РІШЕННЯ

"14" травня 2008 р.

Справа № 17/64-1048

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

Розглянув справу

за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Івано-Франківську, м. Івано-Франківськ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Бучачагрохлібпром”, м. Бучач Тернопільської області

за участю представників сторін:

позивача: Шудрава Я.В., головний спеціаліст-юрист, довіреність №1-09/3023 від 28.12.2008р.

відповідача: Микитюк В.М., юрист, довіреність №720 від 07.04.2008р.

Представникам сторін роз’яснено права та обов’язки учасників судового процесу у відповідності до приписів ст.ст. 20, 22, 811 ГПК України.

Судом в порядку ст. 811 ГПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася через відсутність письмового клопотання сторін.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Івано-Франківську, м. Івано-Франківськ звернулося до господарського суду 12.03.2008р. (згідно штампу відділення зв’язку на поштовому конверті) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Бучачагрохлібпром”, м. Бучач Тернопільської області, про відшкодування 25 239,33 грн. майнової шкоди в порядку регресу, з яких 19 929,33 грн. щомісячних страхових виплат за період з травня 2006 р. по лютий 2008 року, 3 150 грн. виплаченої потерпілій Азорській С.М. пенсії по інвалідності за період з 01.06.2006 р. по 01.03.2008 р. та 2 160,00 грн. витрат на оплату санаторно-курортного лікування, посилаючись на приписи ст. 1166, 1191 Цивільного кодексу України.

Позов обґрунтовується копією акту №1 форми Н-1 від 24.06.2005р. про нещасний випадок пов’язаний з виробництвом; копією акту №2 форми Н-1 від 24.06.2005р. про нещасний випадок пов’язаний з виробництвом; копією акту від 22.06.2005р. спеціального розслідування нещасного випадку, що стався внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 29.11.2004р. о 18 год. 30 хв. на автошляху Тернопіль-Івано-Франківськ з працівниками ДП “Агроторф” ВАТ “Івано-Франківськторф”; копією постанови від 31.12.2004р. про відмову в порушенні кримінальної справи; копією рішення господарського суду Тернопільської області по справі № 3/169-2172 від 29.11.2006 р.; копією постанови Львівського апеляційного господарського суду по справі № 3/169-2172 від 15.05.2007р.; розрахунком суми позовних вимог; копією постанови про призначення страхової виплати №1231/1 від 25.05.2006р.; копією постанови про призначення страхової виплати №1231/4 від 26.05.2006р.; копією постанови про продовження раніше призначеної страхової виплати №1231/4 від 24.02.2007р.; копією постанови про призначення перерахованої щомісячної страхової виплати № 1231/5 від 25.03.2007р.; копія постанови про призначення страхової виплати на медичну та соціальну допомогу №1231/3 від 11.09.2006р.; копіями довідок Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську №271 від 03.05.2006р. та № 268 від 27.02.2007р. про призначення Азорській С.М. пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання в розмірі 284,69 грн. з 01.03.2006 р.; іншими матеріалами.

Розгляд справи неодноразово відкладався, в судовому засіданні 08.04.2008 р. оголошувалася перерва в порядку ст. 77 ГПК України до 06.05.2008р.

В ході судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача 24 222,93 грн. шкоди, з яких: 18 912,93 грн. щомісячних страхових виплат Азорській С.М. за період з 01.06.2006 р. по 01.02.2008 р., 3 150 грн. виплаченої пенсії по інвалідності за період з 01.06.2006 р. по 01.03.2008 р. та 2 160,00 грн. витрат на оплату санаторно-курортного лікування. Як стверджує позивач, дані уточнення подано у зв’язку з допущеною помилкою при здійсненні розрахунку страхових виплат, а саме в позовній заяві включено виплати Азорській С.М. за період з 01.06.2006р. по 01.03.2008р. Однак, Фондом страхові виплати за лютий 2008 року фактично виплачено лише в квітні 2008р. Таким чином, позивач просить стягнути суму фактично виплачених Азорській С.М. щомісячних страхових виплат за період з 01.06.2006р. по 01.02.2008р. в розмірі 18912,93 грн. Дане клопотання судом приймається до розгляду як таке, що відповідає правам сторони, передбаченими ст. 22 ГПК України, відтак, розгляд справи здійснюється з урахуванням уточнених позовних вимог.

У зв’язку з наведеним, для надання іншій стороні можливості ознайомитися із заявою про уточнення позовних вимог, що по суті є зменшенням розміру позову та подання заперечень на заяву, судом оголошено перерву в судовому засіданні 14.05.2008 р. з 12-00 год. до 14-30 год.

Відповідач в судових засіданнях та у відзиві на позов № 721 від 07.04.08р. позовні вимоги не визнає та просить в позові відмовити, посилаючись на недоведеність вини водія Явного С.І. у вчиненні дорожнього-транспортної пригоди, що сталася 29.11.2004р. на автошляху Тернопіль - Івано-Франківськ біля с. Доброполе Бучацького району Тернопільської області, оскільки лист Департаменту державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України №4/3877 від 30.06.2005р., лист заступника начальника УМВС України в Тернопільській області Канюки С.В. від 23.06.2005р. та постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 31.12.2004р., на думку Товариства, не можуть свідчити про наявність вини працівника Явного С.І.

Також, відповідач вважає безпідставним посилання позивача на норму ст. 1187 ЦК України, оскільки правила даної правової норми полягають в тому, що відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, виникає при наявності трьох ознак: шкоди, протиправної дії та причинного зв’язку між протиправною дією та шкодою. Вказує, що працівниками міліції Бучацького районного відділу внутрішніх справ Тернопільської області не направлялися матеріали про адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього руху водія Явного С.І.; судом загальної юрисдикції не доведено вину водія і не притягнуто останнього до адміністративної відповідальності, а тому в даному випадку не можна застосовувати приписи ст. 1187 ЦК України.

Після перерви відповідачем подано клопотання №756 від 14.05.2008р. про відкладення розгляду справи та витребування матеріалів справи з Бучацького РВ УМВС України відносно ДТП 29.11.2004р. Позивач проти задоволення даного клопотання заперечив, зазначив, що обставини дорожньо-транспортної пригоди були враховані при вирішенні спору у справі № 3/169-2172, про стягнення страхових виплат за попередній період, а тому згідно ст. 35 ГПК України, не потребують доведення знову.

Дане клопотання судом відхиляється за безпідставністю, та з урахуванням неможливості відкладення розгляду справи у зв’язку з закінченням строку, передбаченого ст. 69 ГПК України, для вирішення господарського спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення представників сторін, оцінивши подані докази в їх сукупності, господарським судом встановлено.

29 листопада 2004 р. на автошляху Тернопіль - Івано-Франківськ поблизу села Доброполе Бучацького району Тернопільської області на перехресті головної і другорядної доріг сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП), внаслідок якої сталося зіткнення автомобіля ВАЗ 2110, реєстраційний номер 630-55 ІВ, який належить ДП “Агроторф” ВАТ “Івано-Франківськторф” з вантажним автомобілем ЗІЛ ММЗ 4502, державний номер 27-29 ТЕП, який належить відповідачу - ТОВ „Бучачагрохлібпром”. Внаслідок ДТП отримали травми працівники ДП “Агроторф” ВАТ “Івано-Франківськторф” (директор –Азорська С.М. і юрисконсульт –Герула З.Й.), які поверталися з відрядження з м. Вінниці.

Наказом №174 від 02.12.2004р. Територіального управління Держнаглядохоронпраці по Івано-Франківській області створено комісію з спеціального розслідування нещасного випадку у складі голови комісії Барнича М.С. та членів комісії Хімея Д.М., Федоріва Я.О., Андрощука С.М. та Гаврилишина М.В. За результатами роботи даної комісії складено Акт спеціального розслідування нещасного випадку, згідно якого (розділ 1,2,3 Акту) повноважною комісією встановлено, що в результаті ДТП, внаслідок зіткнення автомобіля ВАЗ 2110 (реєстраційний номер 630-55 ІВ) з вантажним автомобілем ЗІЛ ММЗ 4502 (реєстраційний номер 27-29 ТЕП), та яким керував працівник Товариства Явний С.І., двоє пасажирів, що знаходилися з правої сторони автомобіля ВАЗ 2110, отримали травми. Як встановлено комісією, при виконанні лівого повороту водій ТОВ «Бучачагрохлібпром»не пропустив автомобіль ВАЗ 2110, в результаті чого і сталося зіткнення. Висновком комісії (розділ 6 Акту) встановлено, що нещасний випадок, що стався із директором Азорською С.М. та юристом Герулою З.Й. внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вважається пов’язаним із виробництвом та складається акт Форми Н-1.;

Отже, факт нещасного випадку, пов‘язаного з виконанням трудових обов‘язків працівників ДП “Агроторф” ВАТ “Івано-Франківськторф” зафіксовано актом Н-1 від 24.06.05 р.

Як вбачається з матеріалів справи, на звертання голови комісії з спеціального розслідування до органів УМВС в Тернопільській області, останній листом № 9/1-2201 від 23.06.05 р. повідомив, що ДТП сталася з вини водія автомобіля ММЗ 555 Явного С.І., який грубо порушив вимоги п.10.4. Правил дорожнього руху України. Листом № 4/3877 від 30.06.05 р. Департамент ДАІ МВС України повідомив ВАТ “Івано-Франківськторф” про те, 31.12.2004 р. працівниками Бучацького РВУ МВС України було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справ, в якій зазначено, що водій автомобіля ММЗ 555 Явний Степан Іванович грубо порушив вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху України, що призвело до пошкодження транспортних засобів та отримання легких тілесних ушкоджень пасажирами Азорською С.М. і Герулою З.Й.; працівниками слідчого відділу Бучацького РВ УМВС допущено порушення термінів розгляду матеріалів ДТП і не здійснено кваліфікованої перевірки обставин ДТП.

Відповідно до витягів із акту огляду у МСЕК серії ІФ №166716 від 12.01.2006р., №001300 від 06.02.2008р. та виписки №000298 від 12.01.2006р. про результати визначення ступеня втрати профпрацездатності, директору ДП “Агроторф” ВАТ “Івано-Франківськторф” Азорській С.М. встановлено 40% втрати професійної працездатності та встановлено третю групу інвалідності у зв’язку з трудовим каліцтвом та визначено потребу в стаціонарному санаторно-курортному лікуванні.

У зв’язку з наведеним, Фондом проведено відповідні страхові виплати за період з 29.11.2004 р. по травень 2006 року, відповідно заявлено позов про їх відшкодування з відповідача в порядку регресу в розмірі 25 535,06 грн. (справа № 3/169-2172). Рішенням господарського суду Тернопільської області від 29.11.2006 р. в задоволенні позову відмовлено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.05.2007 р. рішення місцевого суду від 29.11.2006 р. скасовано і прийнято нову постанову, якою повністю задоволено вимоги Фонду. Дана постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили і є чинною. Також в судовому засіданні з’ясовано, що рішення суду по справі № 3/169-2172 виконано Товариством та сплачено кошти в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази в сукупності, господарський суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з огляду на таке:

У відповідності до вимог Закону України від 23.09.1999р. №1105-ХІV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»(надалі - Закон № 1105) у зв’язку з нещасним випадком, відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Івано-Франківську, постановою №1231/2 від 26.05.2006р. потерпілій Азорській С.М. призначено та виплачено щомісячну грошову виплату, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 859,17 грн. на місяць, а згідно постанови № 1231/5 від 25.03.07 р. - в розмірі 1016,40 грн. на місяць (з 01.03.07 р.), сума якої визначена з розрахунку середньомісячного заробітку потерпілої, помноженого на відсоток втрати працездатності (40%) та на коефіцієнт зростання середньомісячної реальної заробітної плати у галузях національної економіки у відповідному періоді. Щомісячні страхові виплати проведено за період з 01.06.2006 року по 01.02.2008 року в загальній сумі 18 912,93 грн., що підтверджується розрахунком суми, копіями платіжних доручень (а.с. 39-59), постановами ФСС НВВ та ПЗ „Про призначення перерахованої щомісячної страхової виплати з 01 березня 2006 р.”

Крім того, Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Івано-Франківську відшкодовано Пенсійному фонду України виплачену Азорській С.М. пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва в розмірі 3 150,00 грн. за період з 01 червня 2006р. по 01 березня 2008 року (21 міс. По 150 грн. щомісячно), що підтверджується довідкою позивача № 1-09 від 07.03.2008 р., №1-09/823 від 08.05.2008 р., довідкою ПФУ про основний розмір пенсії по трудовому каліцтву № 271 від 03.05.2006 р., № 268 від 27.02.2007 р. та довідкою № 421 від 27.03.2008 р. Управління Пенсійного фонду в м. Івано-Франківську (а.с. 38).

Разом з тим, беручи до уваги встановлену висновком МСЕК №000298 від 12.01.2006р. рекомендацію щодо санаторно-курортного лікування Азорської С.М. позивач у справі на підставі прийнятої постанови №1231/3 від 11.09.2006р. призначив страхову виплату потерпілій на виробництві в розмірі 2160,00 грн. як одноразову допомогу (медичну та соціальну) на санаторно-курортне лікування в санаторії «Немирів»шляхом оплати, згідно платіжного доручення № 2402 від 17.10.2006 р., вартості путівки (а.с. 24).

Предметом даного спору є вимоги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Івано-Франківську стягнути виплачені Азорській С.М. кошти в порядку регресу з Товариства з обмеженою відповідальністю “Бучачагрохлібпром”, м. Бучач Тернопільської області.

Статтею 11 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування та статтею 13 Закону № 1105 визначено, що страховий ризик –це обставини, внаслідок яких може статися страховий випадок, а страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 Закону № 1105, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Згідно з статтею 2 Закону № 1105 дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору.

Пунктом 1 частини першої статті 21 Закону № 1105 встановлено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомогу дитині відповідно до статті 9 цього Закону.

Згідно статті 25 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” усі види страхових виплат і соціальних послуг застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні, а також усі види профілактичних заходів, передбачених статтями 21 та 22 цього Закону, провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду.

Відповідно до статті 28 Закону №1105 страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, а згідно статті 34 цього Закону - сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю виплачується в розмірі 100 відсотків середнього заробітку (оподатковуваного доходу).

З урахуванням вищенаведених норм Закону № 1105 потерпіла Азорська С.М. є застрахованою особою, на користь якої здійснювалося страхування страхувальником-роботодавцем ДП “Агроторф” ВАТ “Івано-Франківськторф”.

Як зазначалося вище, Фондом за період з червня 2006 року по лютий 2008 року, виплачено потерпілій Азорській С.М. внаслідок нещасного випадку, що пов'язаний з виробництвом, 18 912,93 грн. щомісячних страхових виплат та відшкодовано Пенсійному фонду України виплачену пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва в розмірі 3 150,00 грн. за період з 01 червня 2006р. по 01 березня 2008 року, а також одноразову допомогу на санаторно-курортне лікування в сумі 2 160 грн. Вказане підтверджується письмовими документами, що містяться в матеріалах справи.

Таким чином, загальна сума виплат, проведених позивачем потерпілій внаслідок трудового каліцтва, що було спричинено дорожньо-транспортною пригодою 29.11.2004р., Азорській С.М. становить 24 222,93 грн.

Нормами Цивільного кодексу України встановлено, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Статтею 1172 Цивільного кодексу України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов’язків.

Матеріалами справи, а саме випискою № 695 від 13.05.2008р. з наказу №187 від 01.10.2002р., підтверджується факт перебування водія Явного С.І. у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю “Бучачагрохлібпром”, м. Бучач Тернопільської області у період вчинення ДТП.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ст. 1187 ЦК України).

Як вбачається з наданого відповідачем копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ТЕІ №084782, виданого 11.06.2004 р. Заліщицьким МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України, власником автомобіля ЗІЛ ММЗ, реєстраційний номер 27 29 ТЕП є ТОВ “Бучачагрохлібпром”, тобто відповідно до вищевказаної правової норми Товариство повинно відповідати за завдану шкоду.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Оцінюючи заперечення відповідача, що полягають у недоведеності вини водія Явного С.І. у вчиненні дорожнього-транспортної пригоди, що сталася 29.11.04 р. на автошляху Тернопіль - Івано-Франківськ біля с. Доброполе Бучацького району Тернопільської області, то суд звертає увагу, що згідно статті 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Відповідно до ч. 4 цієї статті, рішення з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов’язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

При цьому, Львівським апеляційним господарським судом при розгляді справи № 3/169-2172 було досліджено та встановлено, що вина водія Явного С.І., який керував автомобілем ММЗ 555, що належить відповідачу, підтверджена постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 31.12.2004р., листом № 4/3877 від 30.06.2005 р. Департаменту ДАІ МВС України, листом № 9/1-2201 від 23.06.2005 р.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов до висновку, що оскільки з вини працівника відповідача –Явного С.І. було скоєно дорожньо-транспортну пригоду 29.11.2004 року, внаслідок чого було спричинено тілесні ушкодження застрахованим працівникам ДП “Агроторф” ВАТ “Івано-Франківськторф”, зокрема, Азорській С.М., а позивачем було відшкодовано завдану працівником відповідача майнову шкоду потерпілій Азорській С.М. в загальній сумі 24 222,93 грн., що підтверджено документально, у зв’язку з чим у позивача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Івано-Франківську, виникло право регресу до винної особи у розмірі реально понесених витрат, суд визнає обґрунтованою та правомірною вимогу позивача щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Бучачагрохлібпром”, м. Бучач, як власника джерела підвищеної небезпеки, 24 222,93 грн. майнової шкоди в порядку зворотної вимоги (регресу), яка підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не доведено, що шкоди завдано потерпілій Азорській С.М. не з вини його працівника.

Судом не приймаються також до уваги твердження відповідача з приводу того, що зазначені кошти Товариство вже сплатило, оскільки до матеріалів справи не долучено жодних підтверджуючих письмових доказів в обґрунтування зазначеної сплати, а як з’ясовано в судовому засіданні, кошти в сумі 25 535,06 грн. сплачено ТОВ “Бучачагрохлібпром” за попередній період, вимоги по відшкодуванню яких заявлені у справі № 3/169-2172.

Судові витрати у відповідності до ст.49 ГПК України покладаються на відповідача у справі.

За згодою представників сторін відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 14.05.2008р. оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення господарського суду.

З огляду на наведене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про судоустрій України», ст.ст. 11, 16, 1166, 1172, 1187, 1191 ЦК України, ст. ст. 42-47, 22, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 69, 77, 82-85, 116, 117 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Бучачагрохлібпром”, м. Бучач Тернопільської області, вул. Галицька, 160, ідентифікаційний код 00952829:

- 24 222,93 грн. завданої шкоди на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Івано-Франківську, м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, 27 “б” (р/р 1002в УДК Івано-Франківської області, МФО 836014, ідент. код 25925319);

- 242,23 грн. державного мита в доход державного бюджету України;

- 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в доход державного бюджету України (р/р 0002 у ГУДКУ у Тернопільській області, МФО 838012, код 23588119).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) „_26_” травня__ 2008 року, рішення через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                                          Н.О. Андрусик