ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 50/18

27.06.08

За позовом приватного підприємства «МЕГАМІКС»

до товариства з обмеженою відповідальністю "Віст-трім"

про стягнення 525,18 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники:

Від позивача

Сацюк Д.А.(дов. від 05.05.2008)

Від відповідача

не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення 525,18 грн.

Заявлений позов позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав своїх зобов’язань за укладеним договором № 1-10-3 від 01.10.2003 щодо оплати поставленого позивачем товару, чим порушив норми чинного законодавства України.

Позивач в порядку статей 66, 67 ГПК України просить накласти арешт на грошові кошти відповідача.

Суд зазначену вимогу відхилив з тих підстав, що позивачем у порушення статті 66 ГПК України не доведено, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 29.05.2008 порушено провадження у справі №50/18 та призначено до розгляду на 13.06.2008.

Представник відповідача в судове засідання 13.06.2008 не з’явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце проведення судового засідання був попереджений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання з’явився та надав усні пояснення по справі, в яких просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розгляд справи був відкладений на 27.06.2008 у зв’язку з неявкою представника відповідача в судове засідання.

27.06.2008 в судове засіданні представник відповідача повторно не з’явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце проведення судового засідання був попереджений належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Також представник позивача подав клопотання про стягнення з відповідача витрат по оплаті юридичних послуг адвоката у розмірі 500,00 грн. Суд задовольняє подане клопотання.

Відповідач повідомлявся ухвалами суду про час та місце розгляду даної судової справи, проте відзиву на позовну заяву та жодного іншого витребуваного судом доказу не подав, в судове засідання своїх представників не направив, доказів на підтвердження поважних причин зазначених обставин суду не подав. Заявлені позовні вимоги не заперечив.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві. (роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02 - 5/289 із змінами “Про деякі питання практики застосування ГПК України»).

Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши надані позивачем оригінали документів, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, та копії яких долучені до матеріалів справи суд –

ВСТАНОВИВ:

01.10.2003 року між приватним підприємством «МЕГАМІКС» (далі по тексту позивач, продавець - за умовами договору) та товариством з обмеженою відповідальністю «Віст-Трім»(далі по тексту відповідач, покупець - за умовами договору) був укладений договір поставки № 1-10-3(далі по тексту - договір).

Відповідно до п.п. 1.1. договору продавець зобов’язується поставити, а покупець прийняти на реалізацію товари згідно накладної та оплатити в строки згідно з даним договором.

Згідно до п. 1.2. договору передбачено, що ціна товару зазначається в накладних, які являються додатками до договору.

Пунктом 3.6. договору встановлено, що оплата здійснюється в гривнях шляхом перерахунку покупцем грошових коштів на рахунок продавця по мірі реалізації товару, але не рідше ніж кожні 10 банківських днів.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу товар на загальну суму 5 564,69 грн., що підтверджується накладними на передачу товару № 221001 від 22.10.2003, № РН-091201 від 09.12.2003, № 271001 від 27.10.2003, № 40302 від 04.03.2004р.

Проте, оплата за поставлений товар здійснена була не в повному обсязі і на день подачі позову заборгованість відповідача становить 525,18 грн., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків № 408 від 07.04.2008.

Отже, судом встановлено що основна заборгованість відповідача перед позивачем по договору становить 525,18 грн.

Таким чином, внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного Кодексу України, виникли цивільні права та обов’язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У статтях 638 та 639 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися в будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона –постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні –покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Пунктами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Отже, судом встановлено факт порушення відповідачем договірних зобов’язань, що по суті не оспорено останнім.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 525,18 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач посилається на понесення ним витрат на оплату юридичних послуг, в підтвердження чого останнім надані копії адвокатської угоди від 21.04.2008 року на надання юридичних послуг(далі по тексту –адвокатська угода), Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю виданого Сацюку Д.А. та прибуткового касового ордера № 21 від 21.04.2008 року, згідно з яким адвокату Сацюку Денису Анатолійовичу позивачем перераховано 500,00 грн. Відповідно до п. 1.1. адвокатської угоди виконавець бере на себе зобов’язання надати замовнику юридичні послуги: представництво та захист інтересів замовника по справі за позовом ПП «Мегамікс»до ТОВ «Віст-Трім»() про стягнення заборгованості.

Згідно п. 1.3. адвокатської угоди замовник зобов’язується за надані юридичні послуги провести виплату винагороди(гонорару) у розмірі, згідно п. 4.1. адвокатської угоди.

Пунктом 4.1. адвокатської угоди передбачено, що за надані юридичні послуги замовник сплачує виконавцю винагороду (гонорар) у розмірі 500,00 грн.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору.

Відповідно до пункту 10 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 04.03.1998р. № 02-5/78 “Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України” витрати позивачів та відповідачів, пов’язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об’єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п’ятою статті 49 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, і платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на юридичні послуги у розмірі 500,00 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач відзиву, пояснень та доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, суду не надав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у відповідності до наданого позивачем розрахунку.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача стягуються понесені позивачем витрати по сплаті держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. 4, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Віст-Трім»(вул. Шамрило, 12, м. Київ, 04112; п/р в АБ «АЖІО», МФО 300175, ) на користь приватного підприємства «МЕГАМІКС»(юр. адреса: вул. Київська, 19, м. Вишневе, Святошинський район, Київська обл., 08132; факт адреса: вул. Полупанова, буд. 21, оф. 411, а/с 97, м. Київ, 04114; п/р 0 в ВАТ «Банк Український Капітал»м. Києва, МФО 320371, ) борг в сумі 525 (п’ятсот двадцять п’ять) грн. 18 коп., 500(п’ятсот) грн. 00 коп. витрат по оплаті юридичних послуг адвоката, державне мито в сумі 102 (сто дві) грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення –01.07.2008