ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"14" липня 2008 р.

Справа № 2/157

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді ДеревінськоїЛ.В., розглянув матеріали справи № 2/157

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Мегаполіс", м. Запоріжжя

до відповідача: споживчого товариства "Новоархангельське", смт.Новоархангельськ Новоархангельського району Кіровоградської області

про стягнення 6361,62 грн.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - участі не брав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином;

від відповідача – участі не брав;

Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Мегаполіс" подано позов до споживчого товариства "Новоархангельське" про стягнення 6361,62 грн., з яких 5250,92 грн. боргу, 414,36 грн. пені, 635,37 грн. збитків від інфляції та 60,97 грн. 3% річних.

Відповідач позов не заперечив, витребувані документи не подав.

Згідно зі ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб – учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи – учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу. Відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце слухання справи по відомій суду адресі: вул. Слави, 47, смт. Новоархангельськ Кіровоградської області, 26100, яка зазначена в позовній заяві та довідці ЄДРПОУ від 28.05.08р., про що свідчить Вих. № 13545 від 21.05.08р.

Розглянувши наявні матеріали справи господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Мегаполіс" та споживчим товариством "Новоархангельське" укладено договір постачання № 354 від 18.12.2007р.

У відповідності до п. 1.1. вказаного договору постачальник (ТОВ "Торгівельний будинок "Мегаполіс") зобов'язується передати у власність покупця товар, а покупець (СТ "Новоархангельське") зобов'язується прийняти товар та оплатити на умовах договору.

Сторони в п. 5.2 договору погодили остаточний термін оплати складає 7 календарних днів з моменту одержання товару покупцем.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем на виконання умов договору передано відповідачеві згідно накладних № 25110 від 22.12.07р., № 25057 від 22.12.07р. товар на суму 5800,92 грн., одержання відповідного товару підтверджується підписом та відтиском печатки відповідача, що в відповідності до Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей № 99 від 16.05.1996р. є належним доказом підтвердження отримання товару.

Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, за отриманий товар розрахувався частково, борг становить 5250,92 грн.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця.

Згідно частини 2 вказаної статті до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Доказів оплати боргу в сумі 5250,92 грн. відповідачем до суду не подано.

Отже, позовні вимоги про стягнення 5250,92 грн. боргу за отриманий товар за договором поставки обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Сторони в п. 8.1 договору погодили за порушення строків розрахунків передбачених договором, покупець виплачує постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2% від суми заборгованості за кожний день прострочення розрахунків.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочку сплати боргу в сумі 414,36 грн. за період з 30.12.07р. по 15.05.08р.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено виконання зобов’язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею), згідно статті 549 ЦК України, є грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Розрахунок позивача про стягнення пені за період з 30.12.07р. по 15.05.08р. на суму 414,36грн. обґрунтований та позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних в сумі 60,97 грн. за період з 30.12.07р. по 15.05.08р. та збитків від інфляції в сумі 635,37 грн. за період з грудня 2007р. по березень 2008р. включно.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який построчив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора, зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування 3 % річних в сумі 60,97 грн. за період з 30.12.07р. по 15.05.08р. та збитків від інфляції в сумі 635,37 грн. за період з грудня 2007р. по березень 2008р. включно підтверджується обґрунтованим розрахунком позивача та позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 93, 525, 526, 546, 549, 625, 655, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, 82, 84, 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з споживчого товариства "Новоархангельське", вул. Слави, 47, смт. Новоархангельськ Новоархангельського району Кіровоградської області (р/р 5583 Новоархангельське відділення "Приватбанк", МФО 323583, код 34336758) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Мегаполіс", пр. Леніна, 96, м. Запоріжжя (код 25484884, р/р 6099 в ЗРУ КБ “Приватбанк”, МФО 313399) боргу в сумі 5250,92 грн., збитки від інфляції в сумі 635,37 грн., 3% річних в сумі 60,97 грн. та 414,36 грн. пені, а також судові витрати на державне мито в сумі 102 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Наказ видати стягувачеві після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленого законом порядку.

Суддя Л.В. Деревінська