ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

10.09.08                                                                                           Справа № 19/28

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді Д.Новосад

суддів О.Михалюк

Г.Мельник

розглянувши апеляційну скаргу НАК “Нафтогаз України”, м. Київ № 1412-72 від 04.07.08

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.06.08

у справі № 19/28

за позовом: НАК “Нафтогаз України”, м. Київ

до відповідача: ВАТ “Тисменицягаз”, м.Тисмениця Івано-Франківської області

про          стягнення заборгованості в сумі 223 949, 48 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Пац В.О. –представник (довіреність № 14-30 від 10.01.08);

від відповідача: Уграк А.Ю. –представник (довіреність № 268 від 16.04.07).

Права та обов’язки, передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України, роз’яснено.

Відводів складу суду не поступило.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 19.06.08 у справі № 19/28 (суддя Т.Максимів) частково задоволено позов НАК «Нафтогаз України»: в частині стягнення з ВАТ «Тисменицягаз» інфляційних витрат в розмірі 37 810, 84 грн. грн. –в позові відмовлено, в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 120 816,86 грн. - провадження у справі припинено, в частині стягнення пені в розмірі 42 830, 51 грн. та стягнення трьох відсотків річних в розмірі 22 491, 27 грн. - провадження в справі припинено. Стягнено з ВАТ «Тисменицягаз»на користь НАК «Нафтогаз України»витрат по сплаті державного мита в сумі 2 239, 50 грн. та витрат по сплаті за інформаційно технічне забезпечення судового процесу в сумі 118, 00 грн.

З даним рішенням в частині відмови у стягненні з ВАТ «Тисменицягаз» інфляційних витрат не погоджується позивач - НАК «Нафтогаз України», подав апеляційну скаргу з підстав, з яких вважає, що дане рішення підлягає скасуванню, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме ст. 625 ЦК України, п. 3 ст. 84 ГПК україни, на підставі чого просить рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.06.08 у справі № 19/87 змінити в частині відмови у стягненні з ВАТ «Тисменицягаз»на користь НАК «Нафтогаз України»інфляційних витрат в розмірі 37 810, 84 грн. шляхом задоволення позову в даній частині. В іншій частині рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.06.08 у справі № 19/28 просить залишити без змін.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.08.08 подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 10.09.08.

Відповідач –ВАТ «Тисменицягаз»проти доводів скаржника заперечив з мотивів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.06.08 у справі № 19/28 вважає законним та обгрунтованим, просить залишити його без змін, а в задоволенні апеляційної скарги –відмовити. При цьому відповідач наголошує на складності умов енергетичного ринку, в яких працює підприємство, а також звертає увагу на неправильність розрахунку інфляційних витрат, поданого позивачем у справі.

В судовому засіданні 10.09.08 представники сторін підтримали вимоги та заперечення, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Розглянувши апеляційну скаргу, відзив на неї, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу НАК “Нафтогаз України” слід задоволити, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.06.08 у справі № 19/28 слід скасувати частково.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до ст. 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи 10.09.01 між НАК “Нафтогаз України” (позивачем) та ВАТ “Тисменицягаз“ (відповідачем) укладено договір купівлі-продажу побутових лічильників газу № 24. Крім того, 28.02.02 між сторонами укладено Додаткову угоду до договору купівлі-продажу побутових лічильників газу № 24 від 10.09.01, якою, зокрема, п.п. 1.2, 5.2 договору викладено в новій редакції.

Відповідно до п.5.2 цього договору ВАТ «Тисменицягаз»зобов'язаний перераховувати грошові кошти НАК «Нафтогаз України»щомісячно рівними частками в розмірі 1/12 від загальної суми плати за отримані лічильники, починаючи з місяця наступного за місцем поставки. Остаточний розрахунок повинен бути здійснений не пізніше чотирнадцяти місяців з моменту передачі лічильників у власність ВАТ «Тисменицягаз».

Вірно встановлено господарським судом Івано-Франківської області на підставі належних документальних доказів, що містяться в матеріалах справи, також факт передачі протягом періоду з 09.10.01 по 05.03.04 позивачем відповідачу 4 015 шт. лічильників газу на загальну суму 711 450, 00 грн., а також факт їх часткової оплати відповідачем протягом 2001-2007 року на загальну суму 590 633, 14 грн., що спричинило заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 24 від 10.09.01 у сумі 120 816, 86 грн. Суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок місцевого господарського суду щодо припинення провадження у справі в частині стягнення з відповідача 120 816, 86 грн. основного боргу, оскільки платіжним дорученням № 893 від 22.04.08 вказану суму заборгованості відповідачем сплачено. З рішенням суду першої інстанції в цій частині погоджується також і позивач у справі.

Вірним є також висновок місцевого господарського суду і щодо припинення провадження в частині вимог про стягнення пені в розмірі 42 830, 51 грн. та стягнення трьох відсотків річних в розмірі 22 491, 27 грн., оскільки від даних позовних вимог НАК “Нафтогаз України” відмовився (заява про зменшення суми позовних вимог від 19.06.08). В цій частині позивач проти рішення суду першої інстанції також не заперечує.

Разом з тим апеляційний суд визнає хибним висновок місцевого господарського суду про відмову в задоволені позову НАК “Нафтогаз України” в частині стягнення з ВАТ «Тисменицягаз»інфляційних витрат в розмірі 37 810, 84 грн. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, колегія суддів наголошує, що інфляційні нарахування законодавцем визначено, як складову частину суми боргу, а не як штрафні санкції, правом на зменшення яких у виняткових випадках наділений суд в силу п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України. Колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що у відповідності до Листа Вищого господарського суду від 11.04.05 № 01-8/433 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році», суд першої інстанції, вважаючи розрахунок інфляційних втрат, зроблений позивачем, помилковим, повинен був здійснити перерахунок самостійно. Крім того, колегія суддів наголошує на положеннях ст.ст. 19, 21, 22 Закону України «Про інформацію», згідно яких індекси інфляції, які щомісячно публікуються у газеті «Урядовий кур’єр»з посиланням на Державний комітет статистики, є офіційними і можуть використовуватися для визначення розміру завданих збитків.

Щодо розміру втрат від інфляційних процесів, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк термін. У п. 5.2 укладеного сторонами договору № 24 від 10.09.01 сторони погодили обов’язок здійснення відповідачем остаточного розрахунку з позивачем не пізніше чотирнадцяти місяців з моменту передачі лічильників. На підставі аналізу дійсних обставин справи, наявних у справі документальних доказів, що їх підтверджують (накладні № 1 від 09.10.01, № 2 від 12.10.01, № 3 від 11.11.02, № 2 від 26.03.03, № 2 від 28.09.03, № б/н від 05.03.04), а також беручи до уваги положення п. 5.2 договору № 24 від 10.09.01, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач зобов’язаний був остаточно розрахуватися за одержані від позивача лічильники не пізніше 05.05.05. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, початком якого у даному випадку є 06.05.05 (день, наступний за останнім днем встановленого сторонами у п. 5.2 строку остаточного розрахунку).

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги НАК “Нафтогаз України” в частині стягнення з ВАТ «Тисменицягаз»інфляційних витрат підлягають задоволенню –в сумі 37 810, 84 грн. (з 06.05.05 по 31.01.08).

З огляду на викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.06.08 в частині відмови у задоволенні вимог НАК “Нафтогаз України” про стягнення з ВАТ «Тисменицягаз»інфляційних витрат не ґрунтується на матеріалах і обставинах справи та не відповідає вказаним нормам процесуального закону, а тому в цій частині підлягає скасуванню. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 25, 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд –

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу НАК “Нафтогаз України” задоволити частково.

2.Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.06.08 у справі № 19/28 в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача інфляційних витрат в розмірі 37 810, 84 грн. скасувати.

3. В цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних витрат задоволити. Стягнути з ВАТ «Тисменицягаз»на користь НАК “Нафтогаз України” 37 810, 84 грн. інфляційних витрат.

4. В решті рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.06.08 у справі № 19/28 залишити без змін.

5. Господарському суду Івано-Франківської області видати наказ.

6.Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

7.Матеріали справи скеровуються до господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий-суддя Д.Новосад

Суддя О.Михалюк

Суддя Г.Мельник