Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "04" серпня 2008 р. Справа № 14/3018

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Сікорської Н.А.

судді

за участю представників сторін

від позивача Зінкевич Ю.В. - дов. № 458 від 05.05.08р.

від відповідача Зозуля М.П., головний лікар, паспорт серії ВМ 948554.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Попов С.О., паспорт серії КА 072030.

розглянув справу за позовом Акціонерного банку "Укоопспілка" (м. Київ)

до Ружинської центральної районної лікарні (смт. Ружин)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Попова С.О.

про стягнення 170775,09 грн.

У відповідності до ч.4 ст.69 ГПК України, спір вирішується у більш тривалий строк, ніж передбачено ч.1 цієї статті.

В судовому засіданні від 29.07.08р., згідно ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 16:00 год. 04.08.08р.

Позивачем пред'явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 170775,09 грн. з яких: 165000,00 грн. боргу за кредитним договором № 63 від 08.08.01 р., 5775, 09 грн. нарахованих відсотків.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях до неї (а.с. 2-4, т.1,а.с. 47-48, т.2, а.с.118-120, 152-154, т.3).

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву та доповненнях до відзиву (а.с. 11-12, т.2, а.с. 40-42, т.3).

Третя особа ПП Попов С.О., надав пояснення по справі, суть яких викладена у письмових заявах та клопотаннях (а.с. 95-103, т.1, а.с. 75-80, 101-108, т.2, а.с.54-70, т.3).

Враховуючи, що чинним законодавством, зокрема положеннями Цивільного кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.03р. не передбачено такий суб'єкт підприємницької діяльності, як приватний підприємець, натомість вказаними нормативними актами регулюється діяльність фізичної особи-підприємця, третьою особою по справі слід вважати фізичну особу-підприємця Попова С.О. (а.с.148, т.1).

Крім того, враховуючи, що Попов С.О., працював у відповідача завідуючим аптеки і, як пояснював представник відповідача, з його відома здійснювалось перерахування коштів іншим суб"єктам підприємницької діяльності, суд вважає, що рішення суду може вплинути на обов"язки фізичної особи Попова С.О. щодо відповідача, а тому в порядку ст. 27 ГПК України залучає саме фізичну особу Попова С.О. до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

В судовому засіданні Попов С.О. пояснив, що він підтримує пояснення, які надавались ним як фізичною особою-підприємцем.

Ухвалою від 18.11.03 провадження у справі зупинялось до вирішення кримінальної справи проти колишнього завідуючого госпрозрахункової аптеки Ружинського ТМО Попова С.О. (а.с.54 т.1).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно кредитного договору № 63 від 08.08.01р. (а.с. 11-13, т.1) Акціонерний банк "Укоопспілка" в особі Житомирської регіональної філії (позивач) відкрив кредитну лінію Ружинському районному територіальному медичному об'єднанню (відповідач) в сумі 50000,00 грн. для поповнення обігових коштів терміном на 12 місяців з 08.08.01р. до 08.08.02р., зі сплатою 38% річних.

На виконання умов п.5.1 договору, позичальнику був відкритий позичковий рахунок 2040-5-101017759.

Відповідно до письмових пояснень банку (а.с.4-6 т.4) банківські рахунки відповідачу відкривались відповідно до вимог Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку комерційних банків України, затвердженої Постановою Правління НБУ № 388 від 21.11.97.

Згідно ч. 2 п. 5.1 договору кредитні кошти можуть надаватись кредитором шляхом їх переведення на розрахунковий рахунок позичальника № 26004579 в АППБ "Аваль" м. Бердичів або сплати платіжних документів, наданих позичальником, безпосередньо з позичкового рахунку.

Відповідно до укладених між зазначеними сторонами додаткових угод від 19.09.01р., 07.11.01р., 06.12.01р. 21.12.01р., 27.03.01р. (а.с. 14-21, т.1) позивач збільшив Ружинському ТМО загальний ліміт кредитної лінії з 50000,00 грн. до 217000,00 грн.

Згідно додаткової угоди від 01.08.02р. (а.с.19, т.1) позивач знизив відсоткову ставку по кредитному договору з 38% до 30%.

Відповідно до рішення УІ сесії Ружинської районної ради ХХІУ скликання від 07.02.03р. Ружинське територіальне медичне об'єднання було перейменовано в Ружинську центральну районну лікарню (а.с.38,т.1, а.с.14-18, т.2), яка є правонаступником ТМО, що підтверджується листом Ружинської районної ради від 25.04.03р. №111 (а.с.37, т.1).

У зв'язку з реорганізацією Ружинського ТМО, на підставі клопотання його головного лікаря Зозулі М.П., згідно додаткової угоди від 08.08.02р. до кредитного договору, термін погашення кредиту було пролонговано з 08.08.02р. до 30.07.03р. (а.с.20,35, т.1).

На виконання кредитної угоди та додаткових угод позивач надав відповідачу кредит на суму 230155,60 грн., що підтверджено платіжними дорученнями, копії яких є в матеріалах справи (а.с. 22-34, т.1), та банківською випискою про рух коштів на рахунку 2040- (а.с.8 т.2).

Як вбачається з вказаних платіжних доручень кредитні кошти перераховувались банком з позичкового рахунку № 2040-5-101017759, як на розрахунковий рахунок позичальника, який був відкритий в АБ "Укоопспілка", №2600-3-001007759 (пл. доручення № 1 від 19.09.01, № 13572 від 12.10.01, № 14326 від 07.11.01, № 15272 від 07.12.01, № 15574 від 21.12.01, № 18451 від 27.03.02, меморіальний ордер № 18533 від 28.03.02 та № 18754 від 03.04.02 (а.с.25-32 т.1), так і безпосередньо на рахунки контрагентів відповідача (пл. доручення № 627 від 08.08.01, № 626 від 08.08.01, № 626 від 08.08.01, № 311 від 10.05.02, № 310 від 10.05.02 (а.с.22-24, 33, 34 т.1).

За даними позивача, відповідач здійснив лише часткове погашення кредиту на суму 66155,60 грн., що підтвердив платіжними дорученнями та банківськими виписками (а.с. 8, 70, 111, 115, 116, 116 ( зворот), 120, 129, т.2), заборгувавши 165000,00 грн. (а.с.4, 5, 9, т.2).

За весь час дії кредитного договору відповідачу, за даними позивача, нараховано 75085,53 грн. відсотків.

Згідно платіжних доручень, за період з 08.08.01р. по 08.01.03р. було сплачено 69310,47 грн. відсотків (а.с. 111-139, т.2).

Кошти на погашення кредиту та відсотків перераховувались відповідачем з р/рахунку, який відкритий в АППБ "Аваль", а з 26.07.02 - з рахунку, відкритого у ВАТ "Індекс-бак".

Починаючи з 08.01.03р., за даними позивача, відповідач відсотки за користування кредитними коштами не сплачує, в результаті чого в останнього виникла заборгованість по відсотках в сумі 5775,09 грн. (а.с. 10, т.2).

Оскільки відповідач в зазначений строк кредитні кошти не повернуто, на день звернення до суду заборгованість останнього, за підрахунками позивача (а.с. 21, т.1, а.с. 9-10, т.2), складає 170775,09 грн., в тому числі 165000,00 грн. - заборгованість по кредиту і 5775,09 грн. - заборгованість по відсотках за період з 01.01.03р. по 01.03.03р.

Претензію позивача відповідач залишив без відповіді та задоволення (а.с.36, т.1).

Відповідач проти позову заперечує, оскільки вважає, що взяті на себе зобов'язання по кредитному договору від 08.08.01р. Ружинською ЦРЛ виконано.

У письмовому відзиві на позовну заяву від 18.10.07р. (а.с.11-12, т.2, а.с. 40-42, т.3) вказав, що Ружинська ЦРЛ (ТМО) уклала з позивачем кредитний договір №63 на отримання кредиту в сумі 50000,00 грн. і в повному обсязі провела розрахунки, як по кредиту, так і по нарахованих відсотках. Стверджує, що кошти згідно додаткових угод до кредитного договору не отримувались.

Водночас представник відповідача повідомив, що завідуючий госпрозрахунковою аптекою Ружинського ТМО Попов С.О., будучи службовою особою, перевищуючи надані йому службові повноваження, не маючи дозволу та відповідного доручення, діючи шахрайським способом, підписав від імені головного лікаря заяви без дат та номерів про розширення кредитної лінії та скріпив їх печаткою "Поліклінічне відділення" і отримав додатково 184000,00 грн. кредиту згідно додаткових угод до кредитного договору від 19.09.01, від 07.11.01, від 06.12.01, від 21.12.01, від 27.03.02 та від 25.03.02.

Зазначив, що вищевказані обставини є предметом дослідження по кримінальній справі, порушеній проти бувшого завідуючого аптеки Ружинського ТМО.

Тобто, за даними відповідача, кредит понад вказану у договорі № 63 від 08.08.01 суму, надавався за фіктивними угодами.

Відповідач зазначив, що між Поповим С.О. та АБ "укоопспілка" мав місце факт зговору з ціллю відмивання кредитних коштів в готівку. З цією метою було відкрито десять банківських рахунків. Кошти перераховувались на рахунок ПП Коноплицького, який не проводив ніяких робіт.

Третя особа на стороні відповідача у своїх письмових заявах та клопотаннях (а.с.95-103, т.1, а.с.75-80, 101-108, т.2, а.с.54-70, т.3) проти тверджень відповідача стосовно укладення додаткових угод до кредитного договору та отримання згідно них коштів з перевищенням службових повноважень та без відома Ружинської ЦРЛ, заперечує. Стверджує, що укладення додаткових угод про розширення кредитної лінії відбувалося з відома відповідача, оскільки отримані по вказаних угодах кошти використовувалися на задоволення потреб Ружинської ЦРЛ, а також останньою здійснювалося погашення кредиту в межах додаткових угод.

Також ФОП Попов С.О. вказав, що на період існування правовідносин між сторонами, Попов С.О. працював у відповідача на посаді провізора, тому посилання останнього на третю особу щодо кредитних зобов'язань відповідача перед позивачем є безпідставними.

За ст. 33 ГПК України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦК УРСР, в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з договору або інших підстав, зазначених у статті 4 цього Кодексу.

Суд виходить з позиції, що угода є правомірною , якщо її недійсність прямо не встановлена законом або якщо вона не визнанана судом недійсною.

Згідно наявних у справі документів, спір між сторонами виник в процесі виконання кредитного договору №63 від 08.08.01р. та додаткових угод до нього, оскільки відповідач відмовляється проводити розрахунки у зв'язку з тим, що не вважає себе причетним до їх укладення.

Суд не погоджується з позицією відповідача, оскільки навіть у випадку, якщо додаткові угоди до кредитного договору були укладені неуповноваженою належним чином особою або з перевищенням повноважень, то матеріали справи вказують, що відбулося наступне схвалення угод відповідачем, а тому умови вказаних додаткових угод стали обов'язковими для відповідача.

Вказане вбачається з руху коштів з позичкового рахунку відповідача № 2040-5-101017759, який був відкритий банком на виконання умов кредитного договору № 63 від 08.08.01, на розрахунковий рахунок відповідача № 2600-3-001007759.

Саме перераховуючи кошти з позичкового рахунку, відкритого на виконання кредитного договору № 63 від 08.08.01, банк котролював кількість отриманих відповідачем кредитних коштів.

Суд встановив, що розрахунковий рахунок № 2600-3-001007759 був відкритий на виконання умов Договору на відкриття та здійснення розрахунково-касового обслуговування, укладеного між сторонами по справі 08.08.01 (а.с. 12,13 т.4).

Аналізуючи рух кредитних коштів суд встановив, що кошти в сумі 30000,00 грн. (а.с.25 т.1),15000,00 грн. (а.с.27 т.1), 12000,00 грн. (а.с.,28 т.1), 40000,00 грн. (а.с.29 т.1), 57147,86 грн. (а.с. 30-32 т.2), які були надані банком після підписання додаткових угод, укладених 19.09.01, 07.11.01, 06.12.01, 21.12.01 та 27.03.02, направлялись саме на розрахунковий рахунок № 2600-3-001007759.

Відповідно до п. 3.6 Договору на відкриття та здійснення розрахунково-касового обслуговування від 08.08.01 (а.с. 12 т. 4) банк (позивач) взяв на себе зобов"язання видавати Клієнту (відповідачу) виписку з рахунку.

Відповідно до п. 11 вищевказаного договору, Клієнт (відповідач) взяв на себе зобов"язання повідомляти банк (позивач) про зарахування на рахунок Клієнта (відповідача) коштів, що йому не належать, і у 5-ти денний термін з дня надходження коштів на рахунок подати банку платіжне доручення на перерахування коштів власнику.

Таким чином, відповідач знав про надходження на його рахунок коштів з банку, однак матеріали справи не містять доказів, вчинення ним якихось дій на повернення їх, як отриманих безпідставно.

Навпаки, з розрахункового рахунку № 2600-3-001007759 після отримання кредитних коштів за вищевказаними додатковими угодами, кошти направлялись контрагентам відповідача (а.с.51-56 т.2, 58-62 т.2).

До того ж, про подальший рух коштів на рахунку № 2600-3-001007759 відповідач не міг не знати, оскільки отримував виписки з рахунку.

З представлених до суду письмових доказів, а саме з банківських виписок, копій рахунків та виписок з рахунку позивача вбачається, що саме відповідач був отримувачем кредиту у вказаному позивачем розмірі, проводив розрахунки з позивачем за отриманий кредит та сплачував відсотки по ньому, в тому числі і з урахуванням умов додаткових угод до договорів.

Водночас суд звертає увагу, що погашення кредиту та відсотків за отриманий кредит здійснювалось з рахунків, які знаходяться в АППБ "Аваль" та ВАТ "Індекс-банк" і позивач до них не має ніякого відношення.

Крім того, як вбачається з банківських виписок та платіжних дорученнь (а.с.22-34, 66-75, т.1, а.с. 8, 70, 111, 115, 116, 116 ( зворот), 120, 129, т.2) відповідач здійснив погашення кредиту та відсотків по ньому, в більшому розмірі (66155,60 грн.), ніж це передбачалося договором від 08.08.01р. (50000,00 грн.).

За положеннями ст. 63 ЦК УРСР угода, укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права і обов'язки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою. Наступне схвалення угоди особою, яку представляють, робить угоду дійсною з моменту її укладення.

Водночас, пояснення відповідача в частині, що завідуючий аптекою Попов О.С., без відома Ружинської ЦРЛ, з перевищенням своїх повноважень уклав додаткові угоди до кредитного договору, тому не можна вважати, що він діяв від імені відповідача, не мають правового значення для вирішення спору виходячи з наступного.

Згідно Статуту Ружинського районного територіального медичного об'єднання та Положення про аптеку (а.с. 104-113, т.1) на базі відповідача було створено аптеку, яка є структурним підрозділом Ружинського ТМО, підпорядковується безпосередньо головному лікарю, який призначає завідуючого аптекою. Аптека не являлась юридичною особою, не мала свого фінансування.

Наказом головного лікаря Ружинського ТМО №24 від 01.02.2000 р. Попова О.С. було призначено завідуючим аптеки.

Однак трудові відносини відповідача зі своїми працівниками (в т.ч. з Поповим О.С.) не можуть впливати на договірні правовідношення між позивачем та відповідачем. В разі порушення своїх трудових обов'язків працівником або спричинення шкоди при виконанні таких обов'язків роботодавець має право вживати передбачені законом заходи щодо цього працівника, як це було зроблено відповідачем шляхом звернення до правоохоронних органів (а.с. 43-45, т.1, а.с. 51, т.3).

Також суд погоджується з позицією ФОП Попова С.О. про те, що посилання відповідача на третю особу щодо кредитних зобов'язань відповідача перед позивачем є безпідставними, оскільки Попов С.О., на період існування правовідносин між сторонами, працював у відповідача на посаді провізора.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Попова Сергія Олександровича, датою його реєстрації є 23.01.03р., в той час як остання додаткова угода була укладена 08.08.02р., а кошти по розширеній кредитній лінії востаннє було перераховано позивачем 10.05.02р. (а.с.148, т.1).

У відповідності до наказу №2 від 02.04.03р. по Ружинській ЦРЛ (а.с. 149, т.2), з 03.04.03р. аптеку, як структурний підрозділ лікарні було ліквідовано, вивільнено її працівників.

Також за вказаним наказом було передано ПП Попову С.О. кредиторську заборгованість банків, зокрема "Укоопспілка" банк - 41 тис. грн., що суперечить твердженням відповідача про повне погашення ним кредиту по договору №63. Тобто вказаний наказ є ще одним доказом того, що відповідачу було відомо про наявність у нього непогашеної заборгованості перед позивачем.

Водночас слід зазначити, що згідно наказу №2 заборгованість відповідача перед позивачем передано ПП Попову С.О., однак суд не розцінює це як доказ відсутності заборгованості перед позивачем, оскільки згідно ст. 201 ЦК УРСР, перевід боржником свого боргу на іншу особу допускається лише за згодою кредитора. Матеріали справи не містять доказів такої згоди.

Дослідивши обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що у відповідача виникли зобов'язання перед позивачем по проведенню розрахунків за отриманий в період з 08.08.01р. по 10.05.02р. кредит на суму 230155,60 грн., однак сплати в повному обсязі зазначеної суми кредиту та відсотків по ньому відповідач не здійснив, що не заперечується останнім.

З огляду на викладене, суд задовольняє позов як в частині стягнення основного боргу в сумі 165000,00 грн. так і в частині стягнення нарахованих відсотків в сумі 5775,09 грн., оскільки доказів проведення розрахунків в цій частині відповідачем не надано.

Відповідно до ст.ст.161, 162 ЦК УРСР, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом.

За вказаних обставин, позов обгрунтований, підтверджений належними доказами і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.22, 33, 49, 69, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Залучити до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог фізичну особу Попова Сергія Олександровича.

2. Позов задовольнити.

3. Стягнути з Ружинської центральної районної лікарні, 13600, Житомирська обл., смт. Ружин, вул. Леніна, 30, код 01991932

на користь Акціонерного банку "Укоопспілка", 011001, м. Київ, вул. Хрещатик, 7/11, код 21536532

- 165000,00 грн. заборгованості по кредиту;

- 5775,09 грн. заборгованості по відсотках;

- 1700,00 грн. державного мита;

- 118,00 грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам

4- позивачу Житомирська філія АК "Укоопспілка" (10014, м. Житомир, вул. В. Бердичівська, 13)

5- третій особі - Попову С.О. (03179, м.Київ, вул.Верховинна, 80-Б, кв.53)