ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
Справа
№ 11/12-08-145
суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:
Головуючого судді:
Суддів:     Шевченко В.В.
Від позивача: ОСОБА_1,
Від 1 відповідача:не
Від 2 відповідача: Вєтух
Є.О., Халабузар В.В.
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення господарського суду Одеської області
від 24 березня 2008 року
у справі № 11/12-08-145
1.          Відкритого акціонерного товариства „Лазтранссервіс”;
2.          Товариства з обмеженою відповідальністю „БудМакс”
про визнання договору купівлі -продажу
січні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з
позовом до відкритого акціонерного товариства „Лазтранссервіс” та товариства з
обмеженою відповідальністю „Будмакс” про визнання недійсним на підставі ч. 1
ст. 203, ст. 215 ЦК України з моменту
укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.11.2007р.,
укладеного між відповідачами, та повернення сторін у первісний стан. В обґрунтування
пред'явлених вимог позивач посилався на ст. 98 ЦК України, якою встановлено, що
рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства,
що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію
товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів від числа учасників
товариства. Разом з тим, виконавчий орган ВАТ “Лазтранссервіс” без погодження з
вищим органом управління акціонерним товариством, яким відповідно до ст. 41
Закону України “Про господарські товариства” є загальні збори учасників товариства,
порушуючи законодавство України здійснив незаконний продаж всього майна
підприємства, чим порушив його права як учасника товариства.

Відповідачі
заперечували проти позову вказуючи на те, що позовну заяву подано з порушенням
правил територіальної підсудності, оскільки на момент пред'явлення даного
позову ВАТ “Лазтранссервіс” було зареєстровано в м. Харкові, а ТОВ “Будмакс” у
м. Києві; даний спір не підвідомчий господарському суду, оскільки вимога про
визнання недійсним господарського договору не пов'язана з корпоративними
відносинами та не може бути заявлена фізичною особою, що не є суб'єктом
підприємницької діяльності; оспорюваний позивачем договір купівлі-продажу
нерухомого майна від 02.11.2007р. укладений у повній відповідності з чинним
законодавством та статутом акціонерного товариства, згідно з рішенням
наглядової ради ВАТ “Лазтранссервіс” від 02.10.2007р. та в наступному
затверджений загальними зборами акціонерів акціонерного товариства від
29.12.2007р., а тому підстави для визнання його недійсним відсутні.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 24.03.2008 року у справі (суддя - Власова С.Г.) у задоволенні
позову відмовлено з мотивів необґрунтованості позовних вимог.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність викладених у рішенні висновків обставинам
справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального права просить
зазначене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ
“Будмакс” заперечує проти її задоволення, вказуючи на безпідставність
викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого господарського
суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ
“Будмакс” заперечує проти її задоволення, вказуючи на безпідставність
викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого господарського
суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим.

ВАТ "Лазтранссервіс” відзив на
апеляційну скаргу не надіслало та будучі повідомленим про день, час та місце
розгляду апеляційної скарги належним чином не скористалося наданим законом
правом на участь свого представника в засіданні суду.

За
правилами встановленими ч. 3 ст. 77 ГПК України в засіданні суду оголошувалася
перерва до 27.05.2008 року.

Заявлене в судовому засіданні
представниками відповідача клопотання про залучення до матеріалів справи в
якості додаткового доказу рішення суду апеляційної інстанції з іншої справи,
колегією суддів визнано необґрунтованим та відхилено з огляду на те, що
зазначене рішення не має ніякого значення для даної справи.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність
застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом першої
інстанції, 02.11.2007 року між ВАТ „Лазтранссервіс” (продавець) та ТОВ
„Будмакс” (покупець) було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна,
відповідно до якого продавець передав у власність покупцю нежитлові будівлі та
споруди, що знаходяться в м. Одесі, Ленінградське шосе, 2 та в цілому
складаються з трансформаторної підстанції - літ “А”, прохідної - літ “В”,
виробничого корпусу № 1 -літ. “Г”, виробничого корпусу № 2 - “Д”,
адміністративного корпусу - літ “Е”, підсобного приміщення - літ “З”,
ремонтного боксу - літ “И”, майстерні - літ “К”, складського приміщення - літ
“М”, літ “Н”, магазину - літ “О”, водонапірного вузлу - літ “П”, навісу - літ
“Б”, мостіння - “І”, огорожі - № 1-4, загальною площею 15 806 кв.м.,
розташовані на земельній ділянці загальною площею 46 243 кв.м.

Як вбачається з преамбули даного
договору від імені продавця його було укладено генеральним директором
акціонерного товариства, який діяв на підставі статуту.

В цей же день зазначений договір був
посвідчений у нотаріальному порядку.

ОСОБА_1 є власником іменних акцій ВАТ
„Лазтранссервіс” у кількості 1000 шт., загальною номінальною вартістю 250 грн.,
що підтверджується сертифікатом іменних акцій серії А № 249.

На момент укладення спірного договору
діяльність ВАТ „Лазтранссервіс” здійснювалася відповідно до статуту,
затвердженого загальними зборами акціонерів 26.10.2005р. та зареєстрованого в
установленому порядку 13.12.2005р.

Відповідно до статутних положень
даного акціонерного товариства його виконавчим органом є генеральний директор
товариства, який обирається загальними зборами товариства, здійснює загальне
керівництво його поточною діяльністю, за попередньою письмовою згодою
наглядової ради укладає угоди (договори, контракти) з придбання чи відчуження
нерухомого майна та транспортних засобів (п. п. 8.4.1, 8.4.3).

Наглядова рада акціонерного
товариства контролює і регулює діяльність генерального директора та до її
компетенції належить, зокрема, попереднє затвердження операцій з розпорядження
майном, що належить товариству, вартість якого перевищує суму, еквівалентну 50
000 грн., шляхом видачі доручення генеральному директору на підписання
конкретного договору,  попереднє
затвердження угод (договорів, контрактів) з придбання чи відчуження нерухомого
майна та транспортних засобів (п. п. 8.3.1, 8.3.3).

Повноваження вищого органу
акціонерного товариства - загальних зборів визначені п. 8.2.5 статуту, з якого
вбачається, що вирішення питань про надання попереднього дозволу на укладення
угод (договорів, контрактів) з придбання чи відчуження нерухомого майна
акціонерного товариства, а також затвердження таких угод укладених виконавчим
органом товариства на суму, що перевищує вказану у статуті, до компетенції
загальних зборів акціонерів не віднесено.

З аналізу положень ст. 41 Закону
України “Про господарські товариства”, на яку посилається позивач в
обгрунтування пред'явлених вимог, та ст. 159 ЦК України випливає, що
повноваження щодо затвердження договорів (угод), укладених на суму, що
перевищує вказану у статуті товариства, а також надання попереднього дозволу на
укладення таких договорів (угод) не належить до виключної компетенції загальних
зборів акціонерів, а тому ці питання можуть вирішуватися іншими органами
акціонерного товариства.

Наявний у справі протокол № 18
засідання наглядової ради ВАТ „Лазтранссервіс” від 02.10.2007р. свідчить про
те, що відповідно до п. 8.3.3 статуту наглядовою радою було прийнято рішення
здійснити продаж нерухомого майна, що належить акціонерному товариству,
розташованого за адресою: м. Одеса, Ленінградське шосе, 2, загальною площею 15
806,1 кв.м., за ціною 43 567 000 грн. покупцеві - ТОВ “Будмакс”, доручити
підписання договору купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна від імені
акціонерного товариства генеральному директору та затверджено зазначений
договір.

Окрім цього, загальними зборами
акціонерів ВАТ „Лазтранссервіс”, які відбулися 29.12.2007 року, було прийнято
рішення про затвердження оспорюваного договору, що підтверджується наявним у
справі протоколом від 29.12.2007р.

Чинне законодавство України виходить
із презумпції легітимності рішень органів управління господарського товариства,
тобто відповідні рішення вважаються такими, що відповідають законові, якщо
судом не буде встановлено інше. В даному випадку судом апеляційної інстанції
встановлено, що як рішення наглядової ради акціонерного товариства від 02.10.2007
року про продаж нерухомого майна, що належить товариству, та затвердження
договору купівлі - продажу зазначеного майна, так і аналогічне рішення
загальних зборів акціонерів акціонерного товариства від 29.12.2007 року про
затвердження укладеного договору ніким не оспорені та не визнані в
установленому порядку недійсними.

Отже, господарський суд першої
інстанції дійшов правильного  висновку
про те, що доводи позивача про укладення спірного договору  з порушенням чинного законодавства України є
необґрунтованими, оскільки суперечать наявним у справі доказам.

Господарським судом першої інстанції
цілком правомірно не прийняті до уваги безпредметні посилання позивача в
обгрунтування пред'явлених вимог  на абз.
2 ч. 2 ст. 98 ЦК України, яким передбачено, що рішення про відчуження майна
товариства на суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства,
приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено
законом, оскільки приписи вказаної правової норми є загальними і підлягають
застосуванню лише у тому разі, якщо зазначені повноваження (відчуження майна
товариства на визначену суму) статутом акціонерного товариства віднесені до
компетенції загальних зборів акціонерів.

Недоведеними слід визнати також
доводи позивача про порушення його прав оспорюваним договором. В процесі
вирішення даного спору та перегляді справи в апеляційному порядку позивач не
вказав, чим саме та які саме його права і охоронювані законом інтереси порушує
цей договір та не надав жодного доказу, який би свідчив про таке порушення.
Права акціонерів товариства визначені ст. 10 Закону України “Про господарські
товариства” та ст. 88 ГК України із змісту яких випливає, що окремі акціонери
не наділені суб'єктивним правом стосовно здійснення повноважень власника майна,
а тому продаж акціонерним товариством свого майна не порушує прав окремого
акціонера.

Відповідно до статті 1 ГПК
підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта
підприємницької діяльності мають право звертатися до господарського суду
захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.
Виходячи з цього, господарським судам у вирішенні спорів, що виникають з
корпоративних відносин, слід з'ясовувати чи були порушені корпоративні права
позивача внаслідок недотримання товариством норм законодавства або вимог
установчих документів.

Законодавством не передбачено право
акціонера звертатись до суду за захистом прав акціонерного товариства, крім
випадків, коли він уповноважений на це відповідним акціонерним товариством, або
якщо таке право надається йому статутом акціонерного товариства.

У Рішенні Конституційного Суду
України N 18-рп/2004 від 1 грудня 2004 року у справі N 1-10/2004 щодо
офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес)
зазначено, що "акціонер може захищати свої безпосередні права чи
охоронювані законом інтереси шляхом звернення до суду у випадку їх порушення,
оспорювання чи невизнання самим акціонерним товариством, учасником якого він є,
органами чи іншими акціонерами цього товариства. Порядок судового захисту
порушених будь-ким, у тому числі третіми особами, прав чи охоронюваних законом
інтересів акціонерного товариства, які не можуть вважатися тотожними простій
сукупності індивідуальних охоронюваних законом інтересів його акціонерів,
визначається законом".

Отже, суди у вирішенні спорів за
позовами акціонерів про захист прав акціонерного товариства, в тому числі про
визнання недійсними угод, укладених товариством, повинні досліджувати, чи
уповноважений акціонер на представництво інтересів акціонерного товариства.
Відсутність такого уповноваження у позивача є підставою для відмови у
задоволенні позову.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України
встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою
- третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів вважає правильним висновок місцевого господарського суду про те, що
позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
скаржника не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків
місцевого господарського суду та з урахуванням всіх обставин даної справи,
всебічно повно і об'єктивно встановлених судом, не впливають на правильність
вирішення цього спору по суті.

З огляду на дослідження в процесі
розгляду даної справи визначених статутними положеннями акціонерного товариства
повноважень генерального директора та наглядової ради щодо розпорядження майном
товариства за оспорюваним договором та здійснення оцінки доказів в цій частині,
а також, враховуючи межі перегляду справи в апеляцій інстанції, визначені ст.
101 ГПК України, колегія суддів не визнає переконливими наведені в апеляційній
скарзі доводи щодо наявності підстав для визнання спірного договору
недійсним.

Враховуючи предмет спору у справі, а
саме: дійсність чи недійсність договору купівлі - продажу нерухомого майна від
02.11.2007р., укладеного між відповідачами, твердження скаржника, що цей
договір порушує його право на участь в управлінні справами товариства є
неспроможним. Тим більше, що відповідно до ст. 10 Закону України “Про
господарські товариства” та ст. 88 ГК України позивач має право брати участь в
управлінні справами акціонерного товариства в порядку, визначеному в установчих
документах.

Заявлені позивачем в процесі розгляду
даної справи клопотання про витребування відомостей щодо сплати акціонерним
товариством ПДВ, стосовно власників об'єктів зазначених у договорі та про осіб
присутніх на загальних зборах акціонерів від 29.12.2007р. обґрунтовано були
відхилені господарським судом у зв'язку з недотриманням заявником вимог ст. 38
ГПК України при порушенні цих клопотань. Тим більше, що такі відомості не мають
аж ніякого значення для даної справи.

З
урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що в процесі розгляду справи
фактичні її обставини були встановлені місцевим господарським судом на підставі
всебічного, повного і об'єктивного дослідження наданих сторонами в
обґрунтування своїх доводів і заперечень доказів, висновки суду відповідають
цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням
норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та є безпідставними, оскільки зводяться до
намагання бездоказово з безпредметним посиланням на норми матеріального права,
які не регулюють виниклі між сторонами правовідносини, переоцінити встановлені
судом обставини, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та
обґрунтованого судового рішення не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  99, 101-105  ГПК України, колегія суддів -,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення
господарського суду Одеської області від 24.03.2008 року у справі №
11/12-08-145 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий
суддя                                                    Бєляновський В.В.

Судді
Шевченко В.В.

Мирошниченко М.А.