ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.08 Справа № 28/191/08

Суддя

За позивом: Товариства з обмеженою відповідальністю “21-ВІК”, м.Запоріжжя

До відповідача: Приватного виробничого підприємства “Пилява”, м.Запоріжжя

Суддя О.В. Яцун

Представники:

від позивача: Владимирова Ю.В. –представник на підставі довіреності №б/н від 28.05.2008р.

Бузін О.К. – генеральний директор

від відповідача: не з’явився

15.04.2008р. позивачем заявлені вимоги про стягнення з ПВП “Пилява” 571грн.24коп. основного боргу на підставі договору купівлі-продажу №383 від 02.06.06р., пені у розмірі 21грн.02коп., 104грн.54коп. інфляційних втрат, 30% річних в розмірі 123грн.14коп.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.04.2008р. порушено провадження у справі №28/191/08, судове засідання призначено на 29.05.08р.

За клопотанням представників позивача справа розглядалась без застосування технічної фіксації судового процесу.

Представник позивача наполягає на задоволені позовних вимог з підстав, що зазначені в позові.

Представник відповідача заявлені позовні вимоги не спростував, відзив на позов суду не надав, представник відповідача в судове засідання за викликом не з’явився, правом надати відзив на позов не скористався. Про час та місце судового засідання відповідача повідомлено належним чином. Згідно до п. 3.6 роз'яснень президії ВГСУ від 18.09.1997 р. № 02-5/289 “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України” (з наступними змінами та доповненнями) особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місця знаходження юридичних осіб –учасників судового процесу. Відповідні процесуальні документи надіслані згідно з поштовими реквізитами учасників процесу. Згідно довідки ЄДРПОУ адреса Приватного виробничого підприємства “Пилява” –69027, м.Запоріжжя, вул. Островського, 20. Саме на цю адресу надсилалась кореспонденція. Зазначене свідчить, що судом були здійснені всі заходи для повідомлення відповідача.

Згідно ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Матеріалами справи установлено:

Правовідносини сторін є господарськими.

Згідно з ч.І ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов’язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов’язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлені законом або договором терміни.

Згідно зі ст.193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як свідчать надані до суду документи, 02.06.2006р. між ТОВ “21 ВІК” та ПВП “Пилява” було укладено договір купівлі-продажу №383, за умовами якого позивач (продавець) взяв на себе зобов'язання передати у власність відповідачу товар, а відповідач (покупець), в свою чергу, зобов'язався прийняти та оплатити товар. Згідно з п.2.3 договору доставка товару (партії товару) по асортименту та кількості здійснюється на підставі узгодженої сторонами заявки покупця на протязі 2-х робочих днів з моменту надходження заявки. У заявці може бути визначений більш тривалий термін для поставки товару. Пунктом 2.8 договору зазначено, що покупець здійснює оплату поставленого йому товару протягом 14 календарних днів з дня передачі.

На виконання умов договору позивач 22.06.2007р. та 29.06.2007р. здійснив поставку відповідачу товару на загальну суму 846грн.80коп., про що свідчить видаткові накладні №В-00050276 від 22.06.2007р. та №В-00052584 від 29.06.2007р.

Однак, відповідач договірних зобов'язань належним чином не виконав, оплату за отриманий товар у встановлений договором строк, в повному обсязі не здійснив, чим порушив умови договору.

В зв’язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору сума заборгованості за договором складає 571грн.24коп.

Оскільки відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов’язання, 12.09.2007р. на адресу відповідача була направлена претензія №112 з проханням оплатити суму заборгованості.

Зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді.

Факт наявності заборгованості у розмірі 571грн.24коп. підтверджується матеріалами справи.

Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов'язання. Зобов'язання відповідача оплатити поставлений товар не припинено.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості у сумі 571грн.24коп. слід визнати документально підтвердженими, нормативно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 21грн.02коп.

На підставі ст. 611 ЦК України одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Відповідно до умов п.3.2 договору у разі несвоєчасної оплати товару Покупець зобов’язаний сплатити Продавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також на вимогу Продавця –пеню у розмірі 0,02% від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення.

Відповідно до розрахунку позивача до стягнення пред'явлена сума пені за період прострочення з 14.07.2007р. по 13.01.2008р. у розмірі 21грн.02коп.

Дана вимога заявлена позивачем обґрунтовано і підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача інфляційні втрати за період прострочення з 14.07.2007р. по 01.04.2008р. у розмірі 104грн.54коп. та 30% річних за вказаний період у розмірі 123грн.14коп.

Згідно з ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків.

Відповідно до п.3.4 договору у випадку, коли прострочення платежу буде продовжуватися більш, ніж тридцять календарних днів, продавець має право, крім передбачених п.3.2 суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції і пені, додатково стягнути з Покупця 30 (тридцять) процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Інший розмір відсотків договором не встановлений.

Відповідно до розрахунку позивача сума інфляційних втрат за період прострочення з 14.07.2007р. по 01.04.2008р. складає 104грн.54коп. Сума 30% річних за вказаний період складає 123грн.14коп.

Суд звертає увагу на те, що позивачем невірно обрахована сума позовних вимог щодо стягнення річних, оскільки нормами закону чітко встановлений розмір процентів за прострочення виконання грошового зобов’язання, який дорівнює –3%.

Факт прострочення матеріалами справи доведений.

Таким чином, вимоги про стягнення інфляційних втрат та річних документально підтверджені, нормативно обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню. З відповідача слід стягнути інфляційних втрат у розмірі –104грн.54коп. та 3% річних в сумі 12грн.35коп., в решті вимог щодо стягнення 3% річних слід відмовити.

Судові витрати відносяться на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.44, 49, 75, 82-85 ГПК України, ст.526, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 175, 193 ГК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного виробничого підприємства “Пилява” (69027, м.Запоріжжя, вул. Островського, б.20, п/р 1187 в АКБ “Райфайзенбанк”, МФО 313872, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “21 ВІК” (69037, м.Запоріжжя, бул. Шевченка, б.6, кв.6, п/р в ЗОД “Райффайзен Банк Аваль”, МФО 313827, ) 571(п’ятсот сімдесят одна)грн. 24коп. основного боргу, 21(двадцять одну)грн.02коп. пені, 104(сто чотири)грн.54коп. інфляційних втрат, 12(дванадцять)грн.35коп. річних, 88(вісімдесят вісім)грн. 22коп. державного мита та 102(сто дві)грн.06коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Суддя О.В. Яцун

Рішення підписано: 03 червня 2008р.