ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2008 р.

№
22/139

Вищий  господарський
суду  України  в складі колегії

суддів:

Грейц
К.В. -головуючого,
Бакуліної С.В., Глос О.І.,

розглянувши
матеріали касаційної скарги

СПД
ОСОБА_1

на  постанову

від
18.02.2008

Київського
міжобласного апеляційного господарського суду

у
справі  господарського суду Полтавської
області № 22/139

за
позовом

СПД
ОСОБА_2

до

ВАТ
"Полтава-Авто"

про

стягнення
49946 грн.

за
участю представників:
- позивача

не
з'явився

-
відповідача

Ломаков
О.М.  (довіреність № 8 від 31.03.2008)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Полтавської області від 04.12.2007 у справі № 22/139 (суддя
Георгієвський В.Д.), залишеним без змін постановою Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 18.02.2008 (колегія суддів у складів
головуючого судді Жук Г.А., суддів Агрикової О.В., Рудченка С.Г.), в
задоволенні позовних вимог СПД ОСОБА_2 до ВАТ "Полтава-Авто" про
стягнення 49946 грн. заборгованості за поставку нафтопродуктів зі штрафними
санкціями за угодами від 01.09.2003 та від 01.01.2004 відмовлено.

Судові
акти у справі вмотивовані приписами ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального
кодексу України та преюдиціальними положеннями рішень господарського суду
Полтавської області від 09.06.2006 у справі № 18/162 та від 27.06.2006 у справі
№ 10/119-5/225.

СПД
ОСОБА_2, не погоджуючись з рішенням та постановою у справі, в поданій
касаційній скарзі просить їх скасувати і прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм
процесуального права.

Свої
вимоги скаржник обґрунтовує тим, що суди неправомірно застосовували ч. 2 ст. 35
Господарського процесуального кодексу України, оскільки, на думку скаржника,
факти, встановлені у справах № 18/162 та №10/119-5/225 господарського суду
Полтавської області, не доводять оплату відповідачем у повному обсязі вартості
поставлених нафтопродуктів, адже, сума 34000 грн., яка була зарахована судами в
оплату нафтопродуктів, фактично є поворотною фінансовою допомогою, наданою
відповідачем.

Відповідно
до розпорядження в.о. голови судової палати Вищого господарського суду України
від 28.05.2008 № 02-12.2/180 у зв'язку з тим, що суддя Глос О.І. приступила до
виконання своїх обов'язків, розгляд касаційної скарги у справі здійснюється у
постійному складі колегії: головуючого судді Грейц К.В., суддів Бакуліної С.В.,
Глос О.І.

Представник
скаржника своїм процесуальним правом участі в судовому засіданні касаційної
інстанції не скористався.

Заслухавши
у відкритому судовому засіданні пояснення представника відповідача, перевіривши
повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в
постанові апеляційного та рішенні місцевого господарських судів, колегія суддів
Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами
попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено, що в 2003 році між
ВАТ "Полтава-Авто" (споживач) та СПД ОСОБА_2 (постачальник) укладено
угоду про відпуск нафтопродуктів, за умовами якої постачальник прийняв на себе
зобов'язання з 03.01.2003 постачати споживачеві нафтопродукти на загальну суму
300000 грн.

01.01.2004
між тими ж сторонами укладено угоду про відпуск нафтопродуктів з 01.01.2004 на
суму 100000 грн.

В
порядку виконання зазначених договорів, відповідач отримані від позивача
нафтопродукти оплатив в сумі 268564,56грн.

Також,
02.04.2004 між сторонами укладено договір про надання поворотної фінансової
допомоги, за умовами якого ВАТ "Полтава-Авто" (позикодавець) надає
СПД ОСОБА_2 (позичальнику) фінансову допомогу у сумі 34000 грн. строком до
02.07.2004, а позичальник зобов'язався прийняти та повернути цю допомогу в
строки та на умовах визначених договором.

На
виконання зазначеного договору позикодавець надав позичальникові поворотну
фінансову допомогу в розмірі 34000 грн. строком до 02.07.2004, що підтверджується
актом від 02.04.2004.

Позивач,
посилаючись на помилкове включення перерахованої відповідачем суми 34000 грн.
поворотної фінансової допомоги в оплату за отримані ним нафтопродукти,
звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за
нафтопродукти в сумі 34000 грн. з нарахуванням на зазначену суму пені,
інфляційних та річних.

Відмовляючи
в позові, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про безпідставність і
необґрунтованість позовних вимог, з яким погоджується і колегія суддів
касаційної інстанції.

Так,
рішенням господарського суду Полтавської області від 09.06.2006, залишеним без
змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від
04.10.2006 та постановою Вищого господарського суду України від 24.01.2007 у
справі № 18/162, задоволені позовні вимоги ВАТ "Полтава-Авто" про
стягнення з СПД ОСОБА_2 34000 грн. поворотної фінансової допомоги за договором
від 02.04.2004.

Рішенням
господарського суду Полтавської області від 27.06.2006, залишеним без змін
постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від
12.02.2007 та постановою Вищого господарського суду України від 01.08.2007 у
справі № 10/119-5/225, задоволено позов СПД
ОСОБА_2 про стягнення з ВАТ "Полтава-Авто" 67912,29 грн.
заборгованості за угодами про відпуск нафтопродуктів.

В
обґрунтування зазначеного рішення у справі № 10/119-5/225 суди послались на
висновок № 811 від 29.12.2006 судово-економічної експертизи Харківського
науково-дослідного інститут судових експертиз ім. М.С.Бокаріуса, яким
визначено, що заборгованість ВАТ "Полтава-Авто" перед СПД  ОСОБА_2 за бензин на момент здійснення
експертизи складає 67912,29 грн.

При
цьому, як встановлено судами попередніх інстанцій, угоди на поставку
нафтопродуктів, за якими заявлено до стягнення заборгованість у даній справі,
зокрема, угоди від 01.09.2003 та від 01.01.2004, були предметом дослідження у
справі № 10/119-5/225 поряд з іншими укладеними сторонами угодами про відпуск
нафтопродуктів, і заборгованість за вказаними угодами є складовою суми 67912,29
грн. позовних вимог у справі № 10/119-5/225.

Отже,
суди попередніх інстанцій правомірно застосували ч. 2 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України і визнали факт заборгованості ВАТ
"Полтава-Авто" у сумі  67912,29
грн., встановлений господарським судом Полтавської області під час розгляду
справи № 10/119-5/225 в рішенні, що набуло законної сили, преюдиціальним, тобто
таким, що не потребує доказування і носить обов'язковий характер при розгляді
інших спорів між тими ж сторонами, тобто, у даній справі.

Відповідно
до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України
переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду
чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Таким
чином, посилання скаржника на неправомірність застосування судами ч. 2 ст. 35
Господарського процесуального кодексу України внаслідок неврахування
помилкового включення зворотної фінансової допомоги в сумі 34000 грн. до складу
сум, перерахованих відповідачем в оплату заборгованості за нафтопродукти, не
приймаються до уваги колегії суддів касаційної інстанції, адже, зазначені
обставини, про які позивачеві було відомо, зокрема, з рішення від 09.06.2006 у
справі № 18/162, могли і повинні були бути предметом дослідження саме у справі
№ 10/119-5/225, рішення у якій ухвалено 27.06.2006, тобто, пізніше, однак, не у
даній справі між тими ж сторонами, про той же предмет і, фактично, з тих же
підстав, але, обставини, на яких ґрунтується вимога у даній справі, визначені
позивачем як помилка у зарахуванні наданої відповідачем фінансової допомоги в
оплату за нафтопродукти.

Викладене
свідчить, що під час прийняття рішення та постанови у справі, суди попередніх
інстанцій не припустились порушення або неправильного застосування норм чинного
матеріального та процесуального законодавства, а, отже, підстави для їх
скасування або зміни відсутні.

Керуючись
ст. ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 18.02.2008 у
справі господарського суду Полтавської області                  № 22/139 залишити без змін.

Касаційну
скаргу СПД ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Головуючий
суддя
К.В.Грейц

Судді                                                                                                        С.В.Бакуліна

О.І.Глос