КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

21.05.08 р.                                                                                          № 16/340

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                     (доповідач по справі),

суддів:

при секретарі судового засідання –Лисунь Г.Д.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з’явились;

від відповідача: Оніщенко О.В. –дов. б/н від 03.04.2008 р., представник,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства «Декорт-Хайрінг»на рішення господарського суду Полтавської області від 03.03.2008 року

у справі № 16/340 (суддя –Тимощенко О.М.)

за позовом          відкритого акціонерного товариства «Херсонський нафтопереробний

комплекс», м. Херсон

до           приватного підприємства «Декорт-Хайрінг», м. Полтава

про           стягнення грошових коштів у сумі 114768,18 грн. та розірвання договору

та за зустрічним позовом приватного підприємства «Декорт-Хайрінг»,

м. Полтава

до            відкритого акціонерного товариства «Херсонський

нафтопереробний комплекс», м. Херсон

про           спонукання до виконання умов договору та стягнення збитків

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2007 р. відкрите акціонерне товариства «Херсонський нафтопереробний комплекс»(далі по тексту –ВАТ «Херсонський нафтопереробний комплекс», позивач за первісним позовом) звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до приватного підприємства «Декорт-Хайрінг» (далі по тексту –ПП «Декорт-Хайрінг», відповідач за первісним позовом) про стягнення з відповідач за первісним позовом грошових коштів у сумі 114768,18 грн. та розірвання договору № 158 від 13.10.2006 р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.10.2007 р. позовну заяву ВАТ «Херсонський нафтопереробний комплекс»було прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 16/340.

Далі у грудні 2007 р. ПП «Декорт-Хайрінг»(далі по тексту –позивач за зустрічним позовом) звернулося до господарського суду Полтавської області із зустрічною позовною заявою до ВАТ «Херсонський нафтопереробний комплекс»(далі по тексту –відповідач за зустрічним позовом) про спонукання відповідача за зустрічним позовом виконувати свої зобов’язання по договору № 158 від 13.10.2006 р. та додатковій угоді № 1 від 23.06.2007 р. та стягненню з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом суми завданих збитків (упущену вигоду) у розмірі 79495,00 грн., а також витрати по державному миту та інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 18.12.2007 р. зустрічний позов ПП «Декорт-Хайрінг»був прийнятий місцевим господарським судом для спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 03.03.2008 р. первісний позов ВАТ «Херсонський нафтопереробний комплекс»було задоволено частково, а саме стягнуто з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом 86916,23 грн. боргу, 1156,16 грн. пені, 880,72 грн. витрат по сплаті державного мита, та 90,55 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в частині стягнення 1000,21 грн. боргу провадження у справі припинено; в частині розірвання договору № 158 від 13.10.2006 р. укладеного між ПП «Декорт-Хайрінг»та ВАТ «Херсонський нафтопереробний комплекс»–провадження у справі припинено, а в іншій частині первісного позову –відмовлено у задоволенні позовних вимог. У задоволенні зустрічного позову ПП «Декорт-Хайрінг»до ВАТ «Херсонський нафтопереробний комплекс»про спонукання до виконання умов договору № 158 від 13.10.2006 р. та стягнення 79495,00 грн. збитків –відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням місцевого господарського суду ПП «Декорт-Хайрінг»звернулося до Київського міжобласного апеляційного господарського суду зі скаргою № 31 від 12.03.2008 р., в якій підприємство не погоджується з рішенням місцевого господарського суду від 03.03.2008 р. у справі № 16/340 і просить скасувати останнє в частині стягнення з ПП «Декорт-Хайрінг»на користь ВАТ «Херсонський нафтопереробний комплекс»86916,23 грн. –боргу, 1156,16 грн. –пені, 880,72 грн. –витрат по сплаті державного мита, та 90,55 грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в частині припинення провадження за позовною вимогою про розірвання договору № 158 від 13.10.2006 р.; в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ПП «Декорт-Хайрінг»до ВАТ «Херсонський нафтопереробний комплекс»про спонукання до виконання зобов’язань за договором № 158 від 13.10.2006 р. та стягнення 79495,00 грн., а також прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ВАТ «Херсонський нафтопереробний комплекс»до ПП «Декорт-Хайрінг»в частині стягнення боргу, пені і вимог про розірвання договору № 158 від 13.10.2006 р. та задовольнити позовні вимоги ПП «Декорт-Хайрінг»до ВАТ «Херсонський нафтопереробний комплекс»про спонукання до виконання зобов’язань за договором № 158 від 13.10.2006 р. та стягненні 79495,00 грн. збитків.

В обґрунтування вимог, викладених в апеляційній скарзі, скаржник посилається на те, що при винесенні оскаржуваного рішення місцевий господарський суд не в повному обсязі з’ясував усі обставини, що мають значення для справи та зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, неправильно застосувавши норми як матеріального так і процесуального права, у зв’язку з чим останнє підлягає скасуванню з підстав, викладених у тексті скарги.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.03.2008 р., у складі суддів: головуючого судді Мазур Л.М., суддів Агрикової О.В. та Жук Г.А., прийнято до провадження апеляційну скаргу ПП «Декорт-Хайрінг»на рішення господарського суду Полтавської області від 03.03.2008 року.

Вищезазначеною ухвалою, розгляд апеляційної скарги ПП «Декорт-Хайрінг»на рішення господарського суду Полтавської області від 03.03.2008 р. у справі № 16/340 призначено на 08.04.2008 р.

На вимогу ухвали апеляційної інстанції від 26.03.2008 р., ВАТ «Херсонський нафтопереробний комплекс»скористалося наданим йому ст. 96 ГПК України процесуальним правом та подало відзив на апеляційну скаргу б/н від 07.04.2008 р., у якому викладені підстави, відповідно до яких позивач за первісним позовом вважає, що подана відповідачем за первісним позовом апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а також просить оскаржуване рішення від 03.03.2008 р. у справі № 16/340 залишити без змін, а скаргу без задоволення з підстав, викладених у тексті відзиву.

У відповідності до ухвали апеляційної інстанції від 08.04.2008 р., розгляд справи № 16/340 було відкладено до 22.04.2008 р., у зв’язку з заявленим в судовому засіданні представником скаржника клопотанням про відкладення розгляду справи.

Відповідно до розпорядження заступника голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 22.04.2008 року, у зв’язку з закінченням повноважень судді Мазур Л.М., розгляд справи № 16/340 призначено здійснити у складі колегії суддів: головуючого судді –Разіної Т.І., суддів Андрейцевої Г.М. та Зеленіної Н.І.

За наслідками судового засідання, яке відбулося 22.04.2008 р., головуючим суддею по даній справі, відповідно до ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 21.05.2008 р.

Сторони у справі про час та місце засідання суду належним чином були повідомлені, про що до матеріалів справи була долучена відповідна розписка із підписами уповноважених представників сторін.

Представник скаржника в судовому засіданні 21.05.2008 р. підтримав доводи апеляційної скарги, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Представник ВАТ «Херсонський нафтопереробний комплекс»в судове засідання 21.05.2008 р. не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, але колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду вирішила здійснити розгляд справи у відсутності вказаного представника позивача за первісним позовом, оскільки визнала, що матеріали справи містять достатньо доказів для здійснення апеляційного перегляду справи та прийняття рішення по суті.

За згодою представника ПП «Декорт-Хайрінг», в судовому засіданні 21.05.2008 р. були оголошені вступна і резолютивна частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення уповноваженого представника ПП «Декорт-Хайрінг», обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга ПП «Декорт-Хайрінг»на рішення господарського суду Полтавської області від 03.03.2008 р. і справі № 16/340 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

А як зазначається в частині першій ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно було встановлено місцевим господарським судом, 13.10.2006 р. між сторонами по справі був укладений договір купівлі-продажу нафтошламу № 158 (далі по тексту –договір № 158 ). Разом з тим, 23.06.2007 р., також між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 158 від 13.10.2006 р.

Пунктом першим договору № 158 передбачено, що ПП «Декорт-Хайрінг»(покупець) за рахунок своїх коштів та своїми силами проводить завантаження і вивіз автотранспортом відходи виробництва –твердий нафтошлам, який знаходиться в шламонакопичувачі № 2 і рідкий нафтошлам, який знаходиться в шламонакопичувачі № 3 цеху № 8.

Згідно п. 2 договору № 158, продавець зобов’язався надати покупцю доступ до шламонакопичувачів для завантаження твердого та рідкого нафтошламів, при необхідності надати послуги по енергозабезпеченню (пар, електроенергію тощо), водопостачанню за окрему плату, узгоджену сторонами, а покупець, згідно п. 3 договору –зобов’язався забезпечити завантаження та транспортування твердого і рідкого нафтошламів відповідно до вимог законодавчих і нормативних актів України по охороні навколишнього природного середовища, охороні праці, пожежної та газової безпеки, у випадку заподіяння збитків при завантаженні нафтошлаків відшкодувати їх у повному обсязі продавцю, провести оплату за вивезений твердий та рідкий нафтошлам.

Умови платежів визначені пунктом 5 договору № 158, а саме: покупець проводить розрахунок протягом 5 банківських днів після підписання сторонами акту прийому-передачі нафтошламу та виставлення рахунку продавцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця.

Вказаний договір, згідно п. 7, вступає в силу з дати підписання його останньою зі сторін та діє до 31.12.2007 р., а в частині виконання зобов’язань –до повного виконання сторонами умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов вказаного договору, позивачем було відпущено відповідачу нафтошламу на суму 87916,44 грн. відповідно до транспортних накладних. Товар був прийнятий відповідачем (через його представника по дорученню, оформленому відповідним чином), а розрахунок проведено не було.

Отже між сторонами у справі виникли зобов’язання по договору купівлі-продажу, згідно якого, в силу ст. 655 ЦК України, продавець зобов’язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов’язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому колегія апеляційного господарського суду враховує, що належне виконання зобов’язання –це виконання зобов’язання належними суб’єктами, в належному місці, в належний строк, належним предметом та у належний спосіб. Зобов’язання є належно виконано при дотриманні усіх зазначених складових цього принципу.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов’язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно норм цивільного та господарського законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, зобов’язуючим, що обумовлено взаємним виникненням у кожної із сторін прав та обов’язків, а саме, зобов’язання продавця передати покупцю річ та право вимоги оплати і зобов’язання покупця сплати вартість отриманої речі та право її вимоги. Даний договір є консенсуальним, оскільки права та обов’язки виникають вже в момент досягнення ними угоди за всіма істотними умовами. За змістом статті 692 ЦК України покупець зобов’язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором чи товарно-розпорядчими документами не визначено іншого строку оплати.

В поданій до апеляційної інстанції скарзі, ПП «Декорт-Хайрінг»зазначає, що оскільки, сторонами в порушення вимог п. 5.2 договору № 158 не підписувалися акти прийому-передачі продукції, то у відповідача за первісним позовом не виникло зобов’язання по здійсненню платежу за нафтошлам.

Але в матеріалах справи окрім актів прийому-передачі продукції від 31.08.2007 р. та від 31.07.2007 р., наявний також і акт звірки взаємних розрахунків між сторонами по справі за період з 01.01.2007 р. по 21.11.2007 р. на суму 86916,23 грн., підписаний у двосторонньому порядку та скріплений печатками товариства та підприємства, що свідчить про дійсну наявність заборгованості у ПП «Декорт-Хайрінг»перед ВАТ «Херсонський нафтопереробний комплекс».

Разом з тим, матеріали справи свідчать проте, що нафтошлам був одержаний відповідачем за первісним позовом на протязі липня, серпня 2007 р. і перероблений останнім в серпні 2007 р., що скаржником не спростовано. А що стосується не підписання сторонами актів прийому-передачі продукції, то колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу ПП «Декорт-Хайрінг»на той факт, що останнім не надано суду доказів одержання актів прийому-передачі продукції на протязі листопада 2006 року – липня 2007 року, але оплата за одержаний нафтошлам проводилась своєчасно на підставі виставлених ВАТ «Херсонський нафтопереробний комплекс»рахунків.

Отже колегія суддів апеляційної інстанції, відхиляє твердження апелянта стосовно того, що           у ПП «Декорт-Хайрінг»не виникло обов’язку оплати за товар відповідно до договору № 158, оскільки акти прийому-передачі продукції не були підписані, так як обов’язок оплатити продукцію у покупця визначений саме після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього (накладних), навіть у випадку не підписання сторонами актів прийому-передачі товару.

Тому, місцевим господарським судом було зроблено вірний висновок стосовно того, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов’язань з боку відповідача за первісним позовом, і позовні вимоги в частині стягнення 86 916,23 грн. (згідно акту звірки розрахунків) вартості нафтошламу, отриманого останнім на виконання умов договору № 158 від 13.10.2006 р., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також місцевим господарським судом був зроблений вірний висновок стосовно припинення провадження по даній справі в частині стягнення 100,21 грн. заборгованості на підставі п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, вказана сума була сплачена ПП «Декорт-Хайрінг»після подачі позовної заяви до суду.

Згідно п. 6.1 договору № 158, у випадку порушення строків оплати за нафтошлам, передбачених п. 5.2 договору, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі 1% від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що визначається за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стосовно часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення пені у сумі 1156,16 грн., господарським сум першої інстанції також було зроблено вірний висновок, оскільки у позовній заяві позивачем за первісним позовом було заявлено до стягнення з відповідача за первісним позовом 26484,96 грн. пені, виходячи з розрахунку суми основного боргу у розмірі 88283,22 грн. за 30 днів прострочення.           З приводу заявленої ВАТ «Херсонський нафтопереробний комплекс»вимоги про розірвання договору № 158 від 13.10.2006 р. та зробленого судом першої інстанції по даному питанню висновку про припинення провадження у справі № 16/340 в цій частині позовних вимог на підставі п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України, апеляційна інстанція в повному обсязі підтримує його, так як викладене, місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні обґрунтування даного питання базується на відповідних нормах статей Цивільного кодексу, а саме ст.ст. 629, 631, 651, 653-654, та є правовим.

В частині не задоволення господарським судом Полтавської області вимоги ВАТ «Херсонський нафтопереробний комплекс»про стягнення з ПП «Декорт-Хайрінг»вартості послуг по використанню електричної енергії у сумі 315,57 грн. та по спільному використанню електричних мереж у сумі 51,21 грн., колегія суддів апеляційної інстанції притримується такої ж позиції, так як відповідно до п. 2.2 договору № 158 від 13.10.2006 р., ці послуги мали надаватися позивачем за первісним позовом відповідачу за первісним позовом за окрему плату, попередньо узгоджену з останнім, чого сторонами по справі зроблено не було.

Далі стосовно заявлених ПП «Декорт-Хайрінг»зустрічних позовних вимог про спонукання ВАТ «Херсонський нафтопереробний комплекс»виконувати свої зобов’язання по договору № 158 від 13.10.2006 р. та додатковій угоді № 1 від 23.06.2007 р. та стягненню з відповідач за зустрічним позовом на користь позивач за зустрічним позовом суми завданих збитків (упущену вигоду) у розмірі 79495,00 грн., колегія судді Київського міжобласного апеляційного господарського суду в повному обсязі підтримує висновки господарського суду Полтавської області викладені в оскаржуваному рішенні з приводу відмови у задоволенні зустрічних вимог, виходячи з наступного.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Оскільки відшкодування збитків є заходом цивільно-правової відповідальності, його застосування можливе лише за наявності умов відповідальності, передбачених законодавством. Так, кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести факт порушення зобов’язання контрагентом, наявність і розмір понесених збитків і причинний зв’язок між неправомірними діями контрагента і збитками. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини.

Відповідно до ст. 43 ГПК України –сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Як вірно було встановлено місцевим господарським судом, позивачем за зустрічним позовом не було обґрунтовано належним чином розмір збитків, зокрема, не надано у підтвердження розрахунку упущеної вигоди доказів, які б містили дані щодо вартості переробки нафтошламу, його транспортування, доказів ціни продажу та наявності договорів на реалізацію тощо.

Скаржником також не було надано апеляційній інстанції доказів, які б спростовували висновки, викладені в оскаржуваному рішенні господарського суду Полтавської області. Таким чином, висновок скаржника про неповне з’ясування всіх обставин справи по зустрічному позову –не відповідає дійсності.

Крім того, пунктом 5 статті 692 ЦК України встановлено, що продавець, в нашому випадку ВАТ «Херсонський нафтопереробний комплекс», має право зупинити передавання товару до повної оплати всього раніше переданого товару.

Таким чином, відповідач за зустрічним позовом, правомірно відмовився передати ПП «Декорт-Хайрінг»нафтошлам, керуючись вимогами діючого законодавства.

Відповідно до п. 4 ст. 226 Господарського кодексу України –не підлягають відшкодуванню збитки, завдані правомірною відмовою зобов’язаної сторони від подальшого виконання зобов’язання.

Отже, усі викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника з приводу скасування оскаржуваного рішення, не приймаються колегією суддів апеляційної інстанції до уваги та відхиляються як безпідставні, оскільки є необґрунтованими та не підтверджуються а ні матеріалами справи, а ні чинним законодавством.

Таким чином, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду, на підставі наявних в справі матеріалів та отриманих від сторін в процесі апеляційного провадження пояснень, прийшла до висновку що відповідно до ст. 43 ГПК України суд першої інстанції повно і всебічно дослідив подані сторонами докази у їх сукупності з матеріалами справи, дав їм вірну правову оцінку, на підставі чого виніс законне і обґрунтоване рішення, яке повністю відповідає вимогам чинного законодавства, підстав для скасування чи зміни рішення місцевого господарського суду не вбачається, а тому апеляційна скарга приватного підприємства «Декорт-Хайрінг»на рішення господарського суду Полтавської області від 03.03.2008 року у справі № 16/340 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          Апеляційну скаргу приватного підприємства «Декорт-Хайрінг»на рішення господарського суду Полтавської області від 03.03.2008 року у справі № 16/340 залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Полтавської області від 03.03.2008 р. по справі № 16/4340 залишити без змін.

3.          Копію постанови апеляційної інстанції надіслати сторонам по справі.

4.          Матеріали справи № 16/340 повернути до господарського суду Полтавської області.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови оформлено та підписано 30.05.2008 р.

Дата відправки 02.06.08