ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15.08.08 Справа №20/218/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Яценко О.М. судді Яценко О.М. , Колодій Н.А. , Коробка Н.Д.

при секретарі: Акімова Т.М.

за участю:

представників позивача за первісним позовом:

Найдьонова А.Ю. довіреність № б/н від 01.03.2008 року;

представників відповідача за первісним позовом:

Карчевський С.О. - довіреність № 1 від 10.04.2008 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю науково – виробниче підприємство «Поліпак», м.Дніпропетровськ

на рішення господарського суду Запорізької області від 15.05.2008р. у справі № 20/218/08

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю науково – виробниче підприємство «Поліпак», м. Дніпропетровськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОС», м.Запоріжжя

про стягнення суми 12 000 грн.

за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОС», м.Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю науково – виробниче підприємство «Поліпак», м. Дніпропетровськ

про стягнення суми 15 483,89 грн. збитків

Розпорядженням першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1532 від 15.08.2008 року справа № 20/218/08 передана для розгляду колегії суддів у складі: головуючий - Яценко О.М.; суддів: Колодій Н.А., Коробка Н.Д..

У судовому засіданні за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.05.2008р. у справі №20/218/08 (суддя Гандюкова Л.П.) в задоволенні позовних вимог та вимог за зустрічним позовом відмовлено повністю. При прийнятті рішення суд керувався нормами ЦК України, ГК України та умовами укладеного між сторонами договору

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю науково – виробниче підприємство «Поліпак», м. Дніпропетровськ (позивач за первісним позовом у справі) оскаржує його в апеляційній інстанції. У поданій апеляційній скарзі зазначив, що між сторонами за даною справою раніше, ніж спірний договір було укладено договір від 20.01.2004 року, згідно якого відповідач повинен виготовити аналогічну форму для видуву каністри V=10л по кресленням позивача. Усі зобов'язання по зазначеному договору належним чином виконані, а креслення залишились у ТОВ «ТОС», а відтак неправомірними є висновки суду першої інстанції щодо не передання позивачем за первісним позовом відповідачу робочих креслень та безпідставними є твердження відповідача за первісним позовом, що грошові кошти в сумі 12 000 грн. використані на розробку комп’ютерної програми необхідної для виконання умов договору. Судом безпідставно не враховано ті обставини, що між відповідачем та позивачем була усна домовленість про переніс оплати 2-ої суми на невизначений час. Тому доказів оплати другого платежу не повинно бути. Умови п. 3.1.2. договору № 30/03-04 від 30.03.2004р. були змінені за згодою сторін, але суд першої інстанції не узяв до уваги вищевказані обставини, що призвело до прийняття незаконного рішення. Звертає увагу, що у відповідача не має жодного результату робіт, тому, у нього не має жодних підстав утримувати грошові кошти, які належать ТОВ НВП «Поліпак». На підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України, у листі від 28.02.2008р. позивач просить відповідача повернути суму попередньої оплати за товар, якщо у останнього не має можливості поставити товар. відповідач товар не поставив та не повернув суму попередньої оплати. Крім цього, відповідач не довів суду те, що утримана сума в розмірі 12000,00 грн. є збитками ТОВ «ТОС. Просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 15.05.2008 року по справі № 20/218/08, яким ТОВ НВП «Поліпак» відмовлено в задоволенні позовних вимог та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ НВП «Поліпак» задовольнити в повному обсязі.

Повноважний представник у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, наполягає на скасуванні рішення та задоволенні позовних вимог за первісним позовом.

ТОВ «ТОС» у відзиві на апеляційну скаргу та повноважний представник в судовому засіданні не визнав доводи апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що рішення господарського суду Запорізької області від 15.05.2008р. по справі № 20/218/08 є законним та обґрунтованим, просить Запорізький апеляційний господарський суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу ТОВ НВП «Поліпак» без задоволення.

На запитання колегії суддів зазначив, що не заперечує проти відмови господарського суду у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Відповідно до ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В :

30.03.2004р. між ТОВ “ТОС” (постачальник за договором, відповідач за первісним позовом) та ТОВ НВП “Поліпак” (замовник за договором, позивач за первісним позовом) укладено договір поставки №30/03-04, відповідно до умов якого ТОВ “ТОС” зобов’язався виготовити та передати, а ТОВ НВП “Поліпак” –прийняти та оплатити продукцію: форму для видуву каністри V =10,0 літрів по кресленням замовника, вартістю 40 000 грн..

Стягнення суми попередньої оплати в розмірі 12 000 грн. за первісним позовом та стягнення суми збитків у розмірі 15 483,89 грн. за зустрічним позовом було предметом розгляду у суді першої інстанції.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Як вбачається із змісту договору, незважаючи на назву, він є змішаним договором поставки і підряду, оскільки поставці товару повинно передувати виготовлення товару ТОВ “ТОС” за кресленнями замовника.

Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, загальна сума договору поставки № 30/03-04 складає 40 000 грн.

ТОВ НВП “Поліпак” згідно пункту 3.1. договору зобов'язався оплатити продукцію у грошовій формі у три етапи:

- пункт 3.1.1. договору - перший етап: передплата у розмірі 30% від загальної суми договору здійснюється до начала робіт, що складає 12000,00 грн.;

- пункт 3.1.2. договору - другий етап: 30% від загальної суми договору, що складає 12 000,00 грн. сплачується через місяць після першої оплати;

- пункт 3.1.2. договору - третій етап: остання сума договору сплачується після передачі форми ТОВ НВП «Поліпак».

ТОВ «ТОС» зобов’язався виготовити та передати продукцію 27 серпня, за умови отримання передплати по п.3.1.1. та робочих креслень до 12 червня (п.2.1).

Згідно пункту 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

09.06.2004р. відповідач виставив позивачеві рахунок №9/06 на здійснення передплати за договором №30/03-04 у розмірі 12 000 грн.

Фактично по пункту 3.1.1. договору поставки, ТОВ НВП “Поліпак” станом на 22.06.2004 року сплачено:

- платіжним дорученням № 488 від 11.06.2004р. сума 4 500 грн. згідно договору № 20/01-04 від 20.01.2004р., яка на підставі листа позивача б/н від 12.06.2004р. була зарахована в рахунок сплати суми по договору поставки № 30/03-04 від 30.03.04р.;

- платіжним дорученням № 512 від 22.06.2004р. сума 7 500 грн. по договору поставки №30/03-04 від 30.03.04р..

Згідно з ч.2 ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до змісту п.3 ст.538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов’язанні свого обов’язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов’язку у встановлений строк або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов’язку, відмовитись від його виконання частково або в повному обсязі.

Як правомірно зазначено судом першої інстанції, наслідком невиконання ТОВ НВП “Поліпак” своїх зобов’язань по попередній оплаті товару можуть бути дії постачальника, які стосуються збереження частково своїх договірних зобов’язань (в межах часткової оплати) або відмови від виконання зобов’язань з поверненням отриманих коштів.

Із змісту договору поставки №30/03-04 від 30.03.2004р., який вказаний НПП “Поліпак” у підставі позову, слідує, що обов’язок постачальника виготовити і передати товар 27 серпня настає при умові отримання передплати по п.3.1.1. і робочих креслень до 12 червня.

Пунктом 3.1.1 визначено предоплату у розмірі 30% від загальної суми договору до початку робіт.

Відповідно до ст. 856 ЦК України якщо замовник не платив встановленої ціни роботи або іншої суми, належної підрядникові у зв’язку з виконанням договору підряду, підрядник має право притримати результат роботи, а також устаткування, залишок невикористаного матеріалу та інше майно замовника, що є у підрядника.

ТОВ НВП “Поліпак” не надало належних доказів виконання свого обов’язку щодо надання робочих креслень до 12 червня. Грошові кошти у сумі 12 000 грн. сплачені (передплата) частково 11.06.2004р. та частково лише 22.06.2004р. Доказів виконання позивачем за первісним позовом зобов’язання щодо перерахування 30% від загальної суми договору через місяць після першої оплати (п.3.1.2) також не надано. Вищенаведені обставини свідчать про те, що ТОВ НВП “Поліпак” неналежним чином виконав свої зобов’язання за договором, перерахувавши на користь позивача лише часткову оплату продукції у строки, визначені умовами договору.

Колегія суддів зазначає, що позивач за первісним позовом у апеляційній скарзі вказує що між ТОВ НВП «Поліпак» та ТОВ «ТОС» існувала усна домовленість про переніс оплати по п. 3.1.2. договору поставки № 30/03-04 від 30.03.2004р. на невизначений термін.

Але повноважний представник ТОВ «ТОС» у судовому засіданні зазначив, що між ТОВ «ТОС» та ТОВ НВП «Поліпак» ніколи не існувало ні усної, ні письмової домовленості по переніс оплати по п. 3.1.2. договору поставки № 30/03-04 від 30.03.2004р. на невизначений термін. ТОВ НВП «Поліпак» повинно було сплатити 30% від загальної суми договору через місяці, після першої оплати відповідно до п. 3.1.2. договору поставки № 30/03-04 від 30.03.2004р., але не виконало свого обов'язку по договору.

Повноважний представник відповідача за первісним позовом пояснив, що у зв'язку з невиконанням позивачем зобов'язань, передбачених пунктом 3.1.2. договору поставки по сплаті 12000,00 грн. через місяць після першої оплати, ТОВ «ТОС» керуючись нормами Господарського та Цивільного законодавства зупинило виконання свого обов'язку по договору поставки № 30/03-04 від 30.03.04р..

Звертаючи увагу на прохання позивача не зупиняти виробництва форми, у зв'язку з невиконанням ним умов пункту 3.1.2. договору поставки по сплаті 12 000,00 грн. та на його обіцянку здійснити платіж пізніше, ТОВ «ТОС» продовжило виконання своїх зобов'язань по договору.

Після вже здійсненого технологічного забезпечення виробництва форми, вартість якого складає 7533,89 грн., ТОВ «ТОС» з КП «Реміз» були укладені договори на розробку керуючих програм. Виконання робіт по договорам на розробку керуючих програм підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт від 05.10.04р. на суму 4950,00 грн.; від 11.10.04р. на суму 3000,00 грн..

Сплата вартості робіт у сумі 7950,00 грн. по вказаним договорам підтверджується платіжним врученням № 436 від 26.10.04р.

ТОВ «ТОС» виконуючи свої зобов'язання по договору поставки та здійснивши затрати по виготовленню форми у розмірі 15 483,89 грн. переконалося в тому, що позивач не зважаючи на обов’язок по здійсненню оплати передбачений пунктом 3.1.2. договору поставки не буде здійснювати оплати, але всупереч частині 2 пункту 2 статті 538 ЦК України ТОВ НВП «Поліпак» не повідомив про це ТОВ «ТОС».

У зв'язку з цим ТОВ «ТОС» керуючись вищенаведеними нормами Господарського та Цивільного законодавства зупинило виконання свого обов'язку по договору поставки № 30/03-04 повністю та відмовилося від його виконання.

28.02.2008р. ТОВ НВП “Поліпак” направив відповідачу за первісним позовом лист, відповідно до якого у зв’язку з тим, що у договорі чітко не визначена дата поставки товару, просив здійснити поставки форми протягом 5 календарних днів з моменту отримання листа; у разі неможливості поставити товар –повернути суму передплати у розмірі 12 000 грн. протягом 7 календарних днів. Крім того, із змісту вищезазначеного листа ТОВ НВП «Поліпак» б/н не вбачається відмови від договору поставки.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що первісні позовні вимоги про стягнення суми 12 000 грн. попередньої оплати за непоставлений товар є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно правомірності заявлення зустрічних позовних вимог колегія суддів зазначає наступне:

У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі, шляхом подання позову про відшкодування збитків.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Аналогічна норма права міститься у статті 22 ЦК України.

Зазначені статті визначають загальну норму щодо відшкодування збитків внаслідок наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права; завдання збитків та причинний зв’язок між порушенням права та збитками. При наявності таких обставин в особи виникає право на відшкодування завданих збитків.

Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який є підставою цивільно-правової відповідальності. Склад цивільного правопорушення, визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні елементи: суб’єкт, об’єкт, об’єктивна та суб’єктивна сторона. Суб’єктом є боржник; об’єктом-правовідносини по зобов’язаннях; об’єктивною стороною-наявність збитків у майновій сфері кредитора, противоправна поведінка у вигляді невиконання або неналежного виконання боржником свого зобов’язання, причинний зв’язок між противоправною поведінкою боржника і збитками; суб’єктивну сторону цивільного правопорушення складає вина, яка представляє собою психічне відношення особи до своєї противоправної поведінки і її наслідків.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

За твердженням позивача за зустрічним позовом, сума збитків в розмірі 15 483,89 грн. заявлена до стягнення складається із суми 7 950 грн., сплаченої позивачем за зустрічним позовом третій особі на виконання ним договорів на розробку керуючих програм (04/09-04 від 04.09.2004р. та №05/09-04 від 05.09.2004р.) та суми 7 533,89 грн. витрат на виготовлення форми. Виконання робіт по зазначеним договорам підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт на загальну суму 7 950,00 грн., платіжним дорученням. У підтвердження суми 7 533,89грн. витрат на виготовлення форми ТОВ “ТОС” надано калькуляції.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що позивачем не надано належних доказів, що він уклав договори на розробку керуючих програм №04/09-04 від 04.09.2004р. та №05/09-04 від 05.09.2004р. саме на виконання договору поставки №30/03-04 від 30.03.2004р., що сума 7950 грн. є саме збитками ТОВ “ТОС” у зв’язку з порушенням зобов’язання щодо строків виконання робіт відповідачем. Не доведено причинного зв’язку між порушенням зобов’язання ТОВ НВП “Поліпак” та сплатою позивачем за зустрічним позовом третій особі суми 7 950 грн., оскільки як вбачається із матеріалів справи, між сторонами було також укладено договір поставки №20/01-04 від 20.01.2004р., предметом якого є виготовлення та поставка ТОВ НВП “Поліпак” аналогічну до договору №30/03-04 від 30.03.2004р. форму для видуву каністри V 10,0 літрів вартістю 36 100 грн. Також не доведено розмір збитків, оскільки калькуляція є одностороннім документом позивача, що не підтверджена належними первинними документами щодо витрат на виготовлення форми в сумі 7 533, 89 грн. Таким чином, позивачем не доведено склад збитків за договором від 30.03.2004 року. У зв’язку з викладеним, позовні вимоги в частині стягнення збитків з підстав, які заявлено, задоволенню не підлягають у зв’язку з недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним.

За таких обставин, апеляційний господарський суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю науково – виробниче підприємство «Поліпак», м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Запорізької області від 15.05.2008р. у справі № 20/218/08 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 15.05.2008р. у справі №20/218/08 залишити без змін.

Головуючий суддя Яценко О.М.

судді Яценко О.М.

Колодій Н.А. Коробка Н.Д.