СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16"
квітня 2008 р.

Справа  № 11/60-08-946

За
позовом: Фізичної
особи підприємця ОСОБА_1;

До
відповідача:
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

про
розірвання договору підряду, визнання права власності та зобов'язання не
перешкоджати у здійснені права власності.

Суддя
Власова С.Г.

Представники:

від
позивача:  ОСОБА_1. (за паспортом);

від
відповідача: ОСОБА_2. (за паспортом).

Суть
спору: Фізична особа підприємець ОСОБА_1.
(далі -Позивач) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною
заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2. (далі -Відповідач) про розірвання
договору підряду, визнання права власності та зобов'язання не перешкоджати у
здійснені права власності.

Позивач
на позовних вимогах наполягає, 11.04.2008 р. надав уточнення до позовних вимог.

Відповідач  в судовому засіданні проти позовних вимог
заперечує  та вказує , що  чинить
перешкоди Позивачу у користуванні його приміщенням так як вважає за
можливе виконання ним своїх зобов'язань
за договором підряду  та отримання
оплати за роботу яка може бути виконана
ним у майбутньому .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників
сторін, суд встановив наступне:

ОСОБА_1.
згідно договору купівлі-продажу від 26.11.2007 р. посвідченого нотаріально та
витягу з державного реєстру правочинів за № 16924491 від 05.12.2007 р. є
власником квартири, розташованої за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1. Вказану
квартиру  Позивач використовує з
метою  здійснення підприємницької
діяльності.

06.12.2007
р. сторони уклали договір підряду № 53/01 відповідно до умов якого Відповідач
зобов'язався провести реконструкцію та капітальний ремонт квартири, що
знаходяться за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, а
замовник зобов'язався прийняти та оплатити виконанні роботи.

Позивач
стверджує, що Відповідач відповідно
до  п. 2.1. Договору №53/01
повинен був виконувати свої зобов'язання щодо реконструкції та капітального
ремонту об'єкту нерухомості у повному обсязі
в строк до 29.02.2008 р. Але , в порушення умов договору, ремонтні
роботи були виконані Відповідачем лише на 50%. Факт виконання підрядних робіт у
вказаному в об'ємі  підтверджуються актом
невідповідності виконаних робіт від 10.01.2008 р. до договору підряду № 53/01
від 06.12.2007 р.

У зв'язку
із неналежним виконанням Відповідачем прийнятих на себе зобов'язань
Позивач  направив фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_2. лист-претензією від 05.01.2008 р. з вимогою
своєчасного виконання робіт. У відповіді від 08.01.2008 р. Відповідач зазначає
, що виконати всі роботи своєчасно  до
31.01.2008 р.  не виявляється можливим.

Як
зазначає Позивач, згідно попередніх домовленостей з третіми особами він
зобов'язався з  01.02.2008 р.  здати вказане приміщення в оренду. Враховуючи
те , що  ремонтні роботи  не були здійснені  відповідачем в установлений строк  ,що могло призвести до порушення  зобов'язань перед  третіми особами  та спричинити збитки, Позивач був вимушений
власними силами закінчити  реконструкцію
та капітальний ремонт приміщення.

Згідно
до Технічного висновку про можливість подальшої експлуатації об'єкту
нерухомості - даний капітальний ремонт та будівництво проведено з дотриманням
всіх будівних норм та правил, та не призвела до порушень несучої здібності
конструкцій квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та придатне для
використання в якості жилої квартири.

Посилаючись
на приписи  ст. 849 ЦК України,
Позивач  зазначає ,що має право
відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків так як  підрядник своєчасно  не розпочав роботу та виконував її настільки
повільно, що закінчення її  у строк стало
явно неможливим. Укладаючи Договір підряду № 53/01 від 06.12.2007 р., Позивач
розраховував на  своєчасне проведення
робіт по реконструкції та  капітальному
ремонту житлових приміщень, а тому не виконання Відповідачем прийнятих на себе
зобов'язань Позивач вважає істотних порушенням умов Договору, що є підставою
для розірвання Договору підряду №53/01 від 06.12.2007 р

Також
Позивач зазначає, що відповідно п. 5.1. Договору підряду №53/01 від 06.12.2007
р., всі спори та розбіжності, що можуть виникнути між сторонами, щодо
зазначеного договору, повинні по можливості вирішуватися шляхом переговорів,
однак всі його (Позивача) звернення, Відповідач ігнорує.

Позивач
вважає, що своїми діями Відповідач порушує не тільки істотні умови Договору,
але і  порушує право власності Позивача
на нерухоме майно - жилу квартиру, перешкоджає
у здійсненні права власності на даний об'єкт, не дає можливості
використовувати  вказані приміщення
шляхом блокування вхідних дверей.

Посилаючись
на ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, Позивач зазначає, що право
власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права
чи обмежений у його здійсненні, але Відповідач створив умови, які обмежують
право Позивача у здійсненні ним своїх прав на новозбудоване майно.

За
таких таких обставин позивач на підставі ст. 16 Цивільного кодексу  України та ст. 20 Господарського кодексу  України звернувся до господарського суду
Одеської області за захистом своїх порушених прав та просить суд розірвати
Договір підряду № 53/01 від 06.12.2007 р., укладений між Ф.О.П. ОСОБА_1. та
Ф.О.П. ОСОБА_2., визнати право власності на жилу квартиру, яка розташована за
адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1,  загальною
площею   155,0  кв.м.,
яка складається з цокольного поверху (холл) - 34,9 кв.м., веранди - 50,7
кв.м., кладовки- 2,6 кв.м., житлової кімнати - 21,3 кв.м., санвузлів - 3,9 та
1,9 кв.м., коридора - 7,9 кв.м., кухні-студії- 31,8 кв.м., та зобов'язати
ОСОБА_2. не перешкоджати ОСОБА_1. в здійсненні права власності   на
жилу   квартиру,   яке
розташована   за  адресою:
м.Одеса, АДРЕСА_1, загальною площею 155,0 кв.м., яка складається з
цокольного поверху (холл) - 34,9 кв.м., веранди - 50,7 кв.м., кладовки- 2,6
кв.м., житлової кімнати -21,3 кв.м., санвузлів - 3,9 та 1,9 кв.м., коридора -
7,9 кв.м., кухні-студії- 31,8 кв.м.

Досліджуючи матеріали справи, аналізуючи  норми чинного законодавства, що стосується
суті спору, суд дійшов наступних висновків.

Зобов'язанням
є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника виконання його обов'язку ( ч. 1 ст. 509
Цивільного кодексу  України).

Частиною
2 ст. 509 Цивільного кодексу  України
встановлено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Відповідно
до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не
передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу  України, зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею
837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Договір
підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на
виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Як
вбачається з матеріалів справи, 06.12.2007 р. між  позивачем та відповідачем було укладено
Договір підряду № 53/01 відповідно до умов якого сторони прийняли на себе певні
обов'язки та мають відповідні права за цим договором.

Відповідно
до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав
та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ним, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Статтею 629 цього ж Кодексу  встановлено, що договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно
до умов зазначеного договору  Підрядчик
(Відповідач) зобов'язався на власний ризик, відповідно до умов дійсного
договору, виконати роботи (надати послуги) Замовнику, а останній у свою чергу,
зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи, а саме згідно п.1.2.
Договору підрядчик (Відповідач) зобов'язаний надати послугу по проведенню
капітального ремонту квартири, що знаходиться за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1,
загальною площею 70,3 кв.м., та провести реконструкцію квартири, щодо
збільшення загальної площі до 155,0 кв.м., а саме цокольний поверх (холл) -
34,9 кв.м., веранди - 50,7 кв.м., кладовки- 2,6 кв.м., житлової кімнати - 21,3
кв.м., санвузлів - 3,9 та 1,9 кв.м., коридора-7,9 кв.м., кухні-студії - 31,8
кв.м.

Пунктом
6.1. Договору встановлено, що Договір набуває сили з моменту його підписання
обома сторонами і діє до 31.01.2008 р., а в частині взаєморозрахунків до їх
належного виконання.

Суб'єкти
господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться ( Частина 1. ст.
193 Господарського кодексу України).

З
наявних матеріалів справи вбачається, що Відповідач, згідно акту
невідповідності виконаних робіт (а.с.13) виконав капітальний ремонт лише на 50
%, та заявив про неможливість
своєчасного виконання зобов'язання ( відповідь на претензію за вих. № 34
від 08.01.2008 р.).

Згідно
ст.ст. 525 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору.

Відповідач,  за Договором підряду № 53/01 від 06.12.2007
р. повинен був у строк до 31.01.2008 р. виконати роботи щодо реконструкції та
капітального ремонту приміщення , але
свої зобов'язання не виконав.

Відповідно
до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Пунктом
2.6. Договору встановлено що сторони мають право терміново розірвати договір в
односторонньому порядку у разі невиконання чи неналежного виконання умов
дійсного договору.

Враховуючи
те, що Позивач, який є суб'єктом підприємницької діяльності  ,що відповідно до Свідоцтва серія Е №986962
про сплату єдиного податку здійснює діяльність по здачі в оренду власної
нерухомості,  уклав спірний договір   в якому обумовив   конкретні строки виконання робіт по
проведенню реконструкції та капітального ремонту власної квартири,  яка після 01.02.2008 р. повинна була
здаватись в оренду, а  відповідач
в супереч умов  Договору підряду №
53/01  від 06.12.2007р. не виконав  прийняті на себе зобов'язання, на що
розраховував позивач,   суд вважає вимоги Позивача про розірвання
Договору  підряду № 53/01  від 06.12.2007р. обґрунтованими та такими ,
що підлягають задоволенню.

Відповідно
до ст. 177 Цивільного кодексу  України
об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші, цінні  папери,
інше  майно,  майнові
права,  результати  робіт, послуги,   результати інтелектуальної, творчої
діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Статтею
329 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа публічного права
набуває право власності на майно, передане їй у власність, та  на майно, набуте нею у власність на
підставах, не заборонених законом. Згідно ст. 331 цього ж Кодексу  право власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або
законом, особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі
договору, є власником цієї речі, право власності на новостворене нерухоме майно
житлові будинки, будівлі, споруди тощо, виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна).

З
технічного висновку про можливість збереження та подальшої експлуатації
виконаної реконструкції квартири за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 вбачається, що
за результатами висновку можлива експлуатація житлового приміщення, яке
обслідувалось, після реконструкції, оскільки планіровочні та інші показники
відповідають вимогам діючих нормативно правових актів.

Враховуючи
вищезазначене Позивач є власником реконструйованої  квартири.

З
пояснень сторін у судових засіданнях від 09.04.2008 р. та 16.04.2008 р.
вбачається, що Відповідач перешкоджає Позивачу у здійснені ним права власності
на належну йому квартиру, а саме заблокував
вхідні двері у квартиру АДРЕСА_1, у                   м. Одеса.

Частинами
1, 2 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа
може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених законом, але як вбачається з матеріалів
справи відповідач створив реальні умови, які обмежують права позивача у
здійсненні ним своїх прав на новозбудоване майно.

Відповідно
до ст. 391 Цивільного кодексу  України,
власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, хоч би
ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння майном.  Також ст. 392 цього ж Кодексу  передбачено, що власник майна може пред'явити
позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою.

Кожна
особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, зокрема шляхом визнання права( ст. ст. 15, 16
Цивільного кодексу  України).

З
огляду на викладене  вимога позивача щодо
визнання за ним права власності на нерухоме майно, а саме жилу квартиру, яка
розташована за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1,
загальною площею   155,0  кв.м.,
яка складається з цокольного поверху (холл) - 34,9 кв.м., веранди - 50,7
кв.м., кладовки- 2,6 кв.м., житлової кімнати - 21,3 кв.м., санвузлів - 3,9 та
1,9 кв.м., коридора - 7,9 кв.м.. кухні- студії- 31,8 кв.м. відповідає
передбаченим ст. 16 Цивільного кодексу
України, ст. 20 Господарського кодексу
України засадам відновлення порушених прав суб'єкта господарювання та
підлягає задоволенню.

Крім
того цілком обґрунтованою є вимога Позивача щодо зобов'язання Фізичної особи
підприємця ОСОБА_2. не перешкоджати Фізичній особі підприємцю ОСОБА_1. в здійсненні
права власності   на  жилу
квартиру,   яка   розташована
за  адресою:   м. Одеса, АДРЕСА_1., згідно ст.391
Цивільного кодексу України.

Оцінюючи
докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні відносини,
суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги
Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Витрати
по сплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового
процесу віднести за рахунок Відповідача, згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись
ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,  -

ВИРІШИВ:

1.
Позов задовольнити.

2.
Розірвати Договір підряду №53/01 від 01.11.2007р. укладений між фізичною особою
підприємцем ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2(код
НОМЕР_2).

3.
Визнати за фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (м. Одеса, АДРЕСА_2, код
НОМЕР_1) право власності на жилу квартиру, яка розташована за адресою: м.
Одеса, АДРЕСА_1,  загальною площею   155,0
кв.м.,  яка складається з
цокольного поверху (холл) - 34,9 кв.м., веранди - 50,7 кв.м., кладовки- 2,6
кв.м., житлової кімнати - 21,3 кв.м., санвузлів - 3,9 та 1,9 кв.м., коридора -
7,9 кв.м.. кухні- студії- 31,8 кв.м.

4.
Зобов'язати ОСОБА_2. не перешкоджати ОСОБА_1. в здійсненні права власності   на
жилу   квартиру,   яка
розташована   за  адресою:
м. Одеса, АДРЕСА_1.

5.
Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (код НОМЕР_2) на користь фізичної
особи підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) 85 грн. держмита та 118 грн. витрат на
ІТЗ судового процесу.

Рішення суду набуває
законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Наказ видати після
набрання рішенням законної сили.

Суддя
Власова С.Г.