ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

03.07.2008

Справа №2-15/4058-2008

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Кримнафтапостачання” (96560, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Глінки, 72-а, ідентифікаційний код 31883762)

До відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Виноградний» (97551, АР Крим, Сімферопольський район, с. Кольчугино, вул.. Промислова, 9, ідентифікаційний код 34744635)

Про стягнення 115220,78 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача – Могила Д.В., довіреність б/н від 03.03.2008 р., у справі

Від відповідача – Ісаєва Е.Е., довіреність б/н від 01.03.2008 р., у справі

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю „Кримнафтапостачання” звернулося до Господарського суду АР Крим із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виноградний» про стягнення заборгованості за договором № 0009 від 03.01.2008 р. в розмірі 115220,78 грн., в тому числі 97580,25 грн. основного боргу, 14314,47 грн. штрафу, 2805,90 інфляційних втрат, 520,16 грн. 3% річних, а також судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов’язань за договором № 0009 на поставку паливно-мастильних матеріалів від 03.01.2008 р. щодо повної та своєчасної оплати за придбаний товар, в результаті чого за ним склалася заборгованість у розмірі 97580,25 грн., що стало приводом для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю „Кримнафтапостачання” з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку та нарахування штрафних санкцій.

У судовому засіданні представником позивача надана заява в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою позивач просить стягнути з відповідача 50000,00 грн. заборгованості, 14314,47 грн. – пені, 2805,90 грн. інфляційних втрат, 520,16 грн. 3% річних. В частині стягнення суми заборгованості у розмірі 47580,25 грн. провадження у справі просить припинити.

Суд вважає за можливе вказану заяву задовольнити, прийняти зміну позовних вимог, оскільки це не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси та не суперечить частині 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, відповідно якої позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позов проти суми заборгованості не заперечує, проте не визнає суму нарахованого штрафу за прострочення виконання зобов’язання.

Розгляд справи відкладався в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Строк розгляду справи був продовжений на підставі статті 69 Господарського процесуального кодексу України за згодою сторін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази, суд

ВСТАНОВИВ :

03.01.2008 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Кримнафтапостачання” (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виноградний» (Покупець) був укладений договір № 0009 (а.с. 11).

Згідно з пунктом 1.1 вказаного Договору Продавець зобов’язаний передати, а Покупець зобов’язаний прийняти та оплатити паливно-мастильні матеріали (паливо).

Ціна, асортимент та кількість палива зазначається Продавцем у первинних документах (накладна, рахунок і т.п.) (пункт 1.2 Договору).

Строк дії вказаного договору встановлений розділом 6 Договору та становить з моменту підписання договору один рік. Якщо після закінчення дії Договору жодна зі сторін не виявила бажання його розірвати протягом 2 тижнів, то вважається, що дія вказаного договору продовжена на один рік.

Відповідно до пункту 3.1 Договору Покупець зобов’язаний повністю оплатити вартість палива (попередня оплата) до його передачі Продавцем.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що у випадку передачі палива Продавцем до його повної або часткової сплати Покупцем, Покупець зобов’язаний провести повний розрахунок за поставлене паливо протягом 3 банківських днів з моменту виконання зобов’язання.

На виконання вимог вказаного Договору позивачем здійснювалися поставки палива відповідно Договору на загальну суму 137580,25 грн., про що свідчать наступні накладні:

Накладна № 0071 від 14.01.2008 р. у розмірі 18690,00 грн. (а.с. 12)

Накладна № 0072 від 14.01.2008 р. у розмірі 46904,40 грн. (а.с. 12)

Накладна № 0322 від 04.02.2008 р. у розмірі 9027,85 грн. (а.с. 13)

Накладна № 0328 від 05.02.2008 р. у розмірі 17640,00 грн. (а.с. 13)

Накладна № 0338 від 05.02.2008 р. у розмірі 45318,00 грн. (а.с. 14)

Товар буотриманий відповідачем, про що свідчать підписи уповноваженої особи у накладних та довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей (а.с. 15-18)

Відповідачем не була сплачена вартість поставленого товару в обумовлений Договором термін та в повному обсязі, чим самим порушені зобов’язання за договором, що і стало приводом для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю „Кримнафтапостачання” з позовом до суду про стягнення заборгованості у розмірі 97580,25 грн. в примусовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

У судовому засіданні представником позивача була надана заява про припинення провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 47580,25 грн. через відсутність предмету спору.

Як свідчать матеріали справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Виноградний» була оплачена вартість поставленого позивачем товару у розмірі 47580,25 грн.

Вказана сума була сплачена відповідачем 30.05.2008 р. – 20000,00 грн та 18.06.2008 р. – 27580,25 грн., тобто після звернення позивача з позовом до суду про стягнення заборгованості в примусовому порядку. (03.04.2008 р.)

Пунктом 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу передбачено, що Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За такими обставинами, провадження у справі в частині стягнення 47580,25 грн. основного боргу підлягає припиненню за відсутністю предмету спору.

Відповідач відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України не представив доказів оплати заборгованості за договором у розмірі 50000,00 грн.

За такими обставинами, матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті 50000,00 грн. заборгованості за договором, через що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача вказаної заборгованості підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму інфляційних втрат у зв’язку з невиконанням відповідачем своїх зобов’язань у розмірі 2805,90 грн., 3% річних у розмірі 520,16 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Таким чином, сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виноградний» за період січень 2008 р .- березень 2008 р. становить 2805,90 грн., визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо встановлення обов’язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі статтею 536 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Так, відповідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, сума 3% річних, яка підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виноградний» становить 520,16 грн., визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача штраф за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання у розмірі 14314,47 грн.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених статтею 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Причому, згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 5.4 Договору сторони передбачили відповідальність сторони за невиконання або неналежне виконання зобовязань по дійсному договору у вигляді штрафу у розмірі 10% від загальної суми невиконаних зобовязань.

Проте, заявлена відповідачем до відшкодування сума штрафу підлягає зменшенню з огляду на наступне.

Так, за Накладними № 0071 та № 0072 від 14.01.2008 р. на суму 18690,00 грн. та 46904,40 грн. відповідно, строк виконання зобов’язання скінчився 17.01.2008 р. Відповідачем 17.01.2008 р. було сплачено 20000,00 грн. Таким чином, з 18.01.2008 р. відповідачем було допущено порушення виконання зобов’язання по оплаті заборгованості у розмірі 45594,40 грн. Отже сума штрафу від вказаної суми становить 4559,44 грн.

За накладними № 0322 від 04.02.2008 р. на суму 9027,85 грн., № 0328 від 05.02.2008 р. на суму 17640,00 грн., № 0338 від 05.02.2008 р. на суму 45318,00 грн. відповідачем не було вчасно здійснені оплати вартості отриманого товару, а отже у позивача виникло право на нарахування штрафу у розмірі 10% від загальної суми невиконаних вчасно зобовязань. Так, сума штрафу за вказаними накладними становить 7198,59 грн.

Таким чином, загальна сума штрафу, яка підтверджується матеріалами справи, є обгрунтованою та підлягає стягненню з відповідача, становить 11758,03 грн.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні були оголошені вступна резолютивна частини рішення згідно з положеннями статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний у відповідності до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України 04.07.2008 р.

З урахуванням викладеного, керуючись статями 33, 49, пунктом 1-1 частини 1 статті 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виноградний» (97551, АР Крим, Сімферопольський район, с. Кольчугино, вул.. Промислова, 9, ідентифікаційний код 34744635) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Кримнафтапостачання” (96560, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Глінки, 72-а, ідентифікаційний код 31883762, р/р 1 в СФ АКБ МТБ МФО 384748) 50000,00 грн. заборгованості, 11758,03 грн. штрафу, 2805,90 грн. інфляційних втрат, 520,16 грн. 3% річних, 1126,64 грн. державного мита та 115,38 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В частині стягнення 47580,25 грн. заборгованості провадження у справі припинити.

4.          В іншій частині позову відмовити.

5.          Видати наказ після набуття судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.