ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.07.08

Справа № 15/234-08.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Хліб-Експорт”, м. Суми

до відповідача Приватного підприємства “Еталон Плюс”, м. Суми

про стягнення 1633 грн. 20 коп.

СУДДЯ           Резниченко О.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: Трегубов О.В., довіреність б/н від 12.05.2008р.

Від відповідача: не з‘явився

Суть спору: позивач просить стягнути з відповідача 1633 грн. 20 коп. заборгованості, в т.ч. 1324 грн. 60 коп. основного боргу за надані послуги згідно до товарно-транспортної накладної №001405 від 27.06.2006р., 283 грн. 89 коп. інфляційних збитків, 24 грн. 71 коп. - 3% річних.

Відповідач відзив на позов не подав, в засідання суду не з’явився.

В судове засідання 17.06.2008р. представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи копії довідки з ЄДРПОУ, в якій зазначено, що станом на 13.06.2008р. відповідач зареєстрований за адресою: Сумська область, м. Суми, вул. Петропавловська, 98, 8. Тому, суд направляв відповідачу ухвалу про відкладення на зазначену адресу. Вказана ухвала повернулася до суду з відміткою пошти «організація вибула».

Оскільки, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб – учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв‘язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» вважаються належними доказами виконання господарським судом обов‘язку щодо повідомлення учасників судового процесу.

Тому, враховуючи викладене, згідно ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази, суд встановив:

Між позивачем та відповідачем у 2006 році був в усній формі укладений договір на виконання авто послуг, відповідно до якого позивач (перевізник) зобов‘язався надати відповідачу авто послуги, а відповідач зобов‘язався прийняти та оплатити надані послуги.

27.07.2006р. позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру №СФ-00369 на оплату послуг (авто послуг) на суму 1324 грн. 60 коп., в кому було визначено, що рахунок дійсний до сплати до 27.07.2006р.

Факт надання відповідачем послуг підтверджується матеріалами справи, а саме товарно-транспортною накладною №001405 від 27.06.2006р. та подорожнім листом до неї №343357, а також актом здачі-прийняття робіт №ОУ-0000150, який затверджений повноважним представником відповідача та скріплений його печаткою, та відповідно до якого представник замовника (відповідача) та представник виконавця (позивача) склали вказаний акт про те, що виконавцем були проведені послуги по рахунку №СФ-00369 від 27.07.2006р., загальна вартість яких з ПДВ склала 1324 грн. 60 коп. Крім цього, в акті здачі-прийняття робіт було зазначено, що сторони претензій одна до одної не мають.

Оскільки відповідач за надані послуги не розрахувався, згідно до ст. 530 Цивільного кодексу України позивач направив відповідачу претензію №24 від 18.09.2007р. з вимогою погасити заборгованість в сумі 1324 грн. 60 коп. в семиденний строк.

Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов‘язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред‘явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-якій час. Боржник повинен виконати такий обов‘язок у семиденний строк від дня пред‘явлення вимоги, якщо обов‘язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Представник позивача пояснив, що відповідач борг не погасив і тому позивач був вимушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості.

Тобто, на день розгляду справи, заборгованість відповідача за надані йому позивачем послуги склала 1324 грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов‘язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов‘язання.

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідачем не подано доказів сплати боргу, не подано й аргументованих заперечень вимогам позивача, тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення 1324 грн. 60 коп. заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України.

Також, за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань позивач просить стягнути з відповідача 283 грн. 89 коп. інфляційних збитків та 24 грн. 71 коп. - 3% річних за період з 29.09.2007р. по 13.05.2008р.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимоги кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги стосовно стягнення 283 грн. 89 коп. інфляційних збитків та 24 грн. 71 коп. - 3% річних за порушення терміну виконання грошових зобов‘язань є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу понесені позивачем покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, –

В И Р І Ш И В :

1.           Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства “Еталон Плюс” (м. Суми, вул. Петропавловська, 98, 8, код 31930251) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Хліб-Експорт” (м. Суми, Білопільський шлях, 17, код 30561082) 1324 грн. 60 коп. основного боргу, 283 грн. 89 коп. інфляційних збитків та 24 грн. 71 коп. - 3% річних, 102 грн. 00 коп. витрат по держмиту, 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ                                                              О.Ю.Резниченко

В судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Повний текст рішення підписано 04.07.08 р.