.2008 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне.

На підставі Договору сортозаміни № 050207/01 від 05 лютого 2007 року та згідно акту передачі від 26 лютого 2007 року Державне підприємство „Державний резервний насіннєвий фонд України" передало, а Закрите акціонерне товариство „Калина" отримало: насіння ярої пшениці першої репродукції сорту „Рання-93" у кількості 262,5 т.; насіння сої еліта сорту „Устя” у кількості 5,0 т. та насіння сої еліта сорту „Устя" у кількості 2,5 т. для здійснення сортозаміни на загальну суму 565 125,00 грн.

Відповідно до п. 3.2. вищевказаного договору сортозаміни, відповідач зобов'язаний не пізніше 01 жовтня 2007 року передати позивачу насіння урожаю 2007 року сої першої репродукції сорту „Устя" в кількості 205,5 т.

В позовній заяві позивач зазначив, що свої зобов’язання за договором відповідач належним чином не виконав, тобто не передав в строк встановлений договором насіння сої першої репродукції урожаю 2007 року сорту "Устя" у кількості 205,5 т.

Як стверджує позивач, вартість вищевказаного насіння на той період становила 565 125 грн., проте станом на 11 лютого 2008 року ціна на насіння сої першої репродукції збільшилась. Так, в позовній заяві позивач вказує на те, що відповідно до Наказу Міністерства аграрної політики України та Міністерства фінансів України №468/787 від 17 грудня 2004 року та Постанови Кабінету Міністрів України № 977 від 27 червня 2003 року, вартість однієї тонни насіння сої першої репродукції складається із середньозваженої біржової ціни за одну тонну товарного зерна та сортової надбавки. Розміри сортових надбавок затверджені наказом Міністерством аграрної політики України та Українською академією аграрних наук № 212/29 від 26 березня 2007 року. Біржова ціна на товарне зерно сої становить 2 186,10 гри. за одну тонну (Всеукраїнський журнал "Біржовий вісник" Київської агропромислової біржі "Київагропромбіржа" № 43 (189) 2008 р.). Розмір сортової надбавки, що застосовуються при визначенні ціни на насіння сої першої репродукції становить 120%.

Таким чином, на думку позивача, вартість однієї тонни насіння сої першої репродукції становить 2 186,10 (грн./т.) х 2,2 (120 % сортнадбавки) = 4 809,42 грн./т., а вартість 205,5 т. насіння сої першої репродукції сорту „ Устя" складає 988 335,81 грн.

Крім того, посилаючись на ст. 611, 624 Цивільного кодексу та п. 5.3. Договору за несвоєчасне проведення розрахунків за договором позивач просить суд стягнути з відповідача штраф в розмірі 494167,91грн.

Через загальний відділ господарського суду Київської області 09.04.2008р. відповідач подав заперечення проти позову, якими заперечив проти задоволення позовних вимог Державного підприємства «Державний резервний насіннєвий фонд України», м.Київ з наступних підстав.

Договором сортозаміни було обумовлено, що передача Відповідачем Позивачу насіння відбуватиметься після вирощення та збору майбутнього (на час укладення договору) врожаю 2007р., у строк до 01 жовтня 2007р.

Згідно з п. 3.4 Договору, насіння, що підлягало передачі Позивачу повинно було відповідати вимогам ДСТУ 2240-93, що мало бути підтверджено відповідними документами. Однак, під час збору врожаю 2007р., виявилось, що весь врожай сої, що був вирощений Відповідачем - заражений шкідниками і вміщує кількість сору більшу, за гранично допустимі межі вмісту сору, встановлені стандартом, що зробило непридатним вирощене насіння для використання його в якості посівного матеріалу. Відповідачем було здійснено комплекс заходів по покращенню якості насіння, а саме його очищення та фурамігацію (протравлення та знищення шкідників), однак зазначені заходи не принесли бажаного результату і не дозволили довести показники зібраного насіння до вимог, встановлених стандартом, що підтверджується актами Згурівської районної державної насіннєвої інспекції від 11.12.2007р, 25.12.2007р., 16.01.2008р.

Як стверджує відповідач, вирощування насіння сої здійснювалось останнім із додержанням технології, та вчасним внесенням інсектицидів та пестицидів з метою запобігання зараження насіння, що підтверджується актами про використання ядохімікатів ЗАТ «Калина»за квітень - червень 2007р., а тому на думку відповідача, збір врожаю сої із показниками, які роблять неможливим його використання в якості посівного матеріалу та невідповідністю вимогам відповідного стандарту, сталося не з вини Відповідача, а внаслідок обставин, які від Відповідача не залежать.

Як зазначив відповідач, враховуючи те, що неможливість виконання зобов'язання Відповідача за договором сортозаміни щодо поставки насіння сої сталася у зв'язку із обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, а саме, зараженням насіння шкідниками та підвищеним вмістом сору, яка сталася незважаючи на додержання Відповідачем технології вирощування, та здійсненням комплексу заходів для усунення зазначеної обставини, але які не призвели до бажаного результату, зобов'язання Відповідача щодо поставки насіння сої припинилося неможливістю його виконання згідно із ст. 607 ЦК України.

Крім того, на думку відповідача оскільки зобов'язання Відповідача щодо поставки насіння сої припинилось внаслідок неможливості його виконання, останній повинен розрахуватися із позивачем за поставлене насіння пшениці та сої грошовими коштами, за ціною визначеною в п. 2.2 договору сортозаміни, а саме 565 125,00 грн.

Також, у запереченнях на позовну заяву відповідач вказує на те, що враховуючи те, що неможливість виконання зобов'язання за договором щодо поставки насіння сої сталася внаслідок зазначених вище обставин, які не залежали від Відповідача, до останнього не повинні застосовуватись штрафні санкції за порушення зобов'язання.

На підставі викладеного, на думку відповідача, стягненню підлягає 565 125,00 грн. вартості отриманого насіння.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.04.2008р. у зв’язку із неявкою в судове засідання представника відповідача та з метою витребування нових доказів, розгляд справи відкладався на 29.05.2008р.

Окрім того, вищевказаною ухвалою господарського суду Київської області з метою всебічного, повного та об’єктивного розгляду справи до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача залучено Згурівську районну державну насіннєву інспекцію Київської області.

Ухвалою Голови господарського суду Київської області Грєхова А.С. від 25.04.2008р. продовжений строк вирішення спору по справі №10/121-08 на один місяць до 03.06.2008р.

Заявою від 05.05.08р. позивач фактично змінив предмет позову та просив суд зобов’язати відповідача стягнути з відповідачам насіння сої першої репродукції сорту „Устя” у кількості 205,5т вартістю 988 335,81грн. та штраф в розмірі 494 167,91грн.

Через загальний відділ господарського суду Київської області 29.05.2008р. відповідач подав пояснення по справі, в яких вказав про те, що згідно п. 6.1 договору сортозаміни сторони звільняються від відповідальності за неможливість виконання умов договору в разі настання форс-мажорних обставин. Згідно з висновком Київської торгово-промислової палати від 29.04.2008р. № 1703-4/556 про форс-мажорні обставини, часткова загибель та втрата якості врожаю сої ЗАТ «Калина», що спричинило неможливість виконання зобов'язань ЗАТ «Калина»за договором сортозаміни від 05 лютого 2007р. № 050207/01 сталася внаслідок настання форс-мажорних обставин, а саме –засухи. Таким чином, як зазначив відповідач, з урахуванням вимог ст. 617 ЦК України до відповідача не повинні застосовуватись штрафні санкції за порушення зобов'язання.

За заявою сторін продовжено строк розгляду справи понад встановлений термін.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.05.2008р. у зв’язку із неявкою в судове засідання представника третьої особи та з метою витребування нових доказів, розгляд справи відкладався на 17.06.2008р. о 12:30год.

Позивач в судовому засіданні 29.05.2008р. підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну предмета позову.

Відповідач в судовому засіданні висловився проти задоволення змінених позовних вимог, зазначаючи при цьому про їх неправомірність та необґрунтованість.

Представник третьої особи в судове засідання не з’явився, хоча про час, дату, та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§66 –69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі “Смірнова проти України”).

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника третьої особи.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судових засіданнях докази, господарський суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню. При цьому господарський суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 05.02.2007р.р. між Державним підприємством „Державний резервний насіннєвий фонд України" (сторона 2) та Закритим акціонерним товариством „Калина” (сторона 1) укладено Договір сортозаміни № 050207/01 (надалі договір), відповідно до п.1 якого між сторонами здійснюється обмін наступною продукцією: насіння урожаю 2007 року сої першої репродукції сорту Устя у кількості 205,5 т. по ціні 2750грн. з урахуванням ПДВ (надалі товар -1), власником якої є Сторона 1, на елітне насіння сої сорту Устя у кількості 7,5т по ціні 4125 грн. за тонну з урахуванням ПДВ та насіння ярої пшениці першої репродукції сорту Рання-93: у кількості 62,5 т. по ціні 2019 грн. за тонну з урахуванням ПДВ та у кількості 200т по ціні 2040 грн. за тонну з урахуванням ПДВ (надалі - Товар-2), власником якої є Сторона 2.

Згідно п. 2.1 договору вартість Товару-1, що передається Стороною-1 складає 470 937 грн. 50 коп. без урахування ПДВ., крім того ПДВ - 94187 грн. 50 коп., загальна вартість Товару становить 565 125,00 грн. з урахуванням І ІДВ.

Відповідно до п.2.2 договору вартість Товару-2, що передається Стороною-2 складає 470937грн. 50 коп. без урахування ПДВ, крім того ПДВ 94187 грн. 50 коп. загальна вартість товару становить 565 125 00 коп. з урахуванням ПДВ.

Як вбачається з п.3 договору передача Товару-1 відбувається не пізніше 01 жовтня 2007року. Передача Товару-2 відбувається не пізніше 28 лютого 2007 року. Товар 1 при передачі повинен відповідати вимогам ДСТУ 2240-93. Приймання Товару 1 і Товару 2 за кількістю і а якістю здійснюється сторонами в порядку, що визначається відповідним чинним законодавством.

Згідно п. 5 договору у разі невиконання чи неналежного виконання умов Договору сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України. Порушенням Договору є його невиконання, або неналежне виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом Договору. За несвоєчасну передачу насіння винна сторона сплачує штраф в розмірі 50% від вартості переданого насіння. Нарахування штрафу за несвоєчасну передачу насіння припиняється через три роки від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.5, 7.6 Договору порядок виконання умов цього договору відповідачем забезпечується договором застави посівів озимої пшениці, який повинен бути нотаріально посвідченим. Договір застави повинен бути укладеним до 10.06. 2007 року. Уразі порушення пункту 7.5. сторона 2 сплачує штраф у розмірі 10 відсотків від вартості переданого насіння на сортозаміну. Сплата штрафу не звільняє відповідача від виконання пункту 7.5. цього Договору.

Судом встановлено, що 26.02.2007р. на підставі Договору сортозаміни № 050207/01 від 05.02.07р.. позивачем (сторона 2) та відповідачем (сторона 1) складено Акт передачі насіння, згідно якого позивач передав, а відповідач отримав елітне насіння сої сорту Устя у кількості 7,5т по ціні 4125 грн. за тонну з урахуванням ПДВ та насіння ярої пшениці першої репродукції сорту Рання-93: у кількості 62,5 т. по ціні 2019 грн. за тонну з урахуванням ПДВ та у кількості 200т по ціні 2040 грн. за тонну з урахуванням ПДВ (надалі - Товар-2), власником якої є Сторона 2.

Згідно зазначеного Акту передачі вартість товару 2, що передається позивачем складає 470937,50грн без ПДВ, крім того ПДВ 94187,50грн., загальна вартість товару становить 565125,00грн. з ПДВ.

Окрім того, факт передачі товару 2 підтверджується видатковою накладною № РН-0037 від 26 лютого 2007 року насіння ярої пшениці першої репродукції сорту „Рання-93" у кількості 262,5 т., видатковою накладною № РН-0038 від 26 лютого 2007 року насіння сої еліта сорту „Устя” у кількості 5,0 т. та видатковою накладною № РН-0039 від 26 лютого 2007 року насіння сої еліта сорту „Устя" у кількості 2,5 т. Передача вказаного насіння здійснювалася на підставі довіреності серії ЯМЮ № 843405 від 26 лютого 2007 року, виданої на ім'я Гаврилова Станіслава Вікторовича.

Таким чином, судом встановлено, що позивач свої зобов’язання за договором виконав належним чином, передав відповідачу в порядку та в строк, встановлений договором, насіння сільськогосподарських рослин на загальну суму 565 125,00грн.

В свою чергу, відповідач свої зобов’язання за Договором не виконав, не передав позивачу в строк –до 01.10.2007р. та в порядку, встановленому договором насіння урожаю 2007 року сої першої репродукції сорту Устя у кількості 205,5 т. по ціні 2750грн. з урахуванням ПДВ.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб”єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов”язання належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов”язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Договором може бути встановлений обмін майна на роботи (послуги).Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору міни.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача товару (насіння) на виконання умов договору, є правомірними.

Проте суд не приймає до уваги доводи позивача, щодо вартості насіння, яке позивач просить суд стягнути з відповідача (998 335,81 грн.)

Так, згідно абз. 2 п. 8 Постанови КМ України від 27 червня 2003 р. N 977 „Деякі питання державного резервного насіннєвого фонду” продаж насіння здійснюється за договірними цінами, що встановилися на внутрішньому аграрному ринку на відповідне продовольче зерно з урахуванням сортової надбавки. У разі коли ціни на насіння деяких культур не визначені, вони встановлюються за цінами однорідних (споріднених) культур.

Пунктом 4.2 Наказу Міністерства аграрної політики України та Міністерства фінансів України від 17 грудня 2004 року N 468/787 „Про затвердження Порядку проведення розрахунків із постачальниками та зберігачами насіння сільськогосподарських рослин державного резервного насіннєвого фонду і користувачами” визначено, що реалізація насіння сільгосптоваровиробникам проводиться за договірними цінами, що встановилися на аграрному ринку України внаслідок біржових торгів на продовольче зерно відповідної рослини за спотовими контрактами на момент його реалізації з урахуванням сортових надбавок, податку на додану вартість і рівня рентабельності, але не нижче облікової ціни.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 716 ЦК України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов'язання

Як вбачається з ч.1 ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Таким чином, на підставі укладеного договору сортозаміни відповідач зобов’язаний передати позивачу товар (насіння) за ціною, встановленою п. 1, 2 договору, а саме загальною вартістю 565 125 00 коп. з урахуванням ПДВ.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку позовні вимоги Державного підприємства «Державний резервний насіннєвий фонд України»задовольнити частково та стягнути із Закритого акціонерного товариства „Калина” на користь Державного підприємства «Державний резервний насіннєвий фонд України»насіння урожаю 2007 року сої першої репродукції сорту „Устя” у кількості 205,5 т. по ціні 2750грн. загальною вартістю 565125,00грн. з урахуванням ПДВ.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 494 167,91грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно статті 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Як вбачається із ст.. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно п. 5., 5.4 договору за несвоєчасну передачу насіння винна сторона сплачує штраф в розмірі 50% від вартості непереданого насіння. Нарахування штрафу за несвоєчасну передачу насіння припиняється через три роки від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Суд критично оцінює доводи відповідача щодо звільнення останнього від відповідальності у вигляді штрафу за неможливість виконати умови договору у зв’язку із настанням форс - мажорних обставин, оскільки як вбачається з Висновку Київської торгово –промислової палати про форс –мажорні обставини №1703-4/556 від 29.04.2008р. стихійне лихо у вигляді стійкої засухи (форс –мажорна обставина) спричинило тільки часткову загибель та втрату якості врожаю сої сорту „Устя” у 2007 році. Крім того, суд звертає увагу на те, що Договором сортозаміни № 050207/01 не передбачено зобов’язання відповідача передати позивачу насіння, яке вирощене самим Закритим акціонерним товариством „Калина”.

Оскільки, згідно п.2 договору вартість насіння, яке повинен був передати відповідач позивачу складає 565 125,00 грн., стягненню з відповідача підлягає штраф в розмірі 282 562,50 грн.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 49, ст. ст. 82-85 ГПК України господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Закритого акціонерного товариства „Калина” (07612, Київська обл., Згурівський район, с. Красне, ) на користь Державного підприємства «Державний резервний насіннєвий фонд України»(01033, м.Київ, вул. Саксаганського, 1, ) насіння урожаю 2007 року сої першої репродукції сорту „Устя” у кількості 205,5 т. по ціні 2750грн. загальною вартістю 565125,00грн. з урахуванням ПДВ.

3. Стягнути з Закритого акціонерного товариства „Калина” (07612, Київська обл., Згурівський район, с. Красне, ) на користь Державного підприємства «Державний резервний насіннєвий фонд України»(01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, ) 282 562,50 грн. штрафу.

4. Стягнути з Закритого акціонерного товариства „Калина” (07612, Київська обл., Згурівський район, с. Красне) на користь Державного підприємства «Державний резервний насіннєвий фонд України»(01033, м.Київ, вул..Саксаганського, 1, ) 2874,23 грн. державного мита та 67,47 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя