ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

23.06.2008

Справа №2-8/6627-2008А

За позовом – Кримського республіканського відділення Фонду України соціального захисту інвалідів, м. Сімферополь

До відповідача – Республіканського підприємства «Євпаторійське «Міжрайпаливо»,

м. Євпаторія

Про стягнення 3566,50грн..

Суддя Чумаченко С.А.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Свиноьоєва О.С., пред-к за дов. №04-5/9 від 09.04.2008 року.

Від відповідача – не з’явився

Сутність спору: позивач, Кримське республіканське відділення Фонду України соціального захисту інвалідів звернувся до Господарського Суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою до відповідача, Республіканського підприємства «Євпаторійське «Міжрайпаливо», просить стягнути з Республіканського підприємства «Євпаторійське «Міжрайпаливо» 3566,50грн. адміністративно – господарських санкцій.

Відповідач, явку свого представника в судове засіданні не забезпечив, про день та час лухання справи був повідомлений належним чином, рекомендованою кореспонденцією. Відзив по справі не представив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд –

ВСТАНОВИВ:

10.06.1994 року Виконавчим комітетом Євпаторійської міської ради зареєстровано Республіканське підприємство «Євпаторійське «Міжрайпаливо», за ідентифікаційний кодом 01884604.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно з ч. 5 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Так, відповідно до звіту за формою №10 – ПІ поштова – річна «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2007 рік», затвердженого Наказом №42 Міністерства праці та соціальної політики України від 10.02.2007 року, відповідач повинен був забезпечити у 2007 році працевлаштування інвалідів на 1 робочому місці, проте фактично відповідачем не працевлаштовано жодної особи інваліда.

В свою чергу, Республіканське підприємство «Євпаторійське «Міжрайпаливо» повинен був самостійно, до 15.04.2008 року сплатити адміністративно – господарські санкції у розмірі 3566,50грн. за 1 робоче місце призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте ним.

Крім того, у відповідності до листа №1211 від 17.06.2008 року Євпаторійського міського центру зайнятості, євпаторійський міський центр зайнятості інформує, що за період з 01.01.2007 рік по 01.01.2008 рік, РП «Євпаторійське Міжрайпаливо» звіти по формі 3-ПН «Звіт про нарахування вакансій» з вказівкою вакансій для працевлаштування інвалідів не представив.

Згідно розрахунку адміністративно – господарських санкцій, представленого позивачем, розмір санкції складає 3566,50грн..

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 Кодексу Адміністративного Судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимог та заперечення. Проте відповідачем будь-яких документальних доказів щодо працевлаштування на одному робочому місці інваліда не представлено.

На підставі вищевикладеного суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 158 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яким суд вирішує спір по суті, викладається у формі постанови.

В судовому засіданні 23.06.2008 року оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Повний текст постанови підписано 24.06.2008 року.

Враховуючи вищевикладене, керуючись 158, 159, 161, 162, 163, ст.ст. Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Республіканського підприємства «Євпаторійське «Міжрайпаливо» (97408, АР Крим, м. Євпаторія, вул. Ескадронна, 29, , МФО 321983, АКБ «Правекс – банк» м. Євпаторія, р/р010) на користь Державного бюджету м. Євпаторія (отримувач – Держбюжет м. Євпаторія 50070000, Управління Державного казначейства в АР Крим м. Сімферополь, МФО 824026, , р/р0015, призначення платежу: ОКПО 01884604, 50070000; 01; адміністративно – господарські санкції за робочі місця не зайняті інвалідами за 2007 рік) адміністративно – господарські санкції в сумі 3566,50грн.

Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Чумаченко С.А.