ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2008 р.

№ 22/275пн

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого судді

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

Мирненської сільської ради

на постанову

від 12.03.08 Донецької апеляційного господарського суду

у справі

№ 22/275пн господарського суду Донецької області

за позовом

Мирненської сільської ради

до

ВАТ "Донрибкомбінат"

про

припинення права постійного користування та зобов'язання здійснити передачу спірної земельної ділянки

у справі взяли участь представники

позивача: Алтуніна О.М., довір. від 05.06.08 №01-23/310

відповідача:Цибуліна С.О., довір. від 02.06.08 №0473/01

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 14.01.08 (суддя Волошинова Л.В.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12.03.08 (колегія суддів у складі Кулебякін О.С., Запорощенко М.Д., Старовойтова Г.Я.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судові рішення мотивовані відсутністю законних підстав для вилучення у відповідача земельної ділянки.

В касаційній скарзі Мирненська сільська рада просить прийняті судові акти скасувати та прийняти нове рішення, яким припинити право постійного користування відповідача частиною земельної ділянки площею 31,3 га, зобов'язати відповідача здійснити передачу оспорюваної земельної ділянки Мироненській сільській раді після збирання врожаю зернових, але не пізніше 15.08.08 у вільному від посівів стані.

Скаржник вважає, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, а саме, ст. 143, 149 Земельного кодексу України, ст. 43 ГПК України.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Позовні вимоги позивач обґрунтував потребою Мирненської територіальної громади в отриманні земель для громадської та житлової забудови, в результаті чого вважав за необхідне вилучити у відповідача частину земельної ділянки площею 31,3 га, узгоджену у проекті встановлення меж населеного пункту селища Мирне.

Згідно уточнених позовних вимог Мирненська сільська рада просила суд припинити право постійного користування відповідача частиною земельної ділянки площею 31,3 га, розташованої в межах населеного пункту - сел. Мирне, яка є власністю територіальної громади, та зобов'язати здійснити передачу спірної земельної ділянки Мирненській сільській раді після збирання врожаю зернових, але не пізніше 15.08.08 р. у вільному від посівів стані.

Рішенням Мирненської сільської ради народних депутатів від 19.04.2001 р. № 3-18/13 було встановлено право постійної користування земельною ділянкою загальної площею 1760 га. ВАТ "Донрибкомбінат" та видано державний акт від 03.05.2001 р. І-ДН № 001176.

Проектом встановлення меж сільських населених пунктів по Мирненській раді народних депутатів Славянського району Донецької області від СГ4.01.1993р. передбачено збільшення площ населеного пункту с.Мирне за рахунок земель ВАТ "Донрибкомбінату".

25.04.2007 р. рішенням Мирненської сільської ради № 69 „Про вилучення земельної ділянки для суспільних потреб" вирішено вважати за необхідне вилучення з постійного користування Відкритого акціонерного товариства „Донрибкомбінат" сел. Мирне земельної ділянки орієнтовною площею 31,3 га з мотивів суспільної потреби.

Вказаним рішенням ініціювання процесу примусового припинення права постійного користування Відкритого акціонерного товариства ''Донрибкомбінат" земельною ділянкою орієнтовною площею 31,3 га було доручено Мирненському сільському голові.

Рішенням Мирненської сільської ради від 04.09.2007 р. № 155 була затверджена схема планування території селища Мирне щодо його перспективного розвитку на земельній ділянці орієнтовною площею 31.3 га.

Згідно довідки Слов'янського районного відділу земельних ресурсів від 09.08.2007 р. З 202/01-18, спірна земельна ділянка враховується в межах населеного пункту сел. Мирне як землі сільськогосподарського призначення.

Згідно земельно-кадастрового обліку Слов'янського районного відділу земельних ресурсів, всі землі відповідача враховуються у постійному користуванні на підставі державного акта І-ДН № 001176, виданого 03.05.2001 р. та зареєстрованого у книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 58.

Відповідно довідки Управління агропромислового розвитку Слов’янської райдержадміністрації від 26.10.2007р. № 01-7/389 земельна ділянка площею 31,3 га, яка використовується ВАТ „Донрибкомбінат знаходиться у польовому сівозміні та засіяний озимою пшеницею „Столична". Станом на 01.1 1.2007р. сходи задовільні, сосняки відсутні.

Підстави та порядок припинення прав на землю визначені в главі 22 Земельного кодексу України.

Відповідно до п. "б" ст. 141 Земельного кодексу України, підставою припинення права користування земельною ділянкою є вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 143 ЗК визначені підстави для примусового припинення прав на земельну ділянку.

Однією з таких підстав, відповідно до п. "г" ст. 143 цього кодексу є викуп (вилучення) земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб.

Порядок вилучення земельних ділянок визначений в ст. 149 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 цієї норми земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Тобто вказаною нормою чітко визначено, що документом, який підтверджує намір органу державної влади або органу місцевого самоврядування вилучити земельну ділянку у власника або землекористувача, є рішення такого органу.

При цьому за наявністю згоди землекористувача на вилучення земельної ділянки відповідний орган приймає рішення про вилучення земельної ділянки. Згода землекористувача на вилучення земельної ділянки повинна бути подана у письмовій формі. За відсутності такої згоди вилучення відбувається на підставі рішення про примусове вилучення земельної ділянки. В останньому випадку в силу положення ч. 10 ст. 149 Земельного кодексу України у разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується у судовому порядку.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, позивач рішення про примусове вилучення у ВАТ „Донрибкомбінат" земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 31,3 га не приймав.

Доводи скаржника про те, що судами не надана оцінка доказам неефективного використання земель, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки позовні вимоги пред’явлені з посиланням на пункт "г" ст. 143 Земельного кодексу України, вилучення земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб".

Судами правильно вказано, що відповідно ст. 149 ЗК України земельні ділянки можуть вилучатися для суспільних потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування в установленому цією статтею порядку. А в разі незгоди землекористувача з рішенням про вилученням земельної ділянки питання вирішуються в судовому порядку.

Питання вилучення землі зацікавлені органи зобов’язані винести на вирішення зазначених органів, оскільки проголошуючи землю об’єктом права власності Українського народу в особі органів державної влади і місцевого самоврядування, держава, як суб’єкт права державної власності законодавчо розпоряджається землею, у відповідності до ст. 14 Конституції України.

Прийняття рішення про вилучення землі слід відрізняти від погодження місць розташування об’єктів, розмірів, передбачуваних для вилучення земельних ділянок. Отримавши висновки компетентних органів селищні, сільські, міські ради протягом 10 днів приймають рішення про погодження місця розташування того об’єкту під який мають право самостійно вилучати земельну ділянку , або мотивоване рішення про відмову. У разі відмови власника землі або землі користувача, селищної ради у погодженні місця розташування об’єкта, ці питання вирішуються у судовому порядку (ст. 151 ЗК України).

Окрім цього, підпунктом "б" пункту 15 розділу Х Земельного кодексу України встановлено мораторій на відчуження земель сільськогосподарського призначення, а ст. 23 цього кодексу закріплена пріоритетність таких земель.

Як встановлено судом апеляційної інстанції доводи позивача про наявність негайної потреби у вилученні землі в інтересах територіальної громади сел.Мирне матеріалами справи не підтверджується.

На підставі викладеного, враховуючи приписи ст. 1115 , 1117 ГПК України щодо неможливості здійснення переоцінки встановлених судами обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119,11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Мирненської сільської ради залишити без задоволення, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 12.03.08 у справі № 22/275пн господарського суду Донецької області –без змін.

Головуючий, суддя                     В.Овечкін

Судді                    Є.Чернов

В.Цвігун