ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.08.08 р.                     Справа № 44/95пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” (представник Березін Д.П., довіреність № 9/217 від 08.01.08 року) в особі відокремленого підрозділу „Шахта імені Михайла Івановича Калініна”, до відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України” (представник Василенко С.М., довіреність 2979 від 04.06.08 року) в особі філії Калінінське відділення № 8143 міста Донецька, про зобов’язання відповідача повернути орендоване майно та не чинити перешкод у здійсненні права користування та розпорядження позивачем своїм майном,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „Донецька вугільна енергетична компанія” (далі – Компанія) в особі відокремленого підрозділу „Шахта імені Михайла Івановича Калініна” (далі – Шахта) звернулося до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України” (далі – Банк) в особі філії Калінінське відділення № 8143 міста Донецька (далі – Орендар) про зобов’язання Орендаря негайно повернути Компанії приміщення центральної частини першого поверху гуртожитку № 54 загальною площею 171,6 м2, розташоване за адресою місто Донецьк, вулиця Марії Ульянової 56а (далі – Приміщення), які були раніше передані відповідачу у оренду згідно договору оренди № 226 від 08.07.99 року (далі – Договір). Позовні вимоги Компанії ґрунтуються на закінченні 01.01.04 року строку дії Договору, через що орендоване Приміщення підлягає поверненню наймодавцеві.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та надав витребувані судом додаткові документи.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що Договір є автоматично пролонгованим, порушень Договору відповідач не припускався з моменту початку користування Приміщенням у 1979 році, до того ж, питання про укладення нової редакції Договору на теперішній час вирішується Міністерством вугільної промисловості України та Фондом державного майна України. Відповідач зазначив, що нездійснення оплати Орендарем та Банком за користування Приміщенням у 2008 році викликане ненаданням позивачем рахунків на оплату орендної плати в 2008 році.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 15.07.08 року до 06.08.08 року.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Компанії підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Дослідивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов’язки наймодавця державного відкритого акціонерного товариства „Шахта імені М.І.Калініна” дочірнього підприємства державної холдингової компанії „Донвугілля” (далі – Підприємство) та Орендаря, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором майнового найму (оренди) державного майна, який підпадає під правове регулювання норм Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, а також статей 256-276 ЦК УРСР, статей 759-786 ЦК України і статей 283-292 ГК України.

Правонаступництво Компанії та її структурного підрозділу Шахти по правах та обов’язках Підприємства, що виникають з Договору, підтверджені наказами Міністерства палива та енергетики України № 58 від 07.02.03 року, № 492 від 18.08.04 року та № 238 від 26.05.05 року, наразі факт означеного правонаступництва сторонами визнається та не оспорюється.

Таким чином, в силу статті 256 ЦК УРСР, статті 759 ЦК України, статті 283 ГК України та статті 2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, а також пункту 1.1 Договору Підприємство, а згодом і Компанія, зобов’язалося надати, а Орендар – прийняти у строкове платне користування Приміщення.

Умовами пункту 9.1 Договору передбачено строк дії Договору на 17 місяців 22 дні з 08.07.99 року до 31.12.00 року. У подальшому, як випливає зі змісту додаткових угод до Договору № 2 від 22.12.00 року та № 5 від 02.01.02 року, строк дії Договору пролонговувався за домовленістю сторін на один рік з 31.12.00 року до 31.12.01 року та на два роки з 31.12.01 року до 31.12.03 року відповідно.

За відсутності протягом місяця після закінчення строку дії Договору заяви однієї із сторін про припинення Договору або зміну його умов – зазначена угода в силу статті 764 ЦК України, статті 284 ГК України та статті 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” вважається продовженою на тих самих умовах й на той самий строк, що визначені Договором (два роки).

Строк Договору, як зазначалося вище, закінчився 31.12.03 року, наразі, через відсутність письмових заперечень сторін проти його продовження, суд вважає, що строк дії Договору на передбачених у ньому умовах пролонгувався до 31.12.05 року включно в силу закону. Згодом, на підставі зазначених вище норм права Договір знову пролонгувався до 31.12.07 року, оскільки сторони не довели суду, що у періоди 31.12.03-31.01.04 року та 31.12.05-31.01.06 року сторони висували будь-які пропозиції щодо зміни або припинення Договору.

Позивач (Шахта) перед закінченням строку дії Договору 31.12.07 року та після зазначеного періоду надсилав Орендареві листи № 21/1080 від 23.08.07 року, № 21/1412 від 30.10.07 року, № 21/1503 від 22.11.07 року та № 21/0682 від 15.07.08 року, в яких зазначалося про закінчення строку дії Договору, безпідставність перебування Орендаря у Приміщенні, заперечення проти продовження строку дії Договору та вимоги щодо звільнення Приміщення. Відповідач підтвердив факт отримання зазначених листів, і навіть погодився з фактом відсутності договірних правовідносин за Договором, висловивши зазначену позицію у листах № 2601 від 10.12.07 року та № 900 від 17.03.08 року.

З огляду на наведене, суд вважає, що з 31.12.07 року строк дії Договору – припинився в силу частини 1 статті 763 ЦК України, оскільки правило автоматичної пролонгації Договору, передбачене статтею 764 ЦК України, в цій ситуації не є застосовним, тому що перед та після закінчення строку дії Договору Орендареві було повідомлено рішення Шахти про припинення дії Договору. Той факт, що надіслання сторонами одне одному листів щодо припинення дії Договору та відсутності договірних відносин між сторонами відбулося не у період, визначений нормами статті 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” (один місяць після закінчення строку дії Договору) – суд вважає несуттєвим для правової оцінки правовідносин у справі, оскільки наймодавець до моменту закінчення строку дії Договору чітко та неодноразово висловлював незгоду з продовженням дії Договору, а відповідач, припинивши здійснювати оплату орендної плати в 2008 році, конклюдентно погодився із закінченням дії Договору. До того ж, можливість внесення зацікавленою особою заяви про припинення умов Договору до моменту його закінчення (для запобігання автоматичній пролонгації угоди) визначена і пунктом 12 роз’яснень президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/237 від 25.05.00 року „Про деякі питання практики застосування Закону України „Про оренду державного та комунального майна”.

Посилання Орендаря на ненадання позивачем в 2008 році рахунків на оплату орендної плати – суд не бере до уваги, оскільки умови Договору не передбачають обов’язковою підставою для внесення плати за користування Приміщенням видачу Шахтою або Компанією відповідних рахунків.

Нормами статті 785 ЦК України та статті 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” передбачено обов’язок Орендаря після припинення дії Договору повернути Шахті Приміщення у стані, в якому Приміщення було одержане, з урахуванням нормального зносу.

За своїм загальноправовим змістом, позовна вимога щодо зобов’язання повернути Приміщення фактично є засобом захисту цивільного права у вигляді примусового виконання обов’язку в натурі, визначеним статтею 16 ЦК України. Водночас, відповідачем на час винесення рішення суду не надано суду доказів повернення орендованого майна, тому зазначені вимоги підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд не може задовольнити вимоги Компанії щодо зобов’язання відповідача не чинити перешкод у користуванні та розпорядженні позивачем своїм майном, оскільки позивачем не доведено ані факту створення відповідачем перешкод у користуванні майном Шахти, ані визначено, якого саме майна стосується зазначена позовна вимога, ані зазначено, яким саме протиправним діям відповідача у майбутньому має запобігти суд у своєму рішенні.

Суд відхиляє клопотання відповідача щодо залучення до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, оскільки зазначений суб’єкт не є стороною за Договором, причому зазначена угода не створює для останнього жодних прав та обов’язків.

З огляду на наведене, причиною виникнення спору є протиправне порушення Орендарем умов Договору, а також порушення останнім норм ЦК України, які регулюють загальні умови виконання зобов’язань та правила виконання договорів майнового найму (оренди). Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі ст.ст.256-276 ЦК УРСР, ст.ст.11, 204, 382, 392, 397, 525, 759-786 ЦК України, ст.ст.283-292 ГК України, ст.ст.2, 5, 17, 26, 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, керуючись ст.ст.1, 2, 22, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позов державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” в особі відокремленого підрозділу „Шахта імені Михайла Івановича Калініна” до відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України” в особі філії Калінінське відділення № 8143 міста Донецька про зобов’язання відповідача повернути орендоване майно.

Зобов’язати філію Калінінське відділення № 8143 міста Донецька відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України” повернути відокремленому підрозділу „Шахта імені Михайла Івановича Калініна” державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” приміщення центральної частини першого поверху гуртожитку № 54 загальною площею 171,6 м2, розташоване за адресою місто Донецьк, вулиця Марії Ульянової 56а, яке було предметом оренди за договором оренди № 226 від 08.07.99 року.

В решті позовних вимог – відмовити.

Стягнути з філії Калінінське відділення № 8143 міста Донецька відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України” на користь державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” суму сплаченого державного мита 42,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 59 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

Надруковано у 3 примірниках:

1 – позивачу

2 – відповідачу

3 – господарському суду Донецької області