ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2008 р.

№ 02/3467

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Добролюбової Т.В., Гоголь Т.Г.,

суддів

Швеця В.О.,

перевіривши матеріали касаційної скарги

Закритого акціонерного товариства "Агрошляхбуд"

на постанову

Київського міжобласного апеляційного

господарського суду від 25 жовтня 2007 року

у справі

№ 02/3467

господарського суду

Черкаської області

за позовом

Закритого акціонерного товариства "Агрошляхбуд"

до

третя особа

Товариства з обмеженою відповідальністю

"Експо-Буд"

Дочірнього підприємства "Оптіма 770-Ч"

про

стягнення 34 885,00 грн.

В судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача: не з’явилися, належно повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги;

від відповідача: Синельников Є.В. –за дов. від 20.05.08; Дегтярьов Е.О. –директор;

від третьої особи: не з’явилися, належно повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги;

Закритим акціонерним товариством "Агрошляхбуд" у липні 2007 року заявлений позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Експо-Буд" 30 000,00 грн –заборгованості, 3630,00 грн – інфляційних, 1000,00 грн –штрафу, 225,00 грн –3% річних. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач доповідач: Добролюбова Т.В

вказував на невиконання відповідачем зобов’язань зі сплати вартості робіт, виконаних ним за договором від 30.08.06 №25. При цьому, позивач посилався на приписи статей 509, 530, 612, 625 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 23.08.07, ухваленим суддею Пащенко А.Д., у задоволенні позовних вимог відмовлено. Суд вмотивовуючи рішення дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості та штрафних санкцій з огляду на те, що позивачем виконано обсяг робіт менший ніж передбачено проектно-кошторисною документацією та договором. Окрім цього, суд першої інстанції встановив, що роботи виконані позивачем мають недоліки. Судове рішення обґрунтоване приписами статей 525, 526, 530, 837, 838 Цивільного кодексу України, статей 173, 174, 179, 193, 202, 317 Господарського кодексу України.

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Ткаченка Б.О. –головуючого, Лобаня О.І., Федорчука Р.В., постановою від 25.10.07, перевірене рішення суду першої інстанції залишив без змін з тих же підстав, а апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Агрошляхбуд" залишив без задоволення.

Закрите акціонерне товариство "Агрошляхбуд" звернулось з касаційною скаргою в якій просить судові рішення у справі скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник вказує на порушення судами приписів статей 34, 38 Господарського процесуального кодексу України, оскільки судами не було надано належної оцінки доказам у справі, а саме: листу ТОВ "Трам" від 20.08.07, листу від 27.07.07, акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва та не витребувано у відповідача доказів в підтвердження його доводів. Заявник зауважує також на порушенні судами приписів статей 59, 101, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Експо-Буд" отримано відзив на касаційну скаргу, в якому товариство просить судові рішення залишити без змін, а касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Агрошляхбуд" - без задоволення.

Вищий Господарський суд України заслухавши доповідь судді Добролюбової Т.В. і пояснення представників відповідача, переглянувши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами приписів чинного законодавства, відзначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами норм матеріального і процесуального права.

Господарськими судами попередніх інстанцій установлено та підтверджено матеріалами справи, що 30.08.06 Товариством з обмеженою відповідальністю "Експо –Буд" –генпідрядник, укладено з Закритим акціонерним товариством "Агрошляхбуд" –субпідрядником, договір субпідряду №25. За умовами цього договору генпідрядник доручив, а субпідрядник зобов’язався виконати будівельно –монтажні роботи на об’єкті "Реконструкція АЗС на а/д Золотоноша –Черкаси –Сміла км 40+680", відповідно до умов договору. Пунктами 2.1, 3.3 договору сторони узгодили, що вартість робіт становить 465 000,00 грн, при цьому, розрахунок за виконані роботи проводиться упродовж 10 банківських днів після підписання актів виконаних робіт. Відповідно до пункту 5.1 договору відповідач зобов’язався передати позивачеві до початку робіт один примірник затвердженої технічної документації та забезпечити готовність об’єкту до початку робіт і передати обсяги за актом. Пунктом 4.2 цього договору позивач зобов’язався, зокрема, забезпечити виконання обсягів будівельно –монтажних робіт у відповідності з проектно –кошторисною документацією, будівельними нормами, правилами, графіками виконання робіт. Предметом позову у даній справі є матеріально–правова вимога Закритого акціонерного товариства "Агрошляхбуд" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Експо-Буд" 30 000,00 грн –заборгованості, 3 630,00 грн – інфляційних, 1000,00 грн –штрафу, 225,00 грн –3% річних. Як вбачається з матеріалів справи, предметом дослідження у справі є питання виконання сторонами зобов’язань за договором, який за своєю правовою природою є договором субпідряду. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються, з урахуванням особливостей, Господарським кодексом України та Цивільним кодексом України. Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов’язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно зі статтею 838 названого Кодексу підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Відповідно до статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов’язується збудувати і здати у встановлений строк об’єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно –кошторисної документації, а замовник зобов’язується надати підрядникові будівельний майданчик, передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов’язок не покладається на підрядника, прийняти закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Судами установлено, що відповідно до актів приймання виконаних підрядних робіт вартість виконаних позивачем робіт становить: за листопад 2006 року –259342, 80 грн; за грудень 2006 року –102 846,00 грн; за січень 2007 року -102 811,20 грн. Судами також установлено, що відповідач виконані позивачем роботи оплатив частково на суму 435 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 19.12.06 №311, від 23.11.06 №276, від 06.09.06 №165, від 23.05.07 №155. Так, відповідач не оплатив роботи у повному обсязі, мотивуючи такі дії тим, що позивачем було виконано значно менший обсяг робіт ніж передбачено договором з відступами від умов договору, що призвело до погіршення виконаних робіт. Пунктом 1 статті 877 Цивільного кодексу України унормовано, що підрядник зобов’язаний здійснювати будівництво та пов’язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов’язаний виконати всі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Судами попередніх інстанцій установлено, що позивачеві на виконання умов договору було надано проект, розроблений проектною організацією –ПП "Укрбудпроект", який містить креслення, малюнки, схеми, таблиці, експлікацію, відомість проїздів, вимощень, тротуарів. Судами також установлено, що позивачем виконано менший обсяг робіт, ніж, передбачено проектно –кошторисною документацією, і це підтверджується виконавчою схемою робіт з реконструкції АЗС, актом контрольного обміру фактичних обсягів робіт, виконаних ЗАТ "Агрошляхбуд", актами зауважень до будівництва АЗС та листом від 18.12.06 №18-12/1. Згідно з пунктом 4.10 договору №25 субпідряднику заборонено вносити зміни в проектні рішення без письмового погодження з проектним інститутом та генпідрядником. Судами установлено, що позивачем не надано, і відповідно матеріали справи не містять, доказів звернення до проектної організації та генпідрядника із зауваженнями, пропозицією чи клопотанням про внесення відповідних змін до проекту. Судами також установлено, що відповідачем 19.02.07 направлено на адресу позивача лист замовника №19-02/1 з вимогою про усунення зауважень та недоліків у виконаній роботі. Позивач із вказаними недоліками погодився та зобов’язався усунути їх згідно графіку в березні та квітні 2007 року. Згідно з приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведеності їх переконливості. Судом апеляційної інстанції установлено, що ЗАТ "Агрошляхбуд" не надано доказів, підтверджуючих усунення виявлених недоліків у визначений строк. З огляду на наведене колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для стягнення з відповідача спірної суми та штрафних санкцій. Твердження скаржника про порушення судами приписів процесуального права матеріалами справи не підтверджуються. Колегія суддів також зазначає, що скаржник в касаційній скарзі вказує і на питання які, стосуються оцінки доказів. Проте, оцінка доказів, на підставі яких суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до висновку про встановлення тих чи інших обставин справи, здійснюється за внутрішнім переконанням суду і їх перевірка не віднесена до компетенції касаційної інстанції. З огляду на те, що з’ясування підставності оцінки доказів та встановлення обставин у справі в силу статті 1117 Господарського процесуального кодексу України знаходиться поза межами компетенції касаційної інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування постанови апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1115, 1117 , 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.10.07 у справі №02/3467 залишити без змін.

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Агрошляхбуд" залишити без задоволення.

Головуючий, суддя                                                             Т.Добролюбова

Судді                                                             Т.Гоголь

В.Швець