ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2008 р.

№ 16/214-ПН-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:

Кота О.В.,

суддів:

Шевчук С.Р. (доповідач),

Воліка І.М.

розглянув касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Бериславський машинобудівний завод"

на постанову

Запорізького апеляційного господарського суду від 26.12.2007р.

у справі

№16/214-ПН-07 господарського суду Херсонської області

за позовом

Державного комітету України з державного матеріального резерву

до

Відкритого акціонерного товариства "Бериславський машинобудівний

завод"

про

повернення матеріальних цінностей на суму 1 208 667грн. 30коп.

та стягнення 2 097 848грн. 64коп.,

В судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: Жабокрицька В.А. (дов. № 2/547 від 07.02.08 р.)

- відповідача: Хоруженко В.А. (дов. № 1 від 10.03.2008р.),

М'ятков Т.М. (дов. № б/н від 25.02.2008 р.)

ВСТАНОВИВ:

Державний комітет України з державного матеріального резерву звернувся до відкритого акціонерного товариство “Бериславський машинобудівний завод” з позовом про стягнення штрафу в сумі 1208667 грн. 30 коп. за самовільне використання запасів державного матеріального резерву, 460419 грн. 45 коп. пені за самовільне використання державного матеріального резерву, 303751грн. 68. коп. за несвоєчасне освіження і заміну державного матеріального резерву, незабезпечення умов зберігання державного матеріального резерву, незабезпечення умов зберігання державного матеріального резерву, неподання звітності, 45374 грн. штрафу за невиконання наряду.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 28.08.2007 р.(суддя Немченко Л.М.) відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Постановою Запорізького апеляційного господарського від 26.12.2007 р. (колегія суддів у складі головуючого Яценко О.М., суддів Кагітіної Л.П., Коробки Н.Д. ) рішення господарського суду Херсонської області від 28.08.2007р. скасовано, позовні вимоги задоволено. Зобов'язано ВАТ "Бериславський машинобудівний завод" виконати наряд Державного комітету України з державного матеріального резерву від 22.02.2005р. № 269 на відпуск розброньованого феромолібдену 60% в кількості 0,463 т та повернути до мобілізаційного резерву самовільно використані матеріальні цінності загальною вартістю 1208667 грн. 30 коп. Стягнути ВАТ "Бериславський машинобудівний завод" на користь Державного комітету України з державного матеріального резерву штраф в сумі 1208667 грн. 30 коп. за самовільне використання запасів державного матеріального резерву, 460419 грн. 45 коп. пені за самовільне використання державного матеріального резерву, 303751грн. 68. коп. за несвоєчасне освіження і заміну державного матеріального резерву, незабезпечення умов зберігання державного матеріального резерву, незабезпечення умов зберігання державного матеріального резерву, неподання звітності, 45374 грн. штрафу за невиконання наряду.

Постанова мотивована неналежним виконанням відповідачем прийнятого до виконання замовлення на поставку матеріальних цінностей до державного матеріального резерву, що є за своєю природою договором схову, виникненням у останнього зобов’язання по поверненню самовільно використаних матеріальних цінностей до державного матеріального резерву та сплаті штрафу і пені.

У своїй касаційній скарзі Відкрите акціонерне товариство “Бериславський машинобудівний завод” просить скасувати постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 26.12.2007 р. повністю, а рішення господарського суду Херсонської області від 28.08.2007 р. залишити в силі, посилаючись на те, що судом апеляційної інстанції неправильно були застосовані норми матеріального та процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу Державний комітет України з державного матеріального резерву просить залишити постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 26.12.2007 р. без змін, а скаргу - без задоволення, погоджуючись з висновками суду попередньої інстанції.

За розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України Шульги О.Ф. від 18.04.2008 у справі № 16/214-пн-07 змінено колегію суддів: Кота О.В. –головуючий, Шевчук С.Р. (доповідач), Воліка І.М.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до п.3 та п.4 ст.11 Закону України “Про державний матеріальний резерв” перелік підприємств, установ та організацій усіх форм власності, що виконують відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву, номенклатура та обсяги їх накопичення визначаються мобілізаційними та іншими спеціальними планами. Підприємства, установи і організації всіх форм власності, яким встановлені мобілізаційні та інші спеціальні завдання, зобов'язані забезпечити розміщення, зберігання, своєчасне освіження, заміну, а також відпуск матеріальних цінностей із державного резерву згідно із зазначеними завданнями власними силами.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 100-03 від 29.01.98 “Положення про особливості формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями мобрезерву”, Положення про мобілізаційний резерв, затвердженого постановою ЦК КПРС та ради Міністрів СРСР від 29.09.69 мобілізаційний резерв матеріальних цінностей створюється підприємствами в мирний час відповідно до встановлених мобілізаційних завдань. Норми накопичення матеріальних цінностей встановлюються за номенклатурами та обсягами, визначеними міністерствами, іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади.

Як встановлено місцевим господарським судом в ході приватизації Бериславського машинобудівного заводу на підставі рішення регіонального відділення Фонду державного майна України у Херсонській області № 1017 від 29.11.95 було створено ВАТ “Бериславський машинобудівний завод”, яке стало правонаступником прав та обов'язків державного підприємства.

Правомірним є висновок суду першої інстанції, що позивач не довів факту виникнення зобов'язань у державного підприємства Бериславський машинобудівний завод щодо забезпечення зберігання матеріальних цінностей держрезерву на підставі номенклатури від 28.11.88, оскільки позивачем не було надано: акти приймання–передачі цих цінностей, акти перевірки зберігання з боку контролюючого органу, річні звіти зберігача, тощо, за період з 1988-1995р.р.

Суд також прийшов до висновку, що до ВАТ Бериславський машинобудівний завод як до правонаступника не перейшли відповідні зобов'язання, оскільки позивач не довів, що вони виникли у державного підприємства, а також, не надав доказів, що до відповідача після його створення було доведене мобілізаційне завдання.

Крім того, ВАТ Бериславський машинобудівний завод є підприємством з колективною формою власності, в зв'язку з цим, позивач , якщо у нього були належні докази, що у державного підприємства Бериславський машинобудівний завод виникли зобов'язання за номенклатурою від 28.11.88, з часу створення ВАТ Бериславський машинобудівний завод (1995) мав року укласти договір на зберігання матеріальних цінностей держрезерву. Такого договору сторони не надали.

Відповідно до ст. 8 Закону України “Про державний матеріальний резерв” на Державний комітет України з державного матеріального резерву покладені обов'язки щодо здійснення управління державним матеріальним резервом, в тому числі і контролю за зберіганням переданих матеріальних цінностей державного мобілізаційного резерву.

Позивач здійснював свої контролюючі функції в ході проведення контрольної перевірки 25.03.05р. наявності, якісного стану, умов зберігання, обліку та звітності матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, які знаходяться на відповідальному зберіганні на ВАТ “Бериславський машинобудівний завод", проте зазначений акт не був підписаний представником відповідача без зазначення причин такої відмови. Згідно акту перевірки підтверджено, що договір на відповідальне зберігання матеріальних цінностей відсутній, облік матеріальних цінностей державного резерву не ведеться, звітність відповідачем позивачу у формі визначеній наказом Мінекономіки № 305-дск від 11.12.01 не надається.

Посилання суду апеляційної інстанції на те, що відповідач не забезпечив збереження матеріальних цінностей державного резерву, а тому несе майнову відповідальність за операції з матеріальними цінностями державного резерву, є безпідставним, оскільки фактично відповідач не здійснює дії, які б свідчили, що він виконує зобов'язання щодо збереження матеріальних цінностей державного мобілізаційного резерву, зокрема, що позивач не передав йому матеріальні цінності на збереження.

Крім того, за час створення ВАТ “Бериславський машинобудівний завод", тобто, з 1995 року з боку позивача не було будь-яких інших перевірок та не надходили будь-які претензії щодо того, що протягом зазначеного часу відповідач не надавав звітність. А після встановлення недоліків, які відображені в акті перевірки від 25.03.05, позивач не уклав договір на відповідальне зберігання з відповідачем та не перевірив чи виконанні приписи відповідачем, які були відображені у акті перевірки щодо збереження матеріальних цінностей, відновленню обліку, виконання наряду та інше.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги щодо відповідальності за порушення зберігання матеріалів державного резерву ( стягнення штрафних санкцій та зобов'язань повернути до мобілізаційного резерву самовільно використані матеріальні цінності) не підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що у відповідача не виникли зобов'язання щодо забезпечення зберігання цих матеріалів ні як у правонаступника, ні за договірними зобов'язаннями.

Господарський суд першої інстанції на підставі встановлених фактичних обставин справи, враховуючи що позивач не обґрунтував чинним законодавством порядок доведення виконання наряду № 269 від 22.02.05 до зберігачів матеріальних цінностей та їх виконання щодо розбронювання феромолібдену 60% у кількості 0,463 т, а також           не надав доказів, що зазначений наряд направлявся відповідачу та не довів, що ТОВ “ВВІКО”, якому за нарядом мали бути відпущенні матеріали, звертався до відповідача до перевірки, тобто, 25.03.05р. та після перевірки та доказів, що відповідач відмовив в видачі таких цінностей, а тому у зв'язку з недоведеністю цих позовних вимог правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог і в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, як така, що прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права, скасоване нею законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Бериславський машинобудівний завод" задовольнити.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 26.12.2007р. скасувати, рішення господарського суду Херсонської області від 28.08.2007 р. у справі №16/214-пн-07 залишити без змін.

Головуючий                                                              Кот О.В.

С у д д я                                Шевчук С.Р.

С у д д я           Волік І.М.