ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2008 р.

№ 3/531-07

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “Комлог”, м. Дніпропетровськ (далі –ТОВ “Комлог”)

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.04.2008

зі справи № 3/531-07

за позовом Концерну радіомовлення, радіозв’язку та телебачення в особі його Дніпропетровської філії, м. Дніпропетровськ (далі –Концерн)

до ТОВ “Комлог”

про стягнення 35 077, 35 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

Концерну –Річка І.В.,

ТОВ “Комлог” –не з'яв.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Концерн звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з ТОВ “Комлог”: 33 037, 42 грн. основного боргу; 1 128, 28 грн. пені; 911, 65 грн. інфляційних втрат, а всього 35 077, 35 грн. у зв’язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов’язання за договором від 01.01.2006 № 04/06 про надання телекомунікаційних послуг з технічного обслуговування обладнання (далі –Договір).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2008 (суддя Юзіков С.Г.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.04.2008 (колегія суддів у складі: суддя Виноградник О.М. –головуючий, судді Лисенко О.М., Науменко І.М.), позов задоволено: з ТОВ “Комлог” стягнуто 35 037, 42 грн.; судові витрати віднесено на відповідача. Зазначені судові акти мотивовано обов’язком відповідача відшкодувати збитки та інфляційні втрати у зв’язку з простроченням ним виконання грошового зобов’язання.

ТОВ “Комлог” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів у даній справі скасувати, а провадження у справі припинити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи. Скаржник, зокрема, зазначає, що:

- попередніми судовими інстанціями не встановлено належними засобами доказування факти надання позивачем послуг за Договором та надіслання рахунків на оплату послуг за період з березня по вересень 2007 року;

- оскільки відповідач не отримував рахунків з оплати передбачених Договором послуг, прострочення ним грошового зобов’язання відбулося внаслідок прострочення кредитора, тому місцевий і апеляційний господарські суди помилково не застосували у вирішенні даного спору приписи статті 613 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) й відтак дійшли помилкового висновку про задоволення позову;

- апеляційний господарський суд не дослідив обставини, пов’язані з посиланнями відповідача на те, що поштову кореспонденцію, яка, за твердженням позивача, є доказом надіслання відповідачеві актів виконаних робіт та рахунків, було вручено представникові орендодавця орендованого відповідачем приміщення;

- апеляційний господарський суд дійшов помилкового висновку про відсутність належних доказів того, що ТОВ “Комлог” у травні 2007 року двічі сплатило 4000 грн. за рахунком № 153 за надання Концерном послуг за березень 2007 року на суму 5 188, 99 грн.

У відзиві на касаційну скаргу Концерн заперечує проти доводів скарги і просить судові рішення зі справи залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Від ТОВ “Комлог” надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 10/116-08 за позовом ТОВ “Комлог” до Концерну про визнання недійсним пункту 3.2 Договору. Беручи до уваги, що зміст цього пункту Договору не впливає на зобов’язання сторін, які складають основу спірних правовідносин, Вищий господарський суд України не вбачає підстав для задоволення зазначеного клопотання.

Сторони відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши на підставі встановлених судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представника позивача, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судовими інстанціями у справі встановлено:

- 01.01.2006 Дніпропетровський обласний радіотелевізійний передавальний центр (виконавець, правонаступником якого є Концерн) та ТОВ “Комлог” (замовник) уклали Договір, предметом якого є надання виконавцем телекомунікаційних послуг з технічного обслуговування обладнання замовника;

- вартість послуг виконавця визначається протоколом узгодження договірної ціни (додаток № 1 до Договору), і ця сума перераховується до 10 числа наступного за звітним місяця (пункт 3.1 Договору);

- згідно з підписаним сторонами протоколом узгодження договірної ціни (додаток № 1 до Договору), який є невід’ємною частиною Договору, вартість послуг за перший місяць складає 4 597, 88 грн., а за кожен наступний місяць вартість послуг визначається з урахуванням індексу інфляції, але в будь-якому випадку розмір плати не може бути меншим за договірну ціну;

- відповідно до пункту 3.2 Договору акт виконаних за місяць робіт підписується протягом доби з моменту його одержання. Якщо протягом трьох діб цей акт не підписано і замовник не повідомив виконавця про зауваження щодо наданих послуг, акт вважається підписаним, а послуга підтвердженою;

- умови Договору не пов’язують момент оплати послуг з моментом підписання сторонами акта виконаних робіт або з моментом отримання рахунка на оплату виконаних робіт;

- пунктом 7.2 Договору передбачено пеню за несвоєчасне перерахування плати за надані замовником послуги в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, встановленої на період нарахування пені, за кожен день прострочення;

- пунктом 10.1 Договору встановлено строк його дії з 01.01.2006 до 31.12.2006, але, якщо за місяць до закінчення строку Договору сторони не висловлять бажання його припинити, Договір вважається продовженим на той же строк і на тих же умовах;

- сторони підписали акти виконаних робіт за березень, квітень та липень 2007 року; ТОВ “Комлог” не підписано акти виконаних робіт за травень, червень, серпень та вересень 2007 року;

- Концерном було виставлено рахунки №№ 153, 225, 297, 367, 438, 505, 567 на оплату передбачених Договором послуг на загальну суму 37 037, 42 грн.;

- за твердженням позивача, зазначені рахунки разом з актами виконання робіт (послуг) були надіслані відповідачеві, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення 14.04.2007, 05.05.2007, 08.06.2007, 17.07.2007, 10.08.2007, 03.09.2007 та 01.10.2007 рекомендованих поштових відправлень;

- відповідачем не подано доказів того, що у вказаних поштових відправленнях було надіслано будь-які інші документи, ніж ті, про які зазначає позивач;

- подані відповідачем докази на підтвердження того, що ним двічі було перераховано позивачеві кошти в сумі 4 000 грн. за згаданим рахунком № 153 не можуть вважатися судом належними, оскільки: позивач спростовує факт оплати зазначеної суми і наполягає на отриманні лише 4 000 грн.; наявні в матеріалах справи платіжні доручення не містять підписів керівника та головного бухгалтера, печатки ТОВ “Комлог”; відповідач не подав додаткових доказів проведення вказаних ним платежів, зокрема, відповідної виписки установи банку.

Причиною спору в даній справі стало питання про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості, що виникла за період з березня по вересень 2007 року включно, з урахуванням індексу інфляції, а також пені у зв’язку з простроченням ТОВ “Комлог” виконання грошового зобов’язання за Договором.

Відповідно до припису статті 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З огляду на наведене місцевий та апеляційний господарські суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову в даній справі.

Доводи касаційної скарги цього висновку не спростовують з урахуванням такого.

Попередні судові інстанції з огляду на встановлені ними фактичні обставини щодо вибіркового підписання відповідачем актів виконаних за Договором робіт (послуг), часткової оплати послуг позивача протягом спірного періоду з березня по травень 2007 року, надіслання позивачем на адресу відповідача актів виконаних робіт (послуг) та відповідних рахунків дійшли обґрунтованого висновку про виконання Концерном визначеного Договором зобов’язання з надання послуг у строк з березня по вересень 2007 року включно та про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

Правомірним є й висновок апеляційного господарського суду про те, що неотримання відповідачем з незалежних від позивача причин надісланої на адресу відповідача кореспонденції не може свідчити про неналежне виконання позивачем обов’язку з їх надіслання. Тому Вищий господарський суд України не бере до уваги посилання скаржника на припис частини третьої статті 613 ЦК України, яким установлено, що боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання.

Твердження скаржника про наявність у справі належних доказів того, що ТОВ “Комлог” у травні 2007 року двічі сплатило 4000 грн. за рахунком № 153 за надання Концерном послуг за березень 2007 року на суму 5 188, 99 грн. спростовується, зокрема, приписами пункту 18.3 статті 18 та пункту 40.1 статті 40 Закону України “Про платіжні системи та переказ коштів в Україні”, згідно з якими:

- електронний документ на переказ, що не засвідчений електронним цифровим підписом, не приймається до виконання;

- якщо член платіжної системи або його клієнт бере участь у розгляді спору судом, розрахунковий банк цієї платіжної системи чи клірингова установа зобов'язані надавати цьому члену платіжної системи або його клієнту, а також судам та органам досудового слідства послуги для визначення достовірності інформації, яка міститься в електронних документах, що обробляються платіжною системою, яку обслуговує цей розрахунковий банк, ця клірингова установа.

За наведених обставин оскаржувана постанова апеляційного господарського суду є законною та обґрунтованою і визначені законом підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 1119 –11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.04.2008 зі справи № 3/531-07 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “Комлог” – без задоволення.

Суддя           В. Селіваненко

Суддя           І. Бенедисюк

Суддя          Б. Львов