ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.05.08 р.                     Справа № 34/71пн

Суддя господарського суду Донецької області Кододова О.В.

При секретарі судового засідання Котельниковій Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом – Всіхсвятської парафії української православної церкви м. Святогірська

до відповідача – Святогірської міської Ради

про визнання права власності.

за участю представників сторін:

від позивача – Дейниченко В.І.(за довіреністю)

від відповідача – не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов Всіхсвятською парафією українською православною церквою м. Святогірська до Святогірської міської Ради про визнання права власності на самовільно збудовані культові споруди, а саме: „А-1” – церква, загальною площею 122,5кв.м., сторожка – „Б”, загальною площею 65,6кв.м., гараж – „В”, загальною площею 20,9кв.м., сарай та навіс – „Г’г”, сарай та убиральня – „І,і”„ , кухня – „Ж”, загальною площею 24,7кв.м., котельна – „К”, загальною площею 32,5кв.м., огородження – „N1” та „N2”, колодязь – „N-3”, водопровід – „N-4”, які розташовані у м. Свято гірську по вул. 8 Березня,5.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на договір купівлі-продажу від 03.07.1967року, технічну документацію, технічний висновок, висновок №03/2932 від 23.11.2007року.

Відповідач у судове засідання не з’явився, але на через канцелярію господарського суду надав лист від 13 травня 2008року (вхід. №02-41/14552) у якому повідомив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, справу просить розглядати без його участі.

За клопотанням позивача справа слухалась без фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, встановив :

Між Арбузовим Миколою Павловичем та Кучер Дмитром Прокопійовичем, який діє за дорученням „Всехсв”ятської церкви” 03 липня 1967року було укладено договір купівлі-продажу. За умовами укладеного договору гр. Арбузов М.П. продав, а гр. Кучер Д.П. для церкви „Всехсв”ятської „ м. Слов’яногорське” купив незакінчене забудовою житловий будинок дерев’яний, з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Слов’яногорське, Слов’янської міськради по вулиці 8 Марта під номером 10.

Договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений 14 вересня 2007року.

Позивач здійснив реконструкцію дерев’яного будинку: „А-1” – церква, загальною площею 122,5кв.м., та самовільно збудував добудови, а саме : сторожка – „Б”, загальною площею 65,6кв.м., гараж – „В”, загальною площею 20,9кв.м., сарай та навіс – „Г’г”, сарай та убиральня – „І,і”„ , кухня – „Ж”, загальною площею 24,7кв.м., котельна – „К”, загальною площею 32,5кв.м., огородження – „N1” та „N2”, колодязь – „N-3”, водопровід – „N-4”.

Відповідно до листа Слов’янської міжрайонної санітарно-епідеміологічної станції від 23.11.2007року №03/2932 при дослідженні храму порушень санітарного законодавства не встановлено .

Виконавчий комітет Святогірської міської ради м. Слов’янська Донецької області у Довідці від 29.10.2007року №1790-02-31 повідомив, що не заперечує стосовно надання земельної ділянки та укладення договору оренди землі у встановленому порядку позивачу під вже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до технічних висновків ПП Малова Ю.В. (ліцензія: серія АБ №177580) технічний стан будівельних конструкцій церкви, гаражу, сторожки, котельної, сараїв знаходяться у задовільному стані, дефектів не мають, придатні до експлуатації.

У відповідності до ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

За приписами ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до приписів ст.33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до п. 2 ст.20 Господарського Кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом визнання наявності або відсутності прав.

Суду не надано доказів порушень позивачем прав інших суб’єктів у спірних правовідносинах.

Згідно п.1 ст.147 Господарського кодексу України, майнові права суб'єктів господарювання захищаються законом.

Відповідно до ст.ст. 139, 144 Господарського Кодексу України майнові права підприємства виникають внаслідок створення майна, а майно це будинки, споруди, машини, тощо.

Згідно до п.2 ст.3 Цивільного Кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

Судом не було встановлено неправомірне володіння позивача будівлями, то позивач володіє цім майном правомірно. Тобто Конституцією України та чинним законодавством встановлена презумпція правомірності фактичного володіння майном, оскільки це майно знаходиться у володінні позивача.

За таких обставин, позовні вимоги позивача, про визнання права власності на самовільно збудовані культові споруди, а саме: „А-1” – церква, загальною площею 122,5кв.м., сторожка – „Б”, загальною площею 65,6кв.м., гараж – „В”, загальною площею 20,9кв.м., сарай та навіс – „Г’г”, сарай та убиральня – „І,і”„ , кухня – „Ж”, загальною площею 24,7кв.м., котельна – „К”, загальною площею 32,5кв.м., огородження – „N1” та „N2”, колодязь – „N-3”, водопровід – „N-4”, які розташовані у м. Свято гірську по вул. 8 Березня,5, підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст. 49 ГПК України.

На підставі ст. 377, 392 ЦК України та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Всіхсвятської парафії української православної церкви м. Святогірська до Святогірської міської Ради про визнання права власності на самовільно збудовані культові споруди, а саме: „А-1” – церква, загальною площею 122,5кв.м., сторожка – „Б”, загальною площею 65,6кв.м., гараж – „В”, загальною площею 20,9кв.м., сарай та навіс – „Г’г”, сарай та убиральня – „І,і”„ , кухня – „Ж”, загальною площею 24,7кв.м., котельна – „К”, загальною площею 32,5кв.м., огородження – „N1” та „N2”, колодязь – „N-3”, водопровід – „N-4”, які розташовані у м. Свято гірську по вул. 8 Березня,5, задовольнити повністю.

Визнати право власності Всіхсвятської парафії української православної церкви м. Святогірська на самовільно збудовані культові споруди, а саме: „А-1” – церква, загальною площею 122,5кв.м., сторожка – „Б”, загальною площею 65,6кв.м., гараж – „В”, загальною площею 20,9кв.м., сарай та навіс – „Г’г”, сарай та убиральня – „І,і”„ , кухня – „Ж”, загальною площею 24,7кв.м., котельна – „К”, загальною площею 32,5кв.м., огородження – „N1” та „N2”, колодязь – „N-3”, водопровід – „N-4”, які розташовані у м. Святогірську по вул. 8 Березня,5.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя Кододова О.В.