СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03"
квітня 2008 р.

10:50

Справа
№  16/106/08

За позовом: Приватного підприємця
ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

До
відповідача:
Управління Пенсійного Фонду України в Центральному районі м.Миколаєва ( 54030,
м. Миколаїв, вул. Артилерійська,19)

Про:
визнання
противоправною вимоги Пенсійного Фонду України в Центральному районі м.
Миколаєва № Ф-807 від 05.10.2007 р.

Суддя В.Д. Фролов

П
Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача:

Від відповідача:
Скляренко І.М., дов. № 9210/07 від 31.05.2007 р.

В засіданні приймає
участь:

Приватний
підприємецьОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовною вимогою до
Управління Пенсійного Фонду України в Центральному районі м.Миколаєва про
визнання противоправною вимоги Пенсійного Фонду України в Центральному районі
м. Миколаєва № Ф-807 від 05.10.2007 р.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
ним були надані до суду заперечення, у яких він зазначає, що оспорювана вимога
цілком відповідає закону, з посиланням на норми законодавства.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

Протягом 1 кварталу 2005 року позивач
здійснював підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, а
саме сплачував фіксований патент. Відповідно до абзацу 3 п. 11.12 Інструкції
про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами
внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного
фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України,
платники, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований патент) подають
до органу пенсійного фонду до 1 квітня, наступного за звітним роком річний звіт
про нараховані та сплачені суми фіксованого розміру страхових внесків за формою
згідно з додатком 26 цієї Інструкції. Розрахунок суми страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за 2005 рік до управління
Пенсійного фонду України в позивачем не наданий. Страхові внески у фіксованому
розмірі -248,82 грн. за 1 квартал 2005 року, які необхідно було сплатити до 1
квітня 2006 року, не були сплачені.

Розрахунок сум фіксованого внеску,
який підлягає сплаті, здійснюється у акті довільної форми на підставі
документів, що підтверджують сплату єдиного та фіксованого податків за січень,
лютий та березень 2005 року. До карток особових рахунків платників заносяться
суми, що належать до сплати, на підставі зазначених актів датою їх узгодження.

Враховуючи вище зазначене, позивачу
актом камеральної перевірки від 23.11.2007року було нараховано до сплати
фіксований розмір страхових внесків ( копія акту додається). Даний акт було
складено на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058 та Закону України "Про
вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які
застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з
неперозподілом Державним казначейством України частини податків до Пенсійного
фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом
2004 року - І кварталу 2005 року" від 16 березня 2006 року № 3583 - IV. Як
вбачається з даного акту розрахунку, сума фіксованого розміру страхового
внеску, який мав сплатити страхувальник є різниця між встановленою ставкою
внеску (83,84 грн.) та фіксованого патенту, яка згідно Декрету Кабінету
Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян" становить 10
відсотків. Фіксований розмір з 1 січня 2005 року по 30 березня 2005 року
визначений Актом в сумі 122,82 грн., тобто позивачу враховано суми страхових
внесків, сплачені за І квартал 2005 року у складі фіксованого патенту, тобто
актом зменшено фіксований розмір на 126,00
грн.

На виконання вимог п. З статті 106 ЗУ
№ 1058 - IV позивачу була надіслана вимога про сплату боргу в сумі 122,82 грн.
№ Ф-807 від 05.10.2007 року, яку він отримав 23.11.2007 року разом зі актом
камеральної перевірки № 438. Дана вимога позивачем була узгоджена та не
сплачена у встановлені терміни. У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу
територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти
робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суми недоїмки
орган Пенсійного фонду звертається в установленому порядку і подає вимогу про
сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. Вимогу
№ Ф-807 від 05.10.2007 року на суму 122,82 грн. було передано на виконання до
ДВС.

Частиною 1 статті 5 Закону України
від 09.07.03 № 1058"Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що цей закон регулює відносини, що виникають між
суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія
інших нормативно - правових актів може поширюватись на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому
Закону.

Відповідно
до п. 2 ст. 5 Закону № 1058, коло платників страхових внесків, їх права та
обов'язки, порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків,
стягнення заборгованості за цими внесками визначаються виключно цим Законом.

Відповідно до п. З ст. 11 Закону №
1058 особами, що підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному
страхуванню визначені фізичні особи -суб'єкти підприємницької діяльності, у
тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок; фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний
торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону №
1058 ці страхувальники зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в
установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Підпунктом 2 пункту 8 Прикінцевих
положень Закону № 1058 встановлено, що особи, зазначені в пункті 3 цього Закону
сплачують страхові внески, що перераховуються до солідарної системи на умовах і
в порядку, визначених цим Законом та в розмірах, передбачених для платників
збору Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі - Закон № 400), але не менше
мінімального страхового внеску.

Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону № 1058
страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів,
що складають систему оподаткування. На страхові внески не поширюється податкове
законодавство.

Закон № 1058 регулює відносини, що
виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного
страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці
відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить
цьому Закону.

Щодо посилання на те, що Закон
України "Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської
діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності,
у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством України частини податків
до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом
2004 року - 1 кварталу 2005 року" від 16.03.06 № 3583-ЇУ (далі - Закон №
3583) звільняє від сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України
суб'єкти господарювання, які знаходяться на спрощеній системі оподаткування,
суд вважає викласти наступне.

Закон № 3583 регулює суперечності,
які виникли при прийнятті Закону України "Про державний бюджет України на
2005 рік" від 23.12.04 № 2285-ГУ та Закону України "Про внесення змін
та доповнень до Закону України "Про державний бюджет України на 2005
рік”  у суб'єктів господарської
діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності,
щодо сплати внесків до Пенсійного фонду України і виникнення у них
заборгованості.

А саме, пунктом 2 статті 45 Закону
України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" встановлено, що до
доходів загального фонду місцевих бюджетів в 2005 році належить у повному
обсязі фіксований податок для суб'єктів малого підприємництва, фіксований
податок та фіксований сільськогосподарський податок.

Пунктом 2 статті 48 Закону України
"Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на
2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України встановлено, що до
доходів загального фонду місцевих бюджетів у 2005 році належать єдиний податок
для суб'єктів малого підприємництва та фіксований податок (крім частини цих
додатків, що зараховуються до Пенсійного фонду України, та відрахувань на
обов'язкове соціальне страхування) і у повному обсязі фіксований
сільськогосподарський податок.

Таким чином, у складі податків згідно
чинного законодавства України сплачено та не перераховано до бюджету Пенсійного
фонду страхові внески за грудень 2004 року та 1 квартал 2005 року. Не
вважається заборгованістю та не підлягає стягненню у примусовому порядку
частина внесків, яка не була сплачена страхувальниками за вказаний період
безпосередньо на рахунки органів Пенсійного фонду або не погашена у порядку,
визначеному частиною 5 статті 106 Закону № 1058.

На підставі вищевикладеного, слід
зробити висновок про те, що Закон № 3583 звільнює суб'єктів господарювання, які
застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності від сплати
внесків до Пенсійного фонду України є
невірним.

Питання щодо порядку нарахування та
сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування суб'єктами
підприємницької діяльності - фізичними особами, які обрали спрощену систему
оподаткування, повністю врегульовано нормами Закону № 1058.

Відповідно до ст. 20 Закону № 1058
страхові внески обчислюються територіальним органом Пенсійного фонду на
підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових
внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших
документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно
до цього закону нараховуються страхові внески.

На підставі пункту 6 статі 20 Закону
№ 1058 страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за
відповідний базовий період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

У відповідності до п. 12 ст. 20
Закону № 1058 страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану
платника страхових внесків.

У відповідності з п. 2 ст. 106 Закону
№ 1058 суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, вважаються
простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (недоїмкою).

Територіальні
органи Пенсійного фонду України на підставі ст. 106 Закону № 1058 та п. 8
Інструкції № 21-1 надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її
сплату. Недоїмкою, у відповідності до п. 2 ст. 106 Закону № 1058 вважаються
суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених ч.
З ст. 20 цього Закону.

Таким чином, враховуючи
вищевикладене, суд вважає, що вимога Пенсійного Фонду України в Центральному
районі м. Миколаєва № Ф-807 від 05.10.2007 р. про сплату позивачем  недоїмки в сумі 122,82 грн. є законною,
нарахування здійснено зі дотриманням вимог закону. Тому позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 87, 94, 160,
162-163, 167, 252 Кодексу адміністративного судочинства, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили у
порядку, встановленому ст.254 Кодексу  адміністративного
судочинства .

У порядку і в строки, визначені
ст.186 Кодексу адміністративного судочинства, на  постанову може бути  подана
апеляційна скарга .

Суддя