КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13.05.2008
№ 15/77

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Сотнікова С.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача:

ОСОБА_2,
дов. №257844 від 12.05.208 р.

від
відповідача:

не
з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Бахмацьке районне споживче товариство

на рішення Господарського суду м.Києва від
21.02.2008

у справі № 15/77

за позовом                               Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1

до                                                   Бахмацьке
районне споживче товариство

про
стягнення 20064,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської
області від 21.02.2008 р. припинено провадження у справі в частині стягнення
2978 грн. Боргу. Позов задоволений частково, стягнуто з Бахмацького районного
споживчого товариства на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 12514 грн.
боргу, 1274,69 грн. інфляційних, 1121,19 грн. пені, 404,55 грн. 3% річних,
183,92 грн. державного мита та 107,58 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Не
погоджуючись з даним рішенням, Бахмацьке районне споживче товариство звернулось
до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить
скасувати рішення в частині стягнення з відповідача 12514 грн. боргу, 1274,69
грн. інфляційних, 1121,19 грн. пені, 404,55 грн. 3% річних, прийняти нове
рішення. Вважає, що дане рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням
норм матеріального права.

В
судове засідання апеляційної інстанції не з'явився представник відповідача,
причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи,
що в матеріалах справи є докази (поштові повідомлення) належного повідомлення
сторін про час та місце розгляду апеляційної скарги колегія суддів,
порадившись, ухвалила розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника
відповідача.

Київський
апеляційний господарський суд, розглянувши матеріали справи, з'ясувавши
обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для справи, встановив, що рішення Господарського
суду м. Києва від 21.02.2008 року необхідно залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення із наступних мотивів:

Судом
першої інстанції встановлено наступні обставини справи. Між Бахмацькою районною
спілкою споживчих товариств (замовник) та СПД ОСОБА_1 (підрядник) укладено
договір підряду №7 від 23.05.2007 р., відповідно до якого підрядник в межах
договірної ціни, виконує власними та залученими силами і засобами передбаченими
кошторисом ремонтні роботи магазину в с.м.т. Батурин з матеріалу замовника,
здає в обумовлений строк об'єкт замовнику.

Відповідно
до п. 2.1. 2.2, 2.3 договору договірна ціна робіт, що доручені для виконання
підряднику складає 221114 грн. і формується згідно державних будівельних норм
України; договірна ціна робіт є твердою; уразі збільшення обсягів робіт чи
виникнення нових робіт, не передбачених даним кошторисом, за домовленістю обох
сторін складається додаткова угода.

Згідно
з п.4.1 договору замовник на початку виконання робіт перераховує аванс у
розмірі 30% згідно кошторисної документації па розрахунковий рахунок
підрядника. На виконання цього пункту договору відповідачем було перераховано
на рахунок позивача 45000 грн.. що підтверджується банківською квитанцією від
04.06.2007р.

Відповідно
до п. 4.2, 4.3 договору наступні розрахунки проводяться замовником за фактично
виконані роботи на підставі акту приймання виконаних робіт: остаточний
розрахунок здійснюється Замовником за фактично виконані роботи на підставі акту
приймання виконаних робіт ( форма № KB 2В ) і довідки вартості робіт ( форми №
КБЗ) протягом 10 робочих днів після підписання сторонами акта приймання робіт.

Згідно
з п.6.1.2 договору Підрядник зобов'язався виконати за додаткову оплату роботи,
які можуть виникнути при виконанні основних робіт, з оформленням відповідної
додаткової документації до даної угоди.

Бахмацька
райспоживспілка без зауважень прийняла виконані роботи згідно актів прийняття
виконаних підрядних робіт форми КБ-2 В та довідок про вартість виконаних
підрядних робіт форма КБ 3 за липень на суму 189547 грн. та на суму 38589 грн..
за вересень на суму 5492 грн., всього на загальну суму 233628 грн. Вказані
довідки та акти підписані повноважними представниками сторін.

Відповідач
частково оплатив виконані роботи на суму 173136 грн., підтвердженням цього є
банківські виписки, які знаходяться в матеріалах справи.

Всього
відповідачем до подачі позову оплачено з урахуванням авансу 218136 грн. за
виконані підрядні роботи.

Після
подання позову 19.02.08р. відповідач перерахував на поточний рахунок позивача
2978 грн.. що підтверджується копією платіжного доручення наданого відповідачем
№ 41 від 19.02.08р.

Таким
чином на час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем було не
оплачено 12514 грн. вартості виконаних підрядних робіт які виконані з
перевищенням кошторису.

Відповідно
до ст. 844 ч. 3 Цивільного кодексу України зміни до твердого кошторису можуть
вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі
пов'язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлене законом.

Частиною
1 ст. 853 Цивільного кодексу України встановлено, що замовник зобов'язаний
прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути
її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків
негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

Оскільки
умовами договору між сторонами передбачено оплата вартості виконаних підрядних
робіт після підписання сторонами актів прийняття виконаних робіт та довідок про
їх вартість, вказані документи підписані сторонами і відповідач не зробив заяв
підрядникові щодо відступу позивачем від умов договору в частині перевищення
твердого кошторису, апеляційний суд не приймає до уваги твердження відповідача
про те що Виконавцем не передано Замовнику по Акту приймання-передачи
відремонтований об'єкту в експлуатацію, а тому строк виконання зобов'язань по
проведенню з відповідачем кінцевого розрахунку не настав.

Апеляційним
судом не приймаються до уваги та відхиляються
твердження відповідача щодо того, що судом першої інстанції не враховано
такої обставини як не підписання сторонами акта робочої комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого капітального ремонту приміщення магазину „Універмаг” в
см т. Батурин: переліку матеріалів, використаних при проведенні капітального
ремонту приміщень магазину по торгівлі непродовольчими товарами в смт. Батурин;
та актів приймання передачі матеріалів під капітальний ремонт цього магазину,
оскільки договір між сторонами передбачав виконання ремонтних робіт магазину
„Маркет” в смт. Батурин, вказаний договір не передбачає виконання капітального
ремонту і його умовами не встановлено підписання акта робочої комісії про
прийняття в експлуатацію закінченого капітального ремонту. За умовами договору
виконання робіт здійснювалось з матеріалів замовника і, відповідно до
підписаних актів виконання робіт, їх вартість не була включена у вказані акти.

Відповідно
до ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається, а тому сума боргу підлягає стягненню на користь
позивача.

Отже,
враховуючи вимоги п.7.2 договору та ст. 549 Цивільного кодексу України апеляційний
суд погоджується з судом першої інстанції, що пеня в сумі 1274.69грн. за період
з 1 1.08.07 по 21.02.08 підлягає стягненню на користь позивача.

Твердження
відповідача щодо невизначеності судом першої інстанції правової природи таких
стягнень як сума відсотків річних та інфляційних витрат не приймається до уваги
враховуючи наступне.

Відповідно
до положень чинного законодавства України особливості регулювання майнових
відносин у сфері господарювання визначаються Господарським кодексом України, а
майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених
Господарським кодексом України (ст.9 ЦК України, ст.175 ГК України).

Відповідальність
за порушення грошового зобов'язання передбачена положеннями ст.625 Цивільного
кодексу України.

Статтею
625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник,
який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким
чином, судом першої інстанції правомірно було стягнуто з відповідача 404.55
гри. процентів річних га 1274.69 гри. витрат від інфляції за період
прострочення сплати боргу.

Також,
апеляційний господарський суд погоджується з судом першої інстанції, що в решті
позовних вимог про стягнення пені, витрат від інфляції га процентів річних слід
відмовити в зв'язку з неправильним визначенням позивачем періоду стягнення з
04.06 по 11.08.07 враховуючи наступне.

Так,
умовами договору між сторонами не передбачено сплати штрафних санкцій
замовником у разі прострочення оплати авансу, перерахування якого передбачено
п. 4.1 договору.

Частина
6 ст. 231 Господарського кодексу України дійсно передбачає, що штрафні санкції
за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких
визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час
користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом
або договором.

Оскільки
у даному випадку відповідач, як замовник підрядних робіт, не користувався
чужими коштами, відсутні підстави для застосування ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України.

Таким
чином, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи Бахмацького районного
споживчого товариства, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків
господарського суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування
рішення господарського суду.

Апеляційний
суд вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права, а тому рішення залишає без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

З
огляду на викладене вище та керуючись ст. ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Бахмацького районного
споживчого товариства на рішення Господарського суду Чернігівської області від
21.02.2008 р. по справі №15/77 залишити без задоволення.

2.
Рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.02.2008 р. по справі
№15/77 залишити без змін.

3.Матеріали
справи №15/77 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова
набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого
господарського суду України протягом одного місяця з дня набрання законної
сили, шляхом подачі касаційної скарги до апеляційного суду, який прийняв
оскаржувану постанову.

Головуючий суддя                                                                      Сотніков
С.В.

Судді

20.05.08 (відправлено)