ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.06.2008                                                             Справа № 10/54

За позовом Дочірної компанії „Газ України НАК „Нафтогаз України”, м. Київ в особі філії управління магістральних газопроводів „Прикарпаттрансгаз”, м. Івано-Франківськ

до ВАТ по газопостачанню та газифікації „Закарпатгаз”, м. Ужгород

про стягнення суми 410383,74 грн. вартості безпідставно отриманих послуг з транспортування природного газу

Суддя І.В.Івашкович

Представники:

від позивача: Григоришин В.Ю. - начальник юридичного відділу, довіреність від 15.01.08; Яцишин І.В. - юрисконсульт, довіреність від 16.01.08

від відповідача: Шкурко Р.В. - заступник голови правління з юридичних питань, довіреність № 07/3336 від 26.12.07

Третя особа ММКП „Мукачівтепло” –не з’явився

У судовому засіданні 23.05.08 оголошувалась перерва до 17.06.08 11 годин 30 хвилин.

СУТЬ СПОРУ: Дочірня компанія „Газ України НАК „Нафтогаз України”, м. Київ в особі філії управління магістральних газопроводів „Прикарпаттрансгаз”, м. Івано-Франківськ звернулась з позовом до ВАТ по газопостачанню та газифікації „Закарпатгаз”, м. Ужгород про стягнення суми 410383,74 грн. вартості безпідставно отриманих послуг з транспортування природного газу.

Позов мотивує тим, що відповідно до договорів №050ЗАК від 15.01.2001р. №57-ЗАК від 15.02.2002р., №261-ЗАК від 02.01.2003р., укладених між УМГ „Прикарпатгаз” та Мукачівським підприємством теплових мереж, УМГ „Прикарпаттрансгаз” зобов’язалось про транспортувати по магістральних газопроводах до газорозподільних станцій (ГРС) та передати ВАТ „Закарпатгаз” природний газ в обсягах, заявлених Мукачівським підприємством теплових мереж.

Мукачівське підприємство теплових мереж, відповідно, зобов”язалось прийняти природний газ від ВАТ „Закарпатгаз” та оплатити вартість послуг з транспортування газу.

Вказує, що відповідно до вищезазначених договорів в період з жовтня 2001р. по березень 2003р. (включно) УМГ „Прикарпаттрансгаз” про транспортовано магістральними газопроводами та передано в мережі ВАТ „Закарпатгаз” 60135,202 тис.м.куб. природного газу, що у вартісному еквіваленті складає 1010725,67грн. Факт передачі природного газу у зазначеній кількості ВАТ „Закарпатгазу” підтверджується актами прийому-передачі природного газу по ГРС, актами-реєстрами та додатками до них з розбивкою по споживачах ВАТ „Закарпатгаз”, які підписані представниками ВАТ „Закарпатгаз” та філії УМГ „Прикарпаттрансгаз” та скріплені відповідними печатками.

Посилаючись на ті обставини, що об’єми переданого споживачу Мукачівському ПТМ природного газу, визначені ВАТ „Закарпатгаз” за проектною номінальною потужністю газо споживаючого обладнання, в судовому порядку визнано неправомірними та достовірними визнано дані обліку Мукачівського ПТМ, позивач стверджує, що фактично Мукачівським ПТМ за вказаний період було отримано з мереж ВАТ „Закарпатгаз” 29777,978тис.куб.м. природного газу на суму 600324,04грн., різниця між об’ємами переданого природного газу в мережі ВАТ „Закрпатгаз” та отриманого природного газу Споживачем становить 20357,224тис.куб.м. на суму 410401,64грн.

Позивач стверджує, що його послуги з транспортування природного газу на вказану суму 410401,64грн. безпідставно спожито ВАТ „Закарпатгаз”. Оскільки між ДК „Укртрансгаз” в особі УМГ „Прикарпаттрансгаз” та ВАТ „Закарпатгаз” договору про надання послуг з транспортування природного газу не укладалось, то за твердженням позивача, відповідач на підставі ч.1 ст.1212, ч.2 ст.1213 Цивільного кодексу України зобов’язаний відшкодувати вартість безпідставно отриманих послуг з транспортування природного газу на суму 410401,64грн. Позивач, при цьому, визначає строк виконання відповідачем такого зобов’язання у відповідності до ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України.

Представниками позивача в процесі судового розгляду позовні вимоги підтримано в повному обсязі. Наполягають на задоволенні позовних вимог, посилаючись на підтвердження їх підстав доданими документальними доказами. Окрім того просять взяти до уваги судову практику з вирішення аналогічних спорів.

Відповідач згідно з письмовим відзивом на позов (заява №07/614 від 03.03.2008р.), додатковими поясненнями до відзиву (заява №07/1486 від 16.05.08, заява №07/1715 від 05.06.08) повністю заперечив проти позовних вимог. При обґрунтуванні заперечень відповідач, зокрема. стверджує про безпідставне застосування позивачем норм ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України, оскільки такі не кореспондуються із характером спірних правовідносин сторін у даній справі. Наголошує, що сума заявлених позовних вимог фактично є вартістю послуг з транспортування природного газу, донарахованого ВАТ „Закарпатгаз” споживачу Мукачівському ПТМ по потужності неопломбованого газоспоживаючого обладнання, визнаного судом незаконним, що підтверджується судовими актами у справі 10/87 (додано копії).

Відповідач стверджує про безпідставність позовних вимог з огляду на відсутність згідно з укладеними між позивачем та споживачем Мукачівським ПТМ спірними договорами на транспортування природного газу жодних зобов’язань ВАТ „Закарпатгаз” по оплаті перед ДК „Укртрансгаз” в особі УМГ „Прикарпаттрансгаз”.

Окрім того, відповідач стверджує про сплив строку позовної давності стосовно вимог про стягнення донарахованих послуг з транспортування природного газу за період з жовтня 2001р. по березень 2003р., застосовуючи при цьому норми ст.ст. 257, 267, п.6 „Перехідних та прикінцевих положень” Цивільного кодексу України.

Відповідач наголошує на безпідставності доводів позивача про те, що строк позовної давності необхідно обчислювати від дня звернення з вимогою про оплату, оскільки вважає, що перебіг строку позовної давності в даному випадку починається з дати винесення судового рішення від 20.10.03 у справі 10/221 за позовом прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі КМУ, НАК „Нафтогаз України” в особі ДК „Укртрансгаз” до Мукачівського ПТМ про стягнення 641216,72грн. ( що фактично включає і спірну суму 410383,74грн.), яким у позові було відмовлено.

Представниками позивача заперечено проти доводів відповідача стосовно пропуску строку позовної давності та наголошено, що оскільки підставою заявлених позовних вимог по даній справі є посилання на ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України, а отже строки виконання зобов’язання відповідача по оплаті вартості безпідставно отриманих послуг не встановлено, то відповідно до ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України відповідач має виконати зобов’язання у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, а така вимога пред’явлена претензією від 22.11.07, направленою відповідачу.

Проаналізувавши доводи та заперечення сторін, вивчивши додані до матеріалів справи документальні докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Нормами ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України, на які позивач посилається як на підстави заявлених у позові вимог, врегульовано обов’язок особи, яка набула майно за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, повернути потерпілому це майно, а у разі неможливості повернення майна в натурі –відшкодувати його вартість. Передбачено, що вартість безпідставно набутого майна визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Із фактичних обставин і матеріалів справи слідує, що заявлена до стягнення спірна сума 410401,64грн. фактично складає вартісний еквівалент послуг з транспортування природного газу в обсязі 20357,224тис.м.куб., що в період з серпня 2001р. по травень 2003р. надавались позивачем споживачу Мукачівському підприємству теплових мереж (на даний час –Мукачівське МКП „Мукачівтепло”) з підстав укладених з ним договорів на транспортування природного газу №0503АК від 15.01.01., №57-ЗАК від 15.02.02, №261-ЗАК від 02.01.03 (додано копії). Зокрема, із доданого позивачем розрахунку суми позову та розрахунку нарахувань протранспортованого природного газу згідно з вищевказаними договорами за період з серпня 2001р. по травень 2003р., вбачається, що сума 410401,64грн. є вартісним еквівалентом різниці обсягів протранспортованого природного газу, визначених за даними УМГ „Прикарпаттрансгаз” та Мукачівського ПТМ. Зазначені у розрахунку дані УМГ „Прикарпаттрансгаз” про щомісячні (в межах спірного періоду) обсяги протранспортованого газу відповідають обліковим даним, що вказані у додатках щомісячних актів-реєстрів (додано копії) стосовно споживача Мукачівського ПТМ.

Такі акти-реєстри та додатки до них у відповідності до умов вищевказаних договорів підписувались уповноваженими представниками ВАТ „Закарпатгаз” та Закарпатського ЛВУМГ (структурного підрозділу УМГ „Прикарпаттрансгаз”) та містили дані про обсяги переданого споживачу Мукачівському ПТМ природного газу, визначені облгазом (ВАТ „Закарпатгаз”) за проектною номінальною потужністю газоспоживаючого обладнання.

Разом з тим, облікові дані самого споживача Мукачівського ПТМ грунтувались на показниках наявних у нього приладів обліку, які сертифіковані та дозволені до застосування Держстандартом.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 06.05.2004р. по справі 10/87 зі спору між ВАТ „Закарпатгаз” та Мукачівським підприємством теплових мереж (у справі наявна копія) застосований ВАТ „Закарпатгаз” спосіб визначення кількості поставленого Мукачівському ПТМ природного газу за потужністю газоспоживаючого обладнання визнано неправомірним та зроблено висновок про достовірність об’ємів природного газу, визначених за показниками наявних у споживача Мукачівського ПТМ комерційних приладів обліку.

Таким чином, доводи позивача про те, що відповідачем в період з жовтня 2001р. по березень 2003р. використано для власних потреб послуги з транспортування магістральним газопроводом природного газу в обсязі 20357,224тис.м.куб. на суму 410383,74грн. (за доданими позивачем розрахунками така сума складає 410401,64грн.) не узгоджуються з фактичними обставинами і матеріалами справи, оскільки вказаний обсяг газу фактично для потреб споживача Мукачівського ПТМ не передавався, а виникнення його пов’язано із неправомірними донарахуваннями з боку ВАТ „Закарпатгаз”.

При зверненні з позовом позивач стверджував про те, що згідно з вищезазначеними укладеними з Мукачівським ПТМ договорами на транспортування природного газу за період з жовтня 2001р. по березень 2003р. для потреб останнього протранспортовано магістральними газопроводами та передано в мережі ВАТ „Закарпатгаз” у загальному потоці природний газ в об’ємі 60135,202тис.м.куб. на загальну суму 1010725,67грн.. в т.ч. спірний обсяг 20357,224 тис.м.куб. на суму 410401,64грн. Позивачем зроблено висновок про неправомірне використання відповідачем для власних потреб послуг з транспортування магістральним газопроводом природного газу в об’ємі 20357,224 тис.м.куб., оскільки рішенням господарського суду Закарпатської області від 20.10.2003р. у справі 10/221 було відмовлено у позові про стягнення з Мукачівського ПТМ на користь ДК „Укртрансгаз” в особі УМГ „Прикарпаттрансгаз” про стягнення 641216,72грн. боргу з тих підстав, що достовірними визнано облік газу, який вівся Мукачівським ПТМ.

Такі твердження не відповідають фактичним матеріалам і обставинам справи. Так, обсяги транспортованого УМГ „Прикарпатгаз” для потреб споживачів ВАТ „Закарпатгаз” та переданого на ГРС в загальному потоці природного газу протягом спірного періоду підтверджено щомісячними актами прийняття-передачі природного газу, підписаними уповноваженими представниками УМГ „Прикарпатгаз” та ВАТ „Закарпатгаз” відповідно до укладеної між ними технічної угоди (копії актів прийому-передачі природного газу на ГРС та технічної угоди додано позивачем). Суд наголошує, що в жодному із підписаних між УМГ „Прикарпаттрансгаз” та ВАТ „Закарпатгаз” акті прийому-передачі не обумовлено кількість переданого природного газу в розрізі конкретних споживачів, в т.ч. для споживача Мукачівського ПТМ. Такими актами зафіксовано лише загальні обсяги переданого в мережі ВАТ „Закарпатгаз” природного газу в загальному потоці по відповідних ГРС.

Натомість загальний обсяг облікованого протягом спірного періоду по споживачу Мукачівському ПТМ природного газу, що склав 60135,202тис.м.куб. визначено згідно з додатками до актів-реєстрів, які оформлено та підписано між облгазом та трансгазом відповідно до вищезазначених договорів на транспортування природного газу. Акти-реєстри та додатки до них фіксують облікові дані про обсяги відпущеного природного газу конкретним споживачам, в т.ч. Мукачівському ПТМ. Саме згідно з додатками до щомісячних актів-реєстрів за спірний період і було обліковано обсяг переданого споживачу Мукачівському ПТМ природного газу, що склав 60135,202 тис.м.куб., виходячи із неправомірно здійснених облгазом (ВАТ „Закарпатгаз”) нарахувань по проектній номінальній потужності газоспоживаючого обладнання. Оскільки в судовому порядку було визнано достовірним облік переданого споживачу Мукачівському ПТМ природного газу за наявними у нього комерційними приладами обліку, то спірний по даній справі обсяг 20357,224 тис.м.куб. фактично є різницею між даними обліку ВАТ „Закарпатгаз” і споживача Мукачівського ПТМ, що вівся протягом спірного періоду, а не обсягом переданого в мережі ВАТ „Закарпатгаз” для потреб споживача Мукачівського ПТМ і використаного ВАТ „Закарпатгаз” для власних потреб природного газу.

Таким чином, позовні вимоги про неправомірне використання відповідачем для власних потреб послуг з транспортування природного газу в об’ємі 20357,224 тис.м.куб. на суму 410383,74грн. слід визнати необґрунтованими, такими, що суперечать фактичним матеріалам і обставинам справи.

Виходячи з наведених вище мотивів, суд приходить до висновку, що в даному випадку положення ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України (чинного з 01.01.2004р.) неправомірно застосовані позивачем, як підстави позовних вимог.

Так, предмет спору по даній справі стосується обставин, що мали місце в період з жовтня 2001р. по березень 2003р.

Відповідно до п.4 „Прикінцевих та перехідних положень” Цивільного кодексу України положення цього Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Як зазначено вище, в даному випадку між сторонами взагалі не виникали правовідносини, про які стверджує позивач, а саме не мало місце використання відповідачем протраспортованого природного газу в обсязі 20357,224 тис.м.куб., переданого УМГ „Прикарпатгаз” у загальному потоці для потреб споживача Мукачівського ПТМ природного газу в обсязі 60135,202 тис.м.куб., оскільки передача газу саме у вказаному обсязі (в т.ч. 20357,224 тис.м.куб. неправомірно нарахованих відповідачем) для потреб споживача Мукачівського ПТМ у загальному потоці газу не обумовлювалась.

Окрім того, суд погоджується із доводами відповідача про пропуск позивачем при зверненні з даним позовом загальної позовної давності, врегульованої ст. 257 Цивільного кодексу України. Суд погоджується із позицією відповідача про те, що про порушення свого права (за захистом якого подано позов по даній справі) позивач дізнався з дня винесення рішення господарського суду Закарпатської області від 20.10.03 по справі 10/221, яким відмовлено в задоволенні позову про стягнення з Мукачівського ПТМ на користь ДК „Укртрансгаз” в особі УМГ „Прикарпаттрансгаз” 641216,72грн. боргу за послуги з транспортування природного газу (в т.ч. газу у обсязі 20357,224 тис.м.куб., що є спірним по даній справі). Отже, виходячи з регламентації норм п.6 „Прикінцевих та перехідних положень”, ст.ст. 257, 261 п.1, 267 Цивільного кодексу України, суд констатує, що позов в даному випадку заявлено з пропуском загальної позовної давності, що є підставою для відмови в позові.

Виходячи з констатації всіх вищенаведених висновків,, що ґрунтуються на правовому аналізі фактичних обставин і матеріалів справи в сукупності, суд визнає позовні вимоги безпідставними. В задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 43, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в порядку і строки встановлені ГПК України.

Суддя                                                                                 І.В.Івашкович

Рішення, оформлене відповідно до ст.84 ГПК України, підписано 23.06.08.