ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2008 р.

№ 24/3

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Гончарука П.А. ( головуючого ),

Вовка І.В.,

Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства

"Трест Міськбуд-4"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2008 року

у справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІА-АВТО"

до

Відкритого акціонерного товариства "Трест Міськбуд-4"

третя особа:

Будівельне управління № 16 Відкритого акціонерного товариства "Хрещатикбуд"

про

стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2006 року позивач звернувся до господарського суду м.Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за роботи виконані в березні-травні 2006 року в сумі 92544,41 грн. і за роботи виконані в червні 2006 року в сумі 125135 грн. та пені в сумі 148616,67 грн., інфляційних сум 5703,47 грн. і 3% річних у сумі 3846,84 грн. та збитків у сумі 240554,17 грн. і моральної шкоди в сумі 20000 грн. у зв’язку з неналежним виконанням зобов’язання за договором від 01.03.2006 року № 1/03-П з оплати за виконані будівельні роботи та невиконанням зобов’язання генпідрядника за цим договором з надання проектно-кошторисної документації, механізмів і обладнання, забезпечення охорони об’єкта та поставки матеріалів.

Ухвалою господарського суду від 02.08.2007 року здійснено заміну відповідача ВАТ "Хрещатикбуд" його правонаступником ВАТ "Трест Міськбуд-4".

Рішенням господарського суду м.Києва від 02.08.2007 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2008 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ним рішення скасувати та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відзиви на касаційну скаргу від позивача та третьої особи до суду не надходили.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, що між сторонами було укладено договір від 01.03.2006 року № 1/03-П, за умовами якого позивач (субпідрядник) зобов’язався виконати роботи з влаштування монолітних залізобетонних конструкцій та монтажу збірних залізобетонних елементів об’єкту будівництва житлового будинку у відповідності з ПКД, а відповідач зобов’язався прийняти виконані роботи та оплатити за них.

За п.п. 3.2.4, 3.2.5 зазначеного договору субпідрядник надає гарантії на виконані роботи на термін згідно Державних будівельних норм.

При виконанні робіт субпідрядник виконує вимоги і усуває зауваження генпідрядника, що стосується додержання технології та забезпечення якості робіт і загального порядку виконання робіт на об’єкті. Приступає до бетонування конструкцій тільки з дозволу генпідрядника, після оформлення разом із генпідрядником актів на приховані роботи по армуванню конструкцій, встановлення опалубки і риштувань.

Предметом даного судового розгляду є вимоги субпідрядника до генпідрядника про стягнення заборгованості, інфляційних сум, 3% річних, пені, збитків і моральної шкоди у зв’язку з неналежним виконанням зобов’язання за договором з оплати за виконані роботи та невиконанням зобов’язання з надання проектно-кошторисної документації, механізмів і обладнання та із забезпечення охорони об’єкта і поставки матеріалів.

Відповідно до роз’яснень, викладених у п.п.1.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення" рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обгрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.Визначаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обгрунтувати.

Оскаржені судові рішення цим вимогам не відповідають.

Так, застосувавши до відносин, які виникли між сторонами з договору на виконання будівельних робіт, загальні положення ЦК України про підряд, суди попередніх інстанцій не з’ясували виду цього договору підряду та не навели норм матеріального права, які підлягають застосуванню до даних підрядних відносин з урахуванням їх особливостей, і як наслідок не встановили дійсних прав та обов’язків сторін щодо предмету спору.

До того ж, судам слід було мати на увазі вимоги ч.4 ст.837 ЦК України, згідно якої до окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Разом з цим, застосувавши до спірних відносин ч.1 ст.853 ЦК України, суди обох інстанцій не врахували вимог ч.4 цієї ж статті, за якими у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза.

У той же час, дійшовши висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача збитків, суди не звернули увагу на те, що за змістом ст.ст.22, 623 ЦК України та ст.ст.224, 225 ГК України, умовами за яких на боржника покладається обов’язок відшкодувати збитки є встановлення факту порушення зобов’язання та наявності його вини, і прямого причинного зв’язку між порушенням зобов’язання та завданими збитками.

При цьому на кредитора покладається обов’язок доведення факту порушення зобов’язання, наявності збитків і їх розміру та причинно-наслідкового зв’язку між порушенням зобов’язання й понесеними збитками.

Водночас, у мотивувальних частинах судових рішень не наведено розрахунків, з яких суд виходив при задоволенні грошових вимог, і обгрунтування визнання або відхилення доводів обох сторін та наданих ними доказів.

Отже, судові рішення в даній справі прийняті з порушенням норм процесуального права та без врахування норм матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

За таких обставин, оскаржені судові рішення не можна визнати законними й обгрунтованими, і тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати наведене і вирішити спір з дотриманням вимог закону.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Трест "Міськбуд-4" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2008 року та рішення господарського суду м.Києва від 02.08.2007 року скасувати, і справу № 24/3 передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Головуючий суддя П.Гончарук

Судді                                                                                            І.Вовк

Л.Стратієнко