СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

15 травня 2008 року

Справа № 2-30/1749-2008А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Лисенко В.А.,

суддів                                                                      Заплава Л.М.,

Фенько Т.П.,

секретар судового засідання                                        Запорожець Т.О.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився,

відповідача: Чебанов М.П., начальник,

розглянувши апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Сакському районі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Ловягіна Ю.Ю.) від 19.03.2008 по справі № 2-30/1749-2008А

за позовом           Управління Пенсійного Фонду України в Сакському районі Автономної Республіки Крим (вул. Будівельна, 6-а, місто Саки, 96500)

до           Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Саки (вул. Курортна, 4, місто Саки, 96500)

про зобов'язання відповідача прийняти до відшкодування 7222,50 грн. шляхом включення до акту щомісячної звірки витрат по особистим справам потерпілих

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного Фонду України в Сакському районі Автономної Республіки Крим звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про зобов’язання Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Саки прийняти до відшкодування 7222,50 грн. –суму невідшкодованих витрат на виплату та доставку пенсій по інвалідності внаслідок втрати годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання шляхом включення до акту щомісячної звірки витрат по особистим справам потерпілих, яким виплачена пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання і пенсії у випадку втрати годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

У ході розгляду справи позивач заявив клопотання про зменшення суми позову на 300,00 грн. та просить зобов’язати відповідача прийняти до відшкодування 6922,50 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не приймає до відшкодування суми виплачених пенсій по інвалідності, які отримані внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, призначених на підставі статті 26 Закону України „Про пенсійне забезпечення” № 1788-ХII від 05.11.1991, чим порушує норми законодавства.

Відповідач проти позову заперечує з тих мотивів, що, діючим законодавством України не передбачено законних підстав для відшкодування Пенсійному фонду України сум, витрачених на виплату пенсій постраждалим до того часу, доки підприємства не передадуть справи по виплатам до відповідача.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 19.03.2008 (суддя Ловягіна Ю.Ю.) у справі № 2-30/1749-2008А у задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду обґрунтована безпідставністю вимог позивача та відсутністю правових підстав для задоволення позову.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, позов задовольнити.

На думку позивача, постанову прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального права та при неповному з’ясуванні обставини справи.

Статтею 81 Закону України „Про пенсійне забезпечення” № 1788-ХII від 05.11.1991 передбачено, що призначення пенсії й оформлення документів для їхньої виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. Однак, статтями 21, 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” № 1105-XIV від 23.09.1999 передбачений обов'язок Фонду відшкодувати шкоду, заподіяну працівнику внаслідок ушкодження його здоров'я або у випадку його смерті при настанні страхового випадку, виплачуючи йому або особам, що знаходилися на його утриманні пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання і пенсій у зв'язку з утратою годувальника, що помер унаслідок нещасного випадку на виробництві або професійному захворюванні.

Згідно статті 7 Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійному захворюванні” № 2272-III від 22.02.2001 Фонд виплачує страхові виплати і надає соціальні послуги визначеній категорії осіб при наявності необхідного переліку документів. Відповідно до цієї ж статті Закону, якщо потерпілим документи не передані у Фонд, він продовжує одержувати належні йому суми пенсії з Пенсійного фонду України, а між фондами надалі виробляються відповідні розрахунки. Згідно пункту 5 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, зв'язаних з виплатою пенсій по інвалідності в наслідок нещасного випадку на підприємстві або професійному захворюванні і пенсій у зв'язку з утратою годувальника, що помер у наслідок нещасного випадку на виробництві або професійному захворюванні, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України і Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків від 03.03.2003 № 5-4 органи Пенсійного фонду України щомісяця, на підставі списку осіб, яким виплачені вищевказані пенсії проводять с відділеннями Фонду соціального страхування від нещасних випадків звірення витрат по особистих справах потерпілих, складають Акт щомісячного звірення витрат по особистих справах потерпілих, яким виплачений даний вид пенсії. У цьому акті визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на централізованому рівні до 25 числа місяця наступного за звітним, перелічує відповідні суми Пенсійному фонду України. Управління Пенсійного фонду України в Сакському районі Автономної Республіки Крим щомісяця подає у відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків списки пенсіонерів, яким призначені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання і пенсії в зв'язку з утратою годувальника, що помер унаслідок нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання, для відшкодування сум витрат.

Однак Відділення виконавчої дирекції Фонд соціального страхування від нещасних випадків по тим чи іншим причинам, приймає до відшкодування суми виплачених пенсій не на всіх пенсіонерів, що мають право на зазначені види пенсій, чим порушує вимоги закону і завдає шкоди інтересам держави, в особі Пенсійного фонду України.

Так, за період з 01.10.2007 по 31.12.2007 не прийнята до відшкодування сума витрат на виплату і доставку пенсій особам, що проживають у Сакському районі в розмірі 6922,50 грн. Наприклад, не прийнята до відшкодування сума в зв'язку з не вірно оформленими актами за формою Н-1 чи не переданими справами у Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Управління не має установленого законом права вимагати від пенсіонерів правильно оформленого акта про нещасний випадок по формі Н-1.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тим хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Потерпілі, документі яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Крім того взагалі не був досліджений той факт, що крім потерпілих, документи яких не передані до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, у зв'язку з чим Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків не приймає до відшкодування суму понесених витрат Управлінням Пенсійного фонду України у Сакському районі Автономної Республіки Крим на виплату і доставку пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві чи професійного ушкодження, ще є особи яким шкода була заподіяна на території іноземної держави або території республік колишнього СРСР.

За змістом частини 2 статті 2 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” № 1105-XIV від 23.09.1999 особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві з застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав —учасниць даної Угоди та членів їх, сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх договорів.

Таким чином, як вважає позивач, з вищенаведеного слідує, що належним страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України - відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Частиною 2 статті 24 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” № 1105-XIV від 23.09.1999 закріплене аналогічне правило - якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

У відповідності зі статтею 46 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” № 1105-XIV від 23.09.1999 і статтями 1, 7 Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійному захворюванні” № 1105-XIV від 23.09.1999 збір і акумулювання страхових внесків робить Фонд соціального страхування від нещасного випадків на виробництві і професійних захворюваннях, що заподіяли втрату працездатності.

Відповідачем не приймаються до відшкодування витрати по виплаті пенсій по інвалідності, отриманої внаслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання, призначених у відповідності зі статтею 26 Закону України „Про пенсійне забезпечення” № 1788-ХII від 05.11.1991, що є порушенням діючого законодавства України.

Факт виплати Пенсійним фондом пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання і пенсії в зв'язку з утратою годувальника, що помер унаслідок нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання підтверджується матеріалами пенсійних справ, що відповідають довідками, а також щомісячними актами звірень.

На підставі викладеного, позивач робить висновок, що чинним законодавством призначення пенсій унаслідок нещасного випадку на виробництві або професійному захворюванні покладено на органи Пенсійного фонду України, а виплата зазначеного виду пенсій - на органи Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві. Отже, для виплати пенсій унаслідок нещасного випадку на виробництві, призначених управлінням, відповідач не вправі жадати від управління і страхувальників (підприємств) документи, що підтверджують факт настання страхового випадку.

Таким чином, висновки господарського суду Автономної Республіки Крим, як вважає позивач, не відповідають матеріалам справи, чинному законодавству, отже, грубо порушують права й інтереси органів Пенсійного фонду України і держави в цілому.

Більш детальніше доводи вказані у скарзі.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просить залишити скаргу без задоволення, а постанову суду –без змін.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.05.2008 змінено склад судової колегії, суддю Дугаренко О.В. замінено на суддю Заплава Л.М.

В судове засідання не з’явився представник позивача, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позивач надіслав клопотання про розгляд справи за відсутністю його представника.

Судова колегія задовольняє заявлене клопотання та розглядає апеляційну скаргу за відсутністю представника відповідача, оскільки відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статей 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила таке.

Відповідно до Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності унаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку з втратою годувальника, якій помер унаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.03.2003 № 5-4 та від 04.03.2003 № 4 органи Пенсійного фонду щомісяця до 10 числа місяця, наступного за звітним, разом з Відділянням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань складають акт щомісячної звірки витрат особових справ потерпілих, яким виплачені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, якій помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, в якому визначають загальну суму витрат. На підставі вищевказаного акту узгоджується довідка про відшкодування, згідно якої на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, Фонд соціального страхування перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, створено в Україні з метою фінансового забезпечення відповідальності роботодавця-страхувальника за шкоду, заподіяну працівнику у зв’язку з виконанням трудових обов’язків.

Згідно із статтею 21 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” № 1105-ХIV від 23.09.1999 у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов’язаний у встановленому законом порядку своєчасно та у повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров’я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні (у тому числі) пенсію у зв’язку з втратою годувальника, якій помер унаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Цей Закон набрав чинності з 01.04.2001.

Відповідно до пункту 2 статті 7 Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” № 2272-III від 22.02.2001 Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпіли, документи яких не передані Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов’язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Джерелом фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві є страхові внески, яки Фонд отримує від підприємств, установ, закладів (страхувальників стосовно Закону). Ніяких дотацій з боку держави Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві не отримує. Тому, виплата Пенсійному фонду пенсій у зв’язку з каліцтвом та втратою годувальника можлива лише при умовах передання Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві особистих справ потерпілих. Особисті справи Демешко Г.В., Індрікова Л.А., Лотоцького В.І., Говцаненко І.В., Колесова Л.В., Халілова А., Сторожук В.Б., Громадського О.В., Семенова Ю.В., Гоцкало В.К. не передані Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві.

З матеріалів справи вбачається, що відмова Фонду до включення до акту сум пенсій по інвалідності по особистим справам таких осіб як Рощупкін А.Д., Тіщенко Н.С., Шаяхметов А.Х., Горитько Ю.В., Тіхоненко В.В., Бохвалов А.В., Аблаєв Р.Д., Хафізов Р.Ф., Джемілєва Л.Д., Жамалідінов К., Сейдаметов Р.Р., Джаппарова Р.И., Абдулаєв Ш.К., Юденко Л.М. обґрунтована тим, що нещасний випадок у цих осіб трапився на території Росії, Казахстану, Узбекистану, Таджикистану, Белорусії.

Порядок відшкодування збитку визначений Угодою про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров’я, пов’язані з виконанням ними трудових обов’язків від 09.09.1994. Дана Угода підписана державами колишнього Радянського Союзу: Азербайджаном, Вірменією, Білорусією, Грузією, Казахстаном, Киргизією, Молдовою, Росією, Таджикистаном, Туркменією, Узбекистаном, Україною та ратифікована Верховною Радою України.

Відповідно до частині 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства.

Згідно із статтею 2 вищевказаної Угоди відшкодування шкоди потерпілим провадиться роботодавцем сторони, законодавство якої поширювалось на працівника під час одержання шкоди або іншого ушкодження здоров’я, смерті.

Згідно з пунктом 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, при вирішенні справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Особи, які потерпіли внаслідок нещасного випадку на виробництві на підприємствах держав Співдружності Незалежних Держав не мають статусу застрахованої особи, яка має право на відшкодування від нещасного випадку на підставі Закону України № 1105-XIV від 23.09.1999. Одночасно з цим, потерпілі, які пошкодили здоров’я внаслідок нещасного випадку, мають право на пенсію на підставі Закону України „Про пенсійне забезпечення” № 1788-ХII від 05.11.1991, дію якого не скасовано.

Таким чином, аналіз діючого законодавства вказує на відсутність правових підстав для відшкодування пенсій по інвалідності або в разі втрати годувальника внаслідок трудового каліцтва, які призначені особам, які отримали каліцтво у державах колишнього Радянського Союзу, Пенсійному фонду за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Згідно статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, оскільки постанову суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, вона зміні чи скасуванню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги з вищевказаних підстав.

Керуючись статтями 195, 196, 198 (пункт 1), 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Сакському районі Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 19.03.2008 у справі № 2-30/1749-2008А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку і строки, передбачені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                    підпис                    В.А. Лисенко

Судді                                                  підпис                    Л.М. Заплава

підпис                    Т.П. Фенько