ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2008 р.

Справа № 6/13-08-330

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шевченко В.В.

суддів: Бєляновського В.В., Мацюри П.Ф.

при секретарі судового засідання: Волощук О.О.

за участю прокурора: Лянна О.А. –прокурор відділу прокуратури Одеської області

та представників сторін:

від Міністерства освіти і науки: Варламов Н.В. –за дорученням

від Ізмаїльського вищого професійного училища: Варламов Н.В. –за дорученням

від виконкому Ізмаїльської міськради : не з’явився

від ЗАТ „Ізмаїльський суднобудівельно-судноремонтний завод”: Щенюченко Н.М. –за дорученням

від Міністерства транспорту та зв’язку: Буданцев Р.О. –за дорученням

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Ізмаїльський суднобудівельно-судноремонтний завод”, м. Ізмаїл Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області

від 14 липня 2008 року

у справі № 6/13-08-330

за позовом Дунайського транспортного прокурора в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України та Державного професійно-технічного учбового закладу „Ізмаїльське вище професійне училище”, м. Ізмаїл Одеської області

до:

-          Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, м. Ізмаїл Одеської області

- Закритого акціонерного товариства „Ізмаїльський суднобудівельно-судноремонтний завод”, м. Ізмаїл Одеської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство транспорту та зв’язку України, м. Київ

про визнання права власності

Склад колегії суддів змінений згідно розпорядження голови Одеського апеляційного господарського суду № 115 від 08.09.2008 р.

В С Т А Н О В И Л А:

28.01.2008 р. Дунайський транспортний прокурор (далі прокурор) звернувся до господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України (далі Міністерство освіти) та Державного професійно-технічного учбового закладу „Ізмаїльське вище професійне училище” (далі Училище) до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради (далі Виконком) з залученням до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Закритого акціонерного товариства „Ізмаїльський суднобудівельно-судноремонтний завод” (далі ЗАТ) –про визнання права власності за державою в особі Міністерства освіти на об’єкт нерухомого майна, а саме гуртожиток, розташований за адресою: вул. Корабельна, 3 в м. Ізмаїлі Одеської області, що відноситься до об’єктів права загальнодержавної власності та знаходиться на балансі Училища та зобов’язання Виконкому ухвалити рішення про реєстрацію права власності за державою в особі Міністерства освіти на названий об’єкт нерухомості.

Ухвалою місцевого суду від 12.03.2008 р. змінений правовий статус ЗАТ та воно залучено до участі в розгляді справи в якості іншого відповідача, а ухвалою від 07.05.2008 р. до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Міністерство транспорту та зв’язку України (далі Міністерство транспорту).

Представники Міністерства освіти та Училища позовні вимоги прокурора підтримали.

ЗАТ заперечує проти задоволення позову прокурора.

Міністерство транспорту та Виконком свої міркування з приводу спору до суду не надали та їх представники в судове засідання не з’явились.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.07.2008 р. провадження у справі в частині позовних вимог прокурора про зобов’язання Виконкому ухвалити рішення про реєстрацію права власності за державою в особі Міністерства освіти на спірний об’єкт нерухомості припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв’язку з відсутністю предмету спору та названа судова ухвала ніким не оскаржена та не опротестована.

Рішенням господарського суду Одеської області від 14.07.2008 р. (суддя Демешин О. А.) позов прокурора задоволений та за державою в особі Міністерства освіти визнано право державної власності на об’єкт нерухомого майна –гуртожиток, розташований за адресою: вул. Корабельна, 3 в м. Ізмаїлі Одеської області, що знаходиться на балансі Училища. З Виконкому та ЗАТ до державного бюджету України стягнуто по 44 грн. 50 коп. держмита та по 59 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, з кожного.

Рішення суду мотивовано тим, що з моменту введення гуртожитку в експлуатацію, об’єкт нерухомого майна –гуртожиток є державною власністю, не підлягає приватизації та Міністерство освіти є центральним органом виконавчої влади в галузі освіти та науки і уповноважене здійснювати управління об’єктами державної влади, що відносяться до галузі освіти, у зв’язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі ЗАТ просить рішення місцевого суду скасувати, оскільки воно прийнято без достатніх на це підстав, не відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог прокурора. В судовому засіданні представники ЗАТ та Міністерства транспорту доводи апеляційної скарги підтримали.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні прокурор, представники Міністерства освіти та Училища просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ЗАТ без задоволення.

Виконком був своєчасно та належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, але його представник в судове засідання не з’явився та не скористався своїм правом на участь в розгляді справи апеляційним судом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і правильно встановлено судом першої інстанції відповідно до Постанови ЦК Компартії України і Ради Міністрів УРСР № 206 від 04.03.1966 р. „Про заходи по розширенню навчання і влаштування на роботу в народне господарство молоді, що закінчує загальноосвітні школи в 1966 році” та Постанови Одеського обкому Компартії України і Одеського облвиконкому № 9/10-3/445 від 14.06.1966 р. в м. Ізмаїлі було відкрито міське професійно-технічне училище № 6, яке 01.09.1975 р. було перетворено в Ізмаїльське технічне училище № 9 згідно Постанови ЦК Компартії України та Ради Міністрів УРСР № 344 від 24.07.1972 р., наказу Держкомітету Ради Міністрів УРСР по профтехосвіті № 23 від 10.03.1975 р. і наказу Одеського облуправління профтехосвіти № 76 від 20.04.1975 р. „Про перетворення міських професійно-технічних училищ в технічні училища”.

У липні 1991 року назване училище було реорганізоване у вище професійно-технічне училище № 9, на підставі наказу Міністерства народної освіти України № 138 від 13.06.1991 р. та наказу обласного управління народної освіти від 01.07.1991 р. Наказом Міністерства освіти і науки України № 630 від 01.11.2005 р. „Про перейменування професійно-технічних учбових закладів” Вище професійне училище № 9 м. Ізмаїл перейменовано в Державний професійно-технічний учбовий заклад “Ізмаїльське вище професійне училище”.

На підставі договору оренди № 697 від 20.10.2004 р. цілісний майновий комплекс державного підприємства „Ізмаїльський судноремонтний завод” передано в оренду ЗАТ „Ізмаїльський суднобудівельно-судноремонтний завод”, а наказом Міністерства транспорту та зв’язку України від 27.10.2004 р. № 948 діяльність державного підприємства „Ізмаїльський судноремонтний завод” припинена шляхом його реорганізації та приєднання до Закритого акціонерного товариства „Ізмаїльський суднобудівельно-судноремонтний завод”.

Рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих № 357 від 24.06.1965 року Ізмаїльському судноремонтному заводу Радянського Дунайського пароплавства відведена земельна ділянка по вул. Корабельної в районі Фортеці загальною площею 3692 кв. м. під будівництво гуртожитку на 96 чоловік.

Постановою Одеського обкому Компартії України і виконкому обласної ради депутатів трудящих № 9/10-3/445 від 14.06.1966 р. „Про відкриття в м. Ізмаїл технічного училища” Дунайське Державне пароплавство було зобов’язано закінчити до 1 вересня 1966 р. будівництво і пристосування будівлі гуртожитку для організації в ньому учбово-виробничих приміщень технічного училища та з метою розширення учбової бази технічного училища здійснити добудову до корпусу учбових класів, що будується загальною площею 400 кв. м..

Наказом по управлінню Радянського Дунайського пароплавства № 398 від 17.06.1966 р. „Про відкриття профтехнічного училища Одеського обласного управління профтехосвіти в місті Ізмаїлі на базі Ізмаїльського судноремонтного заводу” директора Ізмаїльського СРЗ було зобов’язано закінчити до 01.09.1966 р. добудову з пристосуванням будівлі гуртожитку, що будується, для організації в ньому учбово-виробничого приміщення технічного училища та до 01.05.1967 р. прибудувати до будівлі гуртожитку 2 секції по 11 метрів кожна (у осях гуртожитку, що будується) відповідно до проекту, виданого ПКБ СДП і узгодженим з Облуправлінням профтехосвіти.

Актом державної приймальної комісії від 29.09.1966 р. двоповерхова будівля гуртожитку на 96 чоловік загальною площею 619 кв. м. та жилою площею 507 кв. м., що розташована в м. Ізмаїлі (Фортеця) вул. Корабельна прийнята в експлуатацію. При цьому замовником будівництва в акті зазначена –дирекція профтехучилища № 6, а підрядником –будівельна група Ізмаїльського суднобудівельного заводу.

Рішенням виконкому Ізмаїльської міської Ради депутатів трудящих № 562 від 30.09.1966 р. затверджений вищевказаний акт держкомісії про прийняття в експлуатацію двоповерхової будівлі гуртожитку з оцінкою „добре” та директору профтехучилища дозволено експлуатацію цієї будівлі. При цьому, в рішенні виконкому прямо зазначено, що гуртожиток побудований дирекцією профтехучилища № 6.

Актом державної приймальної комісії від 26.08.1967 р. дві секції, що прибудовані до ДПТУ-6, тобто до гуртожитку корисною площею 606.2 кв. м., що розташовані в м. Ізмаїлі вул. Корабельна, 5а прийняті в експлуатацію. Цей акт затверджено рішенням Ізмаїльської міської Ради депутатів трудящих від 01.09.1967 року № 509.

З цього часу спірний об’єкт нерухомості в цілому знаходиться на балансі Училища та використовується як професійно-технічний учбовий заклад освіти.

Розпорядженням Ізмаїльського міського голови № 27р від 26.01.2004 р. спірному об’єкту нерухомості привласнений адресний номер: м. Ізмаїл, вул. Корабельна, 3.

Ретельно дослідивши матеріали справи суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що спірний об’єкт нерухомості був побудований за рахунок державних коштів як професійно-технічний учбовий заклад освіти і є державною власністю. Цей факт не оспорюється жодною із сторін у справі.

Згідно ч. 2 ст. 141 ГК України управління об’єктами державної власності відповідно до закону здійснюють Кабінет Міністрів України і, за його уповноваженням, центральні та місцеві органи виконавчої влади.

Відповідно до п. 5.1 Статуту Училища –управління цим училищем здійснюється Міністерством освіти та це училище є об’єктом освіти і фінансується з державного бюджету, а тому на підставі п. 2 ст. 5 Закону України „Про приватизацію державного майна” відноситься до об’єктів, що не підлягають приватизації.

Міністерство освіти є центральним органом виконавчої влади в галузі освіти та науки і уповноважене здійснювати управління об’єктами державної власності, що відносяться до цієї галузі.

Вищенаведене повністю спростовує доводи скаржника про те, що спірним об’єктом нерухомості повинна розпоряджатись держава в особі Фонду державного майна України, а не в особі Міністерства освіти, оскільки вони є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

При викладених обставинах колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99,101–105 ГПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Одеської області від 14.07.2008 року у справі № 6/13-08-330 –залишити без змін, а апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Ізмаїльський суднобудівельно-судноремонтний завод”, м. Ізмаїл Одеської області –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: В. В. Шевченко

Судді: В. В. Бєляновський

П. Ф. Мацюра

Постанову підписано 10.09.2008 р.