ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.08.08 Справа №10/412/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Кагітіна Л.П. судді Кагітіна Л.П. , Коробка Н.Д. , Яценко О.М.

при секретарі: Шерник О.В.,

за участю представників:

позивача: Сосніна Л.І. – довіреність № б/н від 22.04.2008 року;

відповідача-1: Коржук - довіреність № б/н від 01.08.2008 року;

відповідача-2: не з’явився

третьої особи: не з’явився

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного вищого навчального закладу «Київський університет культури», м. Київ на рішення господарського суду Запорізької області від 04.07.2008 р. у справі № 10/412/08

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК ТЕТА», м. Запоріжжя

до відповідача-1: Приватного вищого навчального закладу «Київський університет культури», м. Київ

до відповідача-2: Запорізької міської ради, м. Запоріжжя

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління земельних ресурсів у м. Запоріжжі Запорізької області, м. Запоріжжя

про встановлення сервітуту

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК ТЕТА» звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного вищого навчального закладу «Київський університет культури», м. Київ та Запорізької міської ради про встановлення земельного сервітуту.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 04.07.2008 року у справі № 10/412/08 позов задоволено. Встановлено право користування – приватний постійний платний сервітут на земельній ділянці з твердим покриттям площею 0,0238га, кадастровий номер :04:028:0136 (з А до Б, точки 7-12), розташованій по вул. Медичній, 8 в м. Запоріжжі з таким змістом: право проходу та проїзду на велосипеді; право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; інші земельні сервітути без зміни цільового призначення земельної ділянки та без права її забудови. Плата за користування сервітутом – 416грн.50коп. на рік безготівково, плата вноситься на поточний рахунок Приватного вищого навчального закладу «Київський університет культури» одноразово до 30 грудня поточного року з подальшою індексацією у встановленому порядку.

Рішення суду мотивовано тим, що через земельну ділянку (кадастровий номер :04:028:0136), що належить відповідачу-1 на праві оренди, має місце проїзд до об'єкту нерухомості позивача - складських приміщень. Проїзд з твердим покриттям площею 0,0238га розташований таким чином, що під'їзд (доступ) до вказаного об'єкту стає неможливим, якщо не користуватись земельною ділянкою, щодо якої встановлюється сервітут. Це позбавляє позивача права користуватись та обслуговувати власний об'єкт і земельну ділянку. Інших підходів та під'їздів не існує і прокласти нові неможливо із-за наявної забудови району. Виходом із ситуації є передбачене земельним законодавством встановлення земельного сервітуту.

Приватний вищий навчальний заклад «Київський університет культури», м. Київ не погодився із рішенням господарського суду першої інстанції у цій справі та звернувся до апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області від 04.07.2008 р. у справі № 10/412/08 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, у зв’язку з: неповним з’ясуванням обставин справи; недоведеністю обставин, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушеннями та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом винесено рішення за відсутності представника відповідача-1, що порушило його права. Вважає, що судом під час розгляду справи № 10/412/08 не було досліджено питання реальної потреби позивача користуватися чужим майном (сервітутом). На думку заявника, позивачем не було обґрунтовано неможливість використання належної йому земельної ділянки іншим способом, ніж встановлення права проходу через сусідню ділянку. Зазначає, що при розгляді спору щодо встановлення земельного сервітуту, судом також не було встановлено наступних суттєвих обставин: чи будуть завдані збитки власнику (користувачу земельної ділянки) встановленням сервітуту; чи можливе нормальне господарське використання земельної ділянки, яка належить позивачу, без обтяжень сервітутом сусідньої земельної ділянки; сервітут, який встановлюється, чи є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 24.07.2008 року у справі № 10/412/08 апеляційний розгляд справи було призначено на 21.08.2008 року.

19.08.2008 року до Запорізького апеляційного господарського суду від відповідача-1 надійшли додаткові письмові пояснення на виконання вимог ухвали Запорізького апеляційного господарського суду від 24.07.2008 року у справі № 10/412/08. У додаткових поясненнях, відповідач-1 вказує на те, що позивач не є законним користувачем ні земельної ділянки кадастровий номер – :04:028:8002, ні земельної ділянки кадастровий номер – :04:028:0040, а отже не може вимагати встановлення земельного сервітуту.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК ТЕТА» у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу відповідача-1 залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без змін. Вважає, що сервітут, встановлений судом ніяким чином не створює перешкод відповідачу у користуванні його земельною ділянкою та не призводить до матеріальних втрат, оскільки плата за сервітут встановлена на рівні орендної плати за договором.

Розпорядженням першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1588 від 20.08.2008 року справу № 10/412/08 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий: Кагітіна Л.П. (доповідач), судді: Коробка Н.Д., Яценко О.М., якою апеляційна скарга прийнята до розгляду.

В судовому засіданні 21.08.2008 року представники позивача та відповідача-1 підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Представники відповідача-2 та третьої особи в судове засідання не з’явилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до вимог ст.98 Господарського процесуального кодексу України, сторони були належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи. Про належне повідомлення сторін про час та місце апеляційного розгляду справи свідчать також поштові повідомлення, які містяться в матеріалах справи. Враховуючи достатність матеріалів справи та апеляційної скарги для її розгляду, колегія суддів визнала можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності представників відповідача-2 та третьої особи.

Апеляційний розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Діловодство суду».

По закінченні судового засідання, за згодою присутніх представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст.99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши присутніх представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

16.10.2000 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК ТЕТА» було придбано майно, у т.ч. нерухомість (складські приміщення з холодильниками та естакадою) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Айвазовського, 9.

Вказані об’єкти розташовані на земельній ділянці площею 0,3554га, яка надана Товариству з обмеженою відповідальністю «ТК ТЕТА» в оренду строком на 10 років власником - Запорізькою міською радою, на підставі рішення дванадцятої сесії двадцять четвертого - скликання Запорізької міської ради № 44 від 15 жовтня 2003р.

На протязі строку використання позивачем земельної ділянки відповідно до її цільового призначення, останнім здійснювалась реконструкція виробничо-складської бази, дозвіл на яку надано рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29.05.2003р. № 187/1.

Поряд з земельною ділянкою позивача, по вул. Медична,8 знаходиться і земельна ділянка, надана у користування Приватному вищому навчальному закладу «Київський університет культури» строком на 19 років, на умовах укладеного договору, згідно з рішенням сімнадцятої сесії Запорізької міської ради п'ятого скликання № 53/5 від 12.12.2007р для розташування учбового корпусу відокремленого підрозділу «Запорізький факультет менеджменту і бізнесу Київського університету культури».

Дорога, яку використовував позивач, увійшла до складу земельної ділянки, переданої в оренду відповідачу-1.

Позивач звертався до відповідача-1 із пропозицією щодо укладення договору на право використання сервітутною дорогою та проектом відповідного договору.           Відповідачем-1 пропозиція щодо укладення договору залишена без відповіді.           Встановлення права користування – приватний постійний платний сервітут на земельній ділянці з твердим покриттям площею 0,0238га, кадастровий номер :04:028:0136 (з А до Б, точки 7-12), розташованій по вул. Медичній, 8 в м. Запоріжжі з таким змістом: право проходу та проїзду на велосипеді; право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; інші земельні сервітути без зміни цільового призначення земельної ділянки та без права її забудови, плата за користування сервітутом – 416грн.50коп. на рік безготівково, плата вноситься на поточний рахунок Приватного вищого навчального закладу «Київський університет культури» одноразово до 30 грудня поточного року з подальшою індексацією у встановленому порядку, було предметом позовних вимог.

Колегія суддів вважає позовні вимоги обґрунтованими, правомірними, такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням наступного:

Так, позовні вимоги заявлені на підставі ст.ст. 98, 99, 101 Земельного кодексу України і обґрунтовані тим, що через земельну ділянку (кадастровий номер :04:028:0136), що належить відповідачу-1 на праві оренди, має місце проїзд до об'єкту нерухомості позивача - складських приміщень. Проїзд з твердим покриттям площею 0,0238га розташований таким чином, що під'їзд (доступ) до вказаного об'єкту стає неможливим, якщо не користуватись земельною ділянкою, шляхом встановлення сервітуту.

Відповідно до ст.401 Цивільного кодексу України, сервітут може бути встановлено щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно ст.402 цього ж кодексу, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

За змістом ст.404 вказаного кодексу, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Право земельного сервітуту також врегульовано в Земельному кодексі України.

Згідно ст.98 Земельного кодексу України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Відповідно до ст.99 Земельного кодексу України, власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати, зокрема, встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; з) інші земельні сервітути.

Статтею 100 Земельного кодексу України встановлено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Як свідчать матеріали справи, зокрема, плани земельних ділянок позивача та відповідача-1 у справі, позивач не може користуватися власним майном – складськими приміщеннями, оскільки, проїзд до цих приміщень можливий єдиним шляхом, а саме - через земельну ділянку (кадастровий номер :04:028:0136), яка належить відповідачу-1 на праві оренди, що містить проїзд до об'єкту нерухомості позивача - складських приміщень. Цей проїзд, площею 0,0238га, з твердим покриттям, розташований таким чином, що доступ до складських приміщень позивача стає неможливим, якщо не користуватись земельною ділянкою відповідача-1, шляхом встановлення відповідного земельного сервітуту. Неможливість користуватися цим проїздом позбавляє позивача права використовувати та обслуговувавати належне йому майно та орендовану земельну ділянку.

Як встановлено колегією суддів, позивач звертався до відповідача-1 з проханням внести його до складу осіб, що користуються сервітутом, але відповідь отримана не була. Без відповіді залишена відповідачем-1 і пропозиція позивача щодо укладення окремого договору про встановлення земельного сервітуту, проект якого був надісланий позивачем відповідачу-1.

До того ж, земельна ділянка відведена відповідачу-1 під учбовий корпус по вул. Медичній,8, вже обмежена сервітутом.

Відповідно до ст.100 Земельного кодексу України, позивач, як землекористувач, має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї ділянки в судовому порядку, бо добровільної домовленості з цього питання не досягнуто.

В даному випадку, сервітут може бути встановлений щодо сусідньої земельної ділянки з тим, щоб позивач міг користуватись нею для проходу та проїзду автомобільним транспортом по наявному шляху. Сервітут необхідно встановити постійний.

Оскільки, як вже зазначалося, сервітут не був встановлений за домовленістю між землекористувачами на підставі договору, який має бути зареєстрований у місцевій раді у тому самому порядку, в якому проводиться реєстрація прав на землю, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та встановити в судовому порядку приватний постійний платний сервітут, на наступних умовах: найменування і зміст сервітуту - право проходу та проїзду на велосипеді; право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, інші земельні сервітути; площа земельної ділянки, на яку розповсюджується сервітут - 0,0238га; її місцезнаходження на кадастровому плані земельної ділянки - кадастровий номер :04:028:0136 з А до Б (точки 7-12); адреси сторін: обтяжувач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК ТЕТА» (69006, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 2, ); обтяжуваний - Приватний вищий навчальний заклад «Київський університет культури» (м. Київ, вул.Чигоріна, 20 код ЄДРПОУ (31028309); розмір та умови плати за користування сервітутом: 416,50грн. (чотириста шістнадцять

гривень 50 копійок) на рік безготівково, які вносяться на поточний рахунок Приватного вищого навчального закладу «Київський університет культури» одноразово до 30 грудня поточного року (розмір плати за сервітут дорівнює розміру орендної плати за 1 кв.м земельної ділянки, в розрахунку на рік, визначеної договором оренди земельної ділянки щодо якої встановлюється сервітут, з подальшою індексацією у встановленому порядку); строк, на який встановлений сервітут - постійний; сервітут встановлюється без права зміни цільового призначення земельної ділянки та без права її забудови.

Потреби позивача у вигляді проходу та проїзду до власних складських приміщень не можуть бути задоволені іншим способом як через надання позивачу права користування земельною ділянкою відповідача-1, по якій пролягає під’їзд до майна позивача.

При цьому, колегія суддів враховує, що встановлення земельного сервітуту на незначній за розміром земельній ділянці не вплине на організацію учбового процесу у навчальному закладі, не створить перешкод відповідачу-1 у користуванні його майном та орендованою земельною ділянкою та не спричине відповідачу-1 значних збитків. Встановлення земельного сервітуту буде найменш обтяжливим для власника земельної ділянки відповідача-1.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правомірним висновок господарського суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог та встановлення права земельного сервітуту.

Доводи заявника апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та наступним:

Згідно ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Статтями 33 та 34 вказаного кодексу передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем-1 не доведено належним чином можливість позивача користуватися орендованою ним земельною ділянкою, або іншим способом, для під’їзду до складських приміщень. Не надано відповідачем-1 і належних доказів, що підтверджують, що у разі встановлення земельного сервітуту, відповідач-1 буде значно обмежений у праві нормального господарського використання своєї орендованої земельної ділянки чи встановлення цього земельного сервітуту завдасть відповідачу-1 значних матеріальних втрат.

До того ж, слід зазначити, що відповідач-1, як землекористувач земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, не позбавлений права на відшкодування збитків, завданих встановленням земельного сервітуту, у разі їх виникнення. Крім того, позивач не заперечує проти участі у огородженні цієї території, тощо.

Не приймаються до уваги колегією суддів і посилання відповідача-1 на порушення норм процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення. Так, оскаржуване рішення було прийнято за відсутності представників відповідачів та третьої особи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, за наявними у справі документами, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України. Залучення до участі у справі третьої особи, також не суперечить ст.27 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що судом з’ясовані всі обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду по цій справі прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга відповідача-1 задоволенню не підлягає.

Судові витрати за апеляційною скаргою (42грн.50коп. державного мита) відносяться на відповідача-1.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного вищого навчального закладу «Київський університет культури», м. Київ залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 04.07.2008 р. у справі № 10/412/08 – без змін.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 29.08.2008 року.

Головуючий суддя Кагітіна Л.П.

судді Кагітіна Л.П.

Коробка Н.Д. Яценко О.М.