ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2008 р.

12:40

Справа № 1/224/08

м. Миколаїв

За позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю “Ареал-Снігурівка”.

/Миколаївська обл., м. Снігурівка, вул. Позаміська, 7/.

До відповідача: Снігурівська міжрайонна державна податкова інспекція

у Миколаївській області

/57300, Миколаївська обл., м. Снігурівка, вул. Леніна, 3/1/

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Головне управління державного казначейства України у Миколаївській області

/54055, м. Миколаїв, пр. Леніна, 141В/

позивач просить:

скасувати податкове повідомлення –рішення № /0 від 11.12.2007р., яким зменшено суму бюджетного відшкодування в розмірі 7 313 447 грн.

зобов’язати відповідача виконати не вчинені дії - надати висновок та реєстри Головному управлінню державного казначейства у Миколаївській області із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню із бюджету, згідно загальної податкової декларації з податку на додану вартість за вересень місяць 2007 року в розмірі 7 313 447 грн.

Суддя Васильєва Л.І.

Секретар судового засідання Сорогіна А.В.

Представники:

Від позивача: Зінковський І.Ю., довіреність від 05.05.2008р.

Від відповідача: Чугай Т.Я., довіреність від 15.05.2008р.

Томашевський О.О., довіреність від 08.01.2008р.

Гладун М.П., довіреність від 08.01.2008р.

Бойко І.В., начальник

Від 3 особи: Тицька Т.Г., довіреність від 27.12.2007р.

Позивач звернувся з позовом про скасування податкового повідомлення –рішення № /0 від 11.12.2007 року про зменшення суми бюджетного відшкодування в розмірі 7 313 447 грн. за вересень 2007 року та про зобов’язання відповідача виконати не вчинені дії - надати висновок та реєстри Головному управлінню державного казначейства у Миколаївській області із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню із бюджету, згідно загальної податкової декларації з податку на додану вартість за вересень місяць 2007 року в розмірі 7 313 447 грн., обґрунтовуючи свої вимоги посилання на пункти 7.7.1., 7.7.2. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”

Відповідач проти позову заперечує з тих підстав, що позивач порушив вимоги пунктів 7.7.1., 7.7.2. статті 7, пункту 11.29 статті 11 Закону України “Про податок на додану вартість” та пункту 4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками - платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарі(робіт, послуг), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.1999 року № 271: безпідставно відніс суму податку на додану вартість по придбанню кліткового обладнання та автомобіля до загальної декларації.

Розглянувши надані сторонами докази, заслухавши представників сторін у судовому засідання, - суд

встановив :

За результатами виїзної позапланової перевірки позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за вересень 2007 року, що оформлено актом перевірки від 05.12.2007 року (т.1 а.с.15-37), відповідач направив позивачу податкове повідомлення-рішення № /0 від 11.12.2007р. про зменшення суми бюджетного відшкодування в розмірі 7 313 447 грн. за вересень 2007 року (т.1 а.с.14), яке позивач просить скасувати .

Позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають з наступних підстав:

позивач є сільськогосподарським товаровиробником, платником податку на додану вартість, звітує перед відповідачем, подаючи три декларації з податку на додану вартість: загальну декларацію та дві спеціальні декларації(скорочені), в яких відображаються оподатковувані операції у відповідності з пунктами 11.21 та 11.29 статті 11 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Як свідчить акт перевірки від 05.12.2007 року (т.1 а.с.26-28) позивачем були укладені договори купівлі - продажу кліткового обладнання з ЗАТ “Агромаш-ІФ” та договір купівлі - продажу вантажного автомобілю з ТОВ “Торговий дім “Ліга-Авто”.

На виконання умов укладених договорів позивач перерахував ЗАТ “Агромаш-ІФ” згідно платіжного доручення №26 від 01.08.2007 року 4 366 6484, 40 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 7 277 747, 40 грн., отримав від постачальника податкову накладну №125 від 01.08.2007 року на суму 4 366 6484,40 грн. в тому числі податок на додану вартість – 7 277 747, 40 грн. (т.1 а.с.41).

За вантажний автомобіль позивач перерахував ТОВ “Торговий дім “Ліга-Авто” платіжним дорученням № 22 від 31.07.2007 року на суму 188000 грн., отримав податкову накладну №103 від 31.07.2007 року на суму 188000 грн., в тому числі податок на додану вартість 31333,33 грн. та податкову накладну №108 від 06.08.2007 року на суму 26200 грн., в тому числі податок на додану вартість 4366,67 грн.(т.1 а.с.42-43)

Вказані вище господарські операції позивач відобразив в загальній декларації по податку на додану вартість за серпень 2007 року та відніс суму податку на додану вартість –7 313 447 грн. до податкового кредиту (а.с.30), а в податковій декларації за вересень 2007 року визначив суму 7 313 447 грн. як таку, що підлягає бюджетному відшкодуванню (а.с.38-41).

Зазначені дії позивача є неправомірними, виходячи з наступного:

як встановлено вище, позивач є сільськогосподарським товаровиробником, який спеціалізується на виробництві та реалізації продукції птахівництва. На нього розповсюджується спеціальний режим оподаткування, передбачений пунктами 11.21 статті 11 Закону України “Про податок на додану вартість” вразі реалізації м’яса птиці та 11.29 статті 11 цього ж закону вразі реалізації яєць.

Приписами цих норм закону визначено, що для сільськогосподарських товаровиробників встановлюється пільговий режим оподаткування, відповідно якого податкове зобов’язання по операціям, що підпадають під дію вказаних пунктів закону, не сплачується до бюджету, а повністю залишається у розпорядженні цих платників податку і спрямовується за цільовим призначенням на

на підтримку власного виробництва тваринницької продукції та продукції

птахівництва та на придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення.

На виконання вказаних вище норм Закону України “Про податок на додану вартість” постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1999 року № 271 затверджено Порядок акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками - платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарі(робіт, послуг)власного виробництва, включаючи продукцію(крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини (для пункту 11.29 статті 11 Закону України “Про податок на додану вартість”) та постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1999 року № 850 затверджено Порядок нарахування, виплат і використання коштів,, спрямованих на виплату дотацій сільськогосподарськими за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі(для пункту 11.21. статті 11 Закону України “Про податок на додану вартість”).

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1999 року № 271 встановлено, що на підставі даних бухгалтерського та податкового обліку сільськогосподарський товаровиробник складає декларацію з податку на додану вартість з реалізованої продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи, виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, подають її до органів державної податкової служби.

Залишок податкових зобов'язань відповідно до декларації з податку на додану вартість з реалізованої продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію , виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, тобто різниця між сумою податку на додану вартість, одержаною сільськогосподарськими товаровиробниками від покупців, та сумою податку на додану вартість, сплаченою ними постачальникам, перераховується сільськогосподарськими товаровиробниками з поточного рахунка на окремий рахунок у терміни, передбачені для перерахування суми податку на додану вартість до бюджету.

Залишок податкового кредиту відповідно до згаданої декларації, тобто від'ємна різниця між сумою податку на додану вартість, одержаною сільськогосподарськими товаровиробниками від покупців, та сумою податку на додану вартість, сплаченою ними постачальникам, зараховується сільськогосподарським товаровиробникам на зменшення податкових зобов'язань наступних звітних періодів.

Отже, в спеціальну(скорочену) податкову декларацію включаються не тільки господарські операції з реалізації власної продукції(податкові зобов’язання) –в даному випадку яєць, але й господарські операції з придбання товарів, що стосуються спеціального режиму оподаткування(податковий кредит).

Напрямок відшкодування сум податку на додану вартість, які сплачені в складі ціни придбаних товарно-матеріальних цінностей, залежить від безпосереднього використання таких ресурсів на виробництво оподатковуваних податком на додану вартість товарів (робіт, послуг) та віднесення вартості цих ресурсів до складу їх вартості.

Оскільки, придбані товарно-матеріальні цінності використовуються для виробництва власної сільськогосподарської продукції, то податковий кредит повинен відображатись у спеціальній податковій декларації по податку на додану вартість, а не у загальній, відповідно якій здійснюються розрахунки з бюджетом.

Факт неправомірності відображення податкового кредиту в загальній декларації по податку на додану вартість за серпень 2007 року в сумі 7 313 447 грн. та визначення в податковій декларації за вересень 2007 року суму 7 313 447 грн. як таку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, встановлено постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 січня 2008 року по справі №3-1/2008р., яке набрало законної сили (т.2 а.с.28).

Пунктом 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, доводи позивача щодо правомірності визначення в податковій декларації за вересень 2007 року суму 7 313 447 грн. як таку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, є такими, що не заслуговують на увагу.

За таких обставин відповідач правомірно зменшив бюджетне відшкодування за вересень 2007 року на 7 313 447 грн., про що прийняв оспорюване рішення в межах повноважень та відповідно чинному податковому законодавству.

Приймаючі до уваги відсутність підстав для скасування податкового повідомлення –рішення № /0 від 11.12.2007року щодо зменшення суми бюджетного відшкодування в розмірі 7 313 447 грн. за вересень 2007 року то й підстави для прийняття судового рішення щодо зобов’язання відповідача виконати не вчинені дії - надати висновок та реєстри Головному управлінню державного казначейства у Миколаївській області із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню із бюджету, згідно загальної податкової декларації з податку на додану вартість за вересень місяць 2007 року в розмірі 7 313 447 грн. також відсутні.

За таких обставин в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 162-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову відмовити.

Постанова у відповідності зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Л.I.Васильєва