ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

23.06.2008

Справа №2-15/6456.1-2007

По скарзі Санаторія „Прикордонник” (військова частина 1487) Державноїприкордонної служби України (98655, АР Крим, м. Ялта, Севастопольське шосе, 4)

До Держаної виконавчої служби в м. Ялта АР Крим (98600, АР Крим, м. Ялта, вул. Московська, 45)

Зацікавлена особа Фірма «Микола» (95022, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Західна,5)

Скарга на дії ДВС

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від заявника – Шовкун С.І., довіреність б/н від 28.12.2007 р., у справі

Від ДВС – Лаппа О.Л., довіреність б/н від 04.06.2.008 р., у справі

Від зацікавленої особи – не з’явився

Обставини справи: Фірма “Микола” звернулась до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Військової частини № 1487 про стягнення 145738,55 грн.

Ухвалою Господарського суду АР Крим від 21.08.2003 р. справа була прийнята до провадження Першим заступником Голови ГС АР Крим суддею Ковтун Л.О. із привласненням номеру 2-1/12393-2003.

Рішенням господарського суду АР Крим від 14.10.2003 р. позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 118898,86 грн. В іншій частині в позові відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 18.02.2004 р. скасовано рішення господарського суду АР Крим від 14.10.2003 р., в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.06.2004 р. по станову Севастопольського апеляційного господарського суду від 18.02.2004 р. скасовано, а рішення господарського суду АР Крим від 14.10.2003 р. залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 07.10.2004 р. відмовлено у пору шенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 30.06.2004 р.

Військова частина в порядку розділу ХІІІ Господарського процесуального кодексу України звернулась до го сподарського суду АР Крим із заявою про перегляд рішення господарського суду АР Крим від 14.10.2003 р. за нововиявленими обставинами, мотивуючи заяву тим, що скасування рішення господарського суду АР Крим від 17.06.2003 р. постановою Вищого господарського суду України від 13.11.2003 р. у справі № 2-18/714.1-2003 впливає на висновок суду про поважність причин пропуску строку позовної давності у рішенні господарського суду АР Крим від 14.10.2003 р. у даній справі.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 20.10.2005 р. в задоволенні заяви відмовлено, а рішення господарського суду АР Крим від 14.10.2003 р. залишено без змін.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.01.2006 р. ухвалу господарського суду АР Крим від 20.10.2005 р. та рішення господарського суду АР Крим від 14.10.2003 р. скасовано, в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду від 12.04.2006 р. постанову Севастопольського господарського суду від 12.01.2006 р. у справі № 2-1/13142.1-2005 скасовано, ухвалу господарського суду АР Крим від 20.10.2005 р. у дійсній справі залишено без змін.

08.05.2007 р. до господарського суду надійшло подання Військового прокурора Севастопольського гарнізону в інтересах держави в особі Санаторію “Прикордонник” (в/ч 1487) про перегляд рішення господарського суду АР Крим від 14.10.2003 р. з дійсної справи № 2-1/12323-2003 за нововиявленими обставинами.

Справа передана на розгляд судді господарського суду АР Крим І.А. Іщенко із привласненням їй номеру 2-15/6456.1-2007, призначений розгляд заяви.

Ухвалою ГС АР Крим від 31.08.2007 р. по справі № 2-15/6456.1-2007 подання Військового прокурора Севастопольського гарнізону в інтересах держави в особі Санаторію “Прикордонник” (в/ч 1487) про перегляд рішення господарського суду АР Крим від 14.10.2003 р. за нововиявленими обставинами залишено без задоволення, рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 14.10.2003 р. у справі №2-1/12323-2003 залишено без змін.

17.01.2008 р. Санаторій „Прикордонник” (військова частина 1487) Державної прикордонної служби України звернувся до господарського суду зі скаргою на дії ДВС у м. Ялта, в якій просить суд визнати незаконним дії ДВС у м. Ялта щодо перерахування бюджетних коштів, що були списані з санаторію за КЕКВ 1139 «Оплата інших послуг та інші видатки» за програмою 5341020 «Забезпечення особового складу Держприкордонслужби» з призначенням на погашення штрафних санкцій у сумі 86615,51 грн. за наказом ГС АР Крим № 2-18/4166-2001, на погашення основної суми боргу за наказом ГС АР Крим № 2-1/12323 від 14.10.2003 р.

Також просить суд визнати стягнені з санаторію грошові кошти в сумі 86615,51 грн. в якості виплачених на погашення штрафних санкцій за наказом ГС АР Крим № 2-18/4166-2001 та зобов’язати ДВС у м.. Ялті здійснити уточнення стягнених сум та закрити виконавче провадження з виконання наказу ГС АР Крим № 2-18/4166-2001 як таке, що виконане.

Ухвалою ГС АР Крим від 22.01.2008 р. скарга була прийнята до розгляду та призначена до слухання.

У судовому засіданні та у письмових запереченнях представник Фірми «Микола» проти доводів, викладених у скарзі, заперечує, просить суд у задоволенні скарги відмовити.

Представник Відділу державної виконавчої служби Ялтинського міського управління юстиції у судовому засіданні та у письмових поясненнях проти скарги заперечував, пояснивши, що дії виконавчої служби були здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства.

18.02.2008 р. до господарського суду АР Крим надійшла заява Санаторія „Прикордонник” (військова частина 1487) Державної прикордонної служби України, в якій просить суд здійснити поворот виконання рішення Господарського суду АР Крим по справі 2-1/12323-2003 від 14.10.2003 р., видати наказ про повернення (стягнення з фірми «Микола») зайво стягнених грошових коштів в сумі 27651,55 грн., у зв’язку з винесенням Севастопольським апеляційним господарським судом 27.11.2007 р. у справі 2-15/6456.1-2007 постанови, якою було змінено рішення Господарського суду АР Крим по справі № 2-1/12323-2003 від 14.10.2003 р., стягнуто з Санаторія „Прикордонник” (військова частина 1487) Державної прикордонної служби України суму боргу у розмірі 13910,86 грн., наказ Господарського суду АР Крим від 26.10.2003 р., виданий на виконання вказаного рішення визнано таким, що не підлягає виконанню, та зобов’язано господарський суд АР Крим видати новий наказ на виконання Постанови Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.11.2007 р.

Вказана заява була прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні 23.06.2008 року представником заявника була надана заява про залишення без розгляду заяви від 18.02.2008 р. про поворот виконання у зв’язку зі скасуванням 28.05.2008 р. Вищим господарським судом України постанови Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.11.2007 р.

Суд вважає за можливе вказану заяву задовольнити.

Розгляд заяви відкладався в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали виконавчого провадження, суду дійшов наступного висновку.

У провадженні Державної виконавчої служби м. Ялта здійснюється виконавче провадження за наказом господарського суду АР Крим по справі № 2-1/12323-2006 від 26.10.2003 р. та виконавче провадження за наказом господарського суду АР Крим № 2-18/4166-2001 від 22.06.2006 р. про стягнення з санаторію «Прикордонник» на користь фірми «Микола» грошових коштів у розмірі 120474,24 грн. та 85050,93 грн. відповідно.

Так, заявник скарги Санаторій „Прикордонник” (військова частина 1487) Державної прикордонної служби України зазначає, що Відділом державної виконавчої служби Ялтинського міського управління юстиції при виконанні наказів ГС АР Крим у справі № 2-1/12323 від 14.10.2003 р. у справі № 2-18/4166 всі стягнені з боржника кошти були списані та перераховані стягувачу у виконання лише одного наказу у справі № 2-1/12323-2003 , що на думку боржника є порушенням статей 44-1, 49 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 11.2 Інструкції про порядок проведення виконавчих дій, а також статей 7, 10 Бюджетного кодексу України.

Однак викладені заявником факти не є порушенням статті 44-1 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки зазначена норма визначає порядок виплати стягнених грошових сум.

Пунктом 11.2 Інструкції про порядок проведення виконавчих дій також визначає порядок видачі коштів стягувачам та обліку депозитних сум.

Черговість задоволення вимог стягувачів передбачена статтею 44 Закону України «Про виконавче провадження», проте обидва стягувачі за наказами № 2-1/12323 та № 2-18/4166 відносяться до п’ятої черги. Проте законом не обумовлена черговість задоволення вимог стягувачів в межах однієї черги.

Що стосується посилання заявника на порушення виконавчою службою статей 7, 10 Бюджетного кодексу України, то суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Заявник посилається на порушення виконавцем пункту 8 частини 1 статті 7 Бюджетного кодексу України, яким передбачений принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями. Фактично заявник зазначає, що Ялтинським відділенням Управління Держказначейства України було здійснено списання коштів з рахунку боржника у виконання наказу ГС АР Крим № 2-1/12323-2003 по коду економічної класифікації видатків 1139, тоді як повинно було бути здійснено по КЕКВ 1137.

Проте згідно з положеннями Бюджетного кодексу України ДВС м. Ялта не є розпорядником бюджетних коштів.

Крім того, згідно з пунктом 1.5 Порядку примусового списання (стягнення) коштів з рахунків установ та організації, відкритих в органах Державного казначейства, затвердженого наказом Держказначейства України від 05.10.2001 р. № 175, якщо в платіжній вимозі та/або супровідних документах до нього не визначений код економічної класифікації видатків, то органи Державного казначейства самостійно визначають коди економічної класифікації видатків, по яким відбуватиметься примусове списання (стягнення) коштів та/або на які буде накладений арешт (виходячи з економічної сутності платежу).

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, досліджених судом у судовому засіданні, виконавче провадження по виконанню наказу ГС АР Крим № 2-1/2323 були відкрито 2 вересня 2004 р., а наказу ГС АР Крим № 2-18/4166 – 17.07.2006 р., тобто з різницею майже в два роки.

Таким чином, державним виконавцем виконання судових наказів здійснювалося в порядку черговості. Більш того, ані Законом України «Про виконавче провадження», ані Інструкцією про порядок проведення виконавчих дій, не встановлено, що при наявності зведеного виконавчого провадження виконання здійснюється по всім виконавчим документам одночасно, або в пропорційному розмірі. Суд звертає увагу, що в даному випадку і за наказом ГС АР Крим № 2-1/2323 і за № 2-18/4166 стягувачем є одна і та ж сама особа - Фірма «Микола».

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 Закону України «Про державну виконавчу службі в Україні» встановлено, що працівник органу державної виконавчої служби зобов’язаний сумлінно виконувати службові обов’язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, виконавчою службою здійснені заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання наказу ГС АР Крим № 2-1/12323-2003 належним чином.

Крім того, суд вважає доречним зазначити, що на сьогоднішній день виконавче провадження щодо примусового виконання наказу ГС АР Крим № 2-1/12323-2003 закінчено постановою від 30.11.2007 р.

За таких обставин, скарга Санаторія „Прикордонник” (військова частина 1487) Державної прикордонної служби України не підлягає задоволенню.

Керуючись статтям 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Санаторія „Прикордонник” (військова частина 1487) Державної прикордонної служби України залишити без задоволення.

Ухвалу на адресу сторін направити рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.