ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.08                                                                                           Справа № 16/8

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого – судді                                                  Давид Л.Л.

Суддів                                                                      Краєвської М.В.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СІО-К»вхід № Львівського апеляційного господарського суду 184 від 26.06.2008 р.

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.05.2008 р.

у справі № 16/8 (суддя –Васьковський О.В.)

за первісним позовом Приватного підприємства «Термет», с. Байківці, Тернопільський район, Тернопільська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІО-К», смт. Великий Березний, Закарпатська область

про стягнення суми 150 901,04 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІО-К», смт. Великий Березний, Закарпатська область

до Приватного підприємства «Термет», с.Байківці, Тернопільський район, Тернопільської області

про зобов»язання передати документи на товар відповідно до договору купівлі-продажу, стягнення збитків у сумі 176 241,62 грн.

за участю представників сторін:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом: Пньов П.О. –адвокат (довіреність за вих. №5 від 08.09.2008 р.);

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): Горінецький В.Й. –представник (довіреність від 14.11.2007 р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 23.05.2008 р. у справі № 16/8 задоволено позовні вимоги Приватного підприємства «Термет», с. Байківці, Тернопільський район, Тернопільської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІО-К», смт. Великий Березний, Закарпатська область про стягнення 150 901,04 грн. В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СІО-К», смт. Великий Березний, Закарпатська область до Приватного підприємства «Термет», с. Байківці, Тернопільський район, Тернопільської області про зобов»язання передати документи на товар відповідно до договору купівлі-продажу та стягнення збитків у сумі 176 241,62 грн. відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що у відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач за первісним позовом не виконав взяті на себе зобов»язання по договору купівлі-продажу №704/л-3 від 12.04.2007 р. в частині сплати основного боргу, а тому позовні вимоги по первісному позову підлягають задоволенню, як в частині стягнення заборгованості в розмірі 141 399,78 грн., так і в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 8 733,9 грн. та трьох процентів річних –767,36 грн. у відповідності до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України. В задоволенні зустрічного позову про зобов»язання передати документи на товар відповідно до договору купівлі-продажу та стягнення збитків у сумі 176 241,62 грн. відмовлено, з огляду на те, що спір щодо ненадання документів до майна, що передається виник із неправильних дій Покупця (Позивача за зустрічним позовом ) і його вимоги не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та умовах договору. Крім цього, Позивачем за зустрічним позовом не доведено факту порушення з боку Відповідача за зустрічним позовом його цивільного права, а тому збитки в сумі 176 241,62 грн. є недоведеними.

Товариство з обмеженою відповідальністю «СІО-К», не погодившись з винесеним рішенням подав апеляційну скаргу, б/н від 13.06.2008 р., в якій покликається на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права та неповним дослідженням матеріалів та обставин справи

Судом зроблено, на думку Скаржника, невірний висновок, щодо моменту, з якого особа має право застосовувати положення ст. 666 Цивільного кодексу України, оскільки в першій відповіді від 15.02.2008 р. на надіслану ПП «Термет»претензію, ТзОВ «СІО-К»встановило п»ятиденний термін для надання первинних документів, і лише у відповіді від 28.02.2008 р. поставив вимогу про розірвання договору, повернення сплачених за лісоматеріали коштів та повернення постачальнику з нашого боку отриманого товару. Відповіді з цього приводу Скаржником не отримано, а відтак покликання на наявність заборгованості ТзОВ «СІО-К»перед ПП «Термет»безпідставні.

Скаржник також вважає неправомірним те, що місцевий господарський суд обмежився в обґрунтуванні судового рішення тільки тим, що обов»язку щодо передачі первинних документів у договорі не встановлено, а відтак вимоги за зустрічним позовом є безпідставними, однак судом не з»ясовано фактичні обставини справи, оскільки, як стверджує Скаржник, - ПП «Термет»починаючи з 04.04.2007 р. поставлялись лісоматеріали і на поставлені лісоматеріали надавались первинні документи про походження лісоматеріалів, необхідні для оформлення сертифікатів.

Дані обставини, на думку Скаржника, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та прийняття нового, яким останній просить в первісному позові –відмовити, а зустрічний позов –задоволити, оскільки такий є обґрунтованим.

Позивач - Приватне підприємство «Термет», - у відзиві та його представник в судовому засіданні заперечили доводи апеляційної скарги, вважають їх необґрунтованими виходячи з того, що з метою звірки поставленого товару за весь період Сторонами у січні 2008 р. проведено звірку взаєморозрахунків, за результатами якої підтверджено заборгованість ТзОВ «СІО-К»перед ПП «Термет»в сумі 141 399,78 грн. , про що свідчить відмітка у акті звірки взаєморозрахунків. Виходячи з цього, посилання ТзОВ «СІО-К»в апеляційній скарзі на те, що у них не було заборгованості перед ПП «Термет»є безпідставним. Крім цього, щодо предмету зустрічного позову Скаржник зазначає, що після систематичного, багаторазового отримання партій дуба кругляка, на кожного з них оформлялись окремі документи, ТзОВ «СІО-К»жодного разу не відмовлялось від товару, не направляло на адресу ПП «Термет»жодної претензії чи листа (повідомлення) щодо відсутності супроводжуючих товар документів, жодного разу не запропонувало змінити умови договору купівлі-продажу №704/3-л від 04.04.2007 р., а набуло право власності на товар шляхом складання відповідних документів, передбачених договором та законодавством України у сфері бухгалтерського і податкового обліку. У відповідності до ч. 1 ст. 666 Цивільного кодексу України покупець має право встановити розумний строк для передання документів , що стосуються товару , якщо ці документи підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства. Але ні договором купівлі-продажу, ні законодавством такого обов»язку на ПП «Термет»не покладено. Просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу ТзОВ «СІО-К» - без задоволення, як безпідставну та необґрунтовану.

В судовому засіданні 15.09.2008 р. представники сторін підтримали свої доводи і заперечення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, та у відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази, заслухавши представників сторін, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

04.04.2007 р. Приватним підприємством «Термет»(«Постачальник») та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІО-К»(«Покупець») уклали договір купівлі-продажу №704/л-3 (Т-1, а.с.9). Згідно п. 1.1. якого «Постачальник»(Позивач, (Відповідач за зустрічним позовом)) зобов»язується передати у встановлені строки дуб пиловник (надалі –Товар), у власність «Покупцю»(Відповідач (Позивач за зустрічним позовом)), а Покупець зобов»язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму на умовах цього Договору. Товар належить Постачальнику на праві власності, набутому на законних підставах, зі всіма наслідками , що звідси витікають.

Місцевим господарським судом встановлено, що Позивач здійснював посередництво, при отриманні товару від Відповідача та передачі його за договорами купівлі-продажу іншим суб»єктам господарювання (Т-1, а.с.63-77).

Умовами Договору №704/л-3 встановлено, що передача товару здійснюється за накладними, підписання яких представниками Сторін свідчить про фактичну передачу товару (п. 2.2.).

У відповідності до положень ст. 526 Цивільного кодексу України та ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов‘язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов‘язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов‘язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов‘язку в натурі.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч.1 ст.334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором. За відсутності умов щодо набуття права власності у договорі, право власності у відповідача на товар виникає у момент передачі товару за накладними.

Як вбачається з матеріалів справи в період з 30.04.2007 р. по 30.10.2008 р. Позивач за первісним позовом передав у власність Відповідачу за первісним позовом 2050,222 м3 дубу пиловника на загальну суму 3606660,96 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи, розхідними та податковими накладними.

Згідно п. 3.1. Договору , - розрахунки за цим договором здійснюються Покупцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Розрахунки проводяться в трьох денний термін з моменту підписання накладної (п. 3.2. Договору).

Відповідач за первісним позовом свої зобов»язання щодо оплати за отриманий товар не виконав, в зв»язку з чим у нього виникла заборгованість в сумі 141 399,78 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків (Т-1, а.с.25-26).

Позивач за первісним позовом звернувся до Відповідача з претензією за №1 від 13.02.2008 р. (Т-1, а.с.14-15), в якій ставить вимогу про перерахування грошових коштів в сумі 141 399,78 грн. на розрахунковий рахунок ПП «Термет». На вказану претензію Відповідачем надіслано відповідь листами від 15.02.2008 р. №77 та від 28.02.2008 р. №94 (Т-1, а.с.21-22, 23-24), де вказано, що Позивачем при передачі лісоматеріалів не надано первинних документів на поставлений товар та заявлено вимогу надати необхідні первинні документи на поставлений товар за договором.

Докази, що підтверджують виконання Відповідачем за первісним позовом зобов’язань щодо оплати вартості поставленого йому товару і відновлення тим самим порушених майнових прав кредитора на момент розгляду спору судом, у матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає доводи Позивача про порушення його майнових прав на заявлену суму основної заборгованості за поставлений товар правомірними, документально підтвердженими та не спростованими Відповідачем в установленому законом порядку, а тому, згідно ст. 15 Цивільного кодексу України, порушене право Товариства підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення з Відповідача 141 399,78 грн. грн. боргу за поставлений товар згідно Договору № 704/л-3 від 04.04.2007 р.

Згідно п. 4.1. Договору встановлено, що сторони несуть відповідальність за неналежне та або невиконання умов і вимог договору у визначеному законом порядку.

У відповідності до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України , боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що грошові зобов»язання по договору №704/л-3 від 04.04.2007 р. не виконанні в строк, місцевий господарський суд прийшов до вірного висновку про задоволення позову в частині стягнення згідно розрахунку трьох відсотків річних в сумі 767,36 грн. та 8733,9 грн. інфляційних нарахувань за час прострочення у відповідності до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України.

В процесі розгляду справи Товариством з обмеженою відповідальністю «СІО-К»подано зустрічну позовну заяву до Приватного підприємства «Термет»про зобов»язання ПП «Термет»передати приналежні документи та переданий ТзОВ «СІО-К»товар відповідно до договору купівлі-продажу №704/л-3 від 04.04.2007 р. та стягнути з ПП «Термет»суму збитків в розмірі 176 241,62 грн. (Т-1, а.с.126-129).

На виконання Договору Відповідач за зустрічним позовом передав Позивачу за зустрічним позовом 2050,222 м3 дуба половника на загальну суму 3606660,96 грн.

Позивач за зустрічним позовом з посиланням на ч.2 ст. 662 Цивільного кодексу України доводить, що Відповідач за зустрічним позовом повинен передати йому, як покупцеві первинні документи, що підтверджують походження лісоматеріалів та карантинні сертифікати.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосується товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Зі змісту договору вбачається, що сторони не погоджували особливі умови щодо приналежностей та документів, які повинні передаватися разом з майном. На кожну поставлену партію товару продавець передавав покупцю: податкові накладні, розхідні накладні, товаро-транспортні накладні та квитанції про приймання платежу. Виходячи із змісту та характеру договірних відносин при передачі дубу кругляка встановлено відсутність (так і потреби в них) яких-небудь приналежностей, тобто речей, що призначені для обслуговування іншої (головної) речі і пов’язані спільним призначенням, у відповідності до ст.186 Цивільного кодексу України. Крім накладних, жодних інших документів, які повинен передати продавець покупцю умовами договору не визначено.

Позивач за зустрічним позовом стверджує, що Відповідач повинен був, при передачі товару, передати первинні документи про походження лісоматеріалів та карантинні сертифікати, які необхідні для експорту переробленого товару за кордон, посилаючись при цьому на положення Тимчасового порядку видачі сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 р. № 1260.

З листа Державної інспекції з карантину рослин по Тернопільській області від 17.04.08 №76 (Т-2, а.с.115) вбачається, що територія нашої країни є зоною вільною від карантинних організмів лісу, у зв’язку із чим обов’язкового отримання карантинного сертифіката на партію деревини походженням з України не потрібно.

Судова колегія зазначає, що між сторонами виникли правовідносини із договору купівлі-продажу, що регулюється нормами Цивільного кодексу України про купівлю-продаж.

Позивач за зустрічним позовом посилається на положення ч. 2 ст. 662 Цивільного кодексу України, згідно якої продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосується товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. При цьому, останній не враховує положення ст. 666 Цивільного кодексу України, в якій визначено, що якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Посилання Скаржника на лист №94 від 28.02.2008 р. (Т-1, а.с.23-24) місцевим господарським судом вірно не взято до уваги, оскільки у ньому йдеться про відповідь на претензію Продавця (Позивача за первісним позовом) щодо сплати простроченої заборгованості та зазначалися умови такої сплати, зокрема, надання первинних документів на поставлені лісоматеріали, тобто місцевим господарським судом вірно встановлено, що мав місце вже не момент прийняття товару, а настав період прострочення, у зв»язку із несвоєчасною сплатою ціни товару.

Отже, спір щодо ненадання документів до майна, що передається, виник із неправильних дій Покупця (Позивача за зустрічним позовом) і його вимоги не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та умовах договору, а відтак не підлягає задоволенню.

Щодо відшкодування збитків в сумі 176 241,62 грн., судова колегія зазначає наступне.

У відповідності до ч.2 ст. 16 ЦК України відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відшкодування збитків як санкція може бути застосована в усіх випадках порушення цивільно-правових зобов‘язань, коли внаслідок такого порушення потерпіла сторона несе збитки.

Правовою підставою відшкодування шкоди є склад правопорушення, необхідними елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причиновий зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України вини Відповідача за зустрічним позовом і відповідно нанесення збитків, а відтак місцевим господарським судом правомірно відмовлено в задоволенні таких.

У відповідності до положень ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, чого Скаржником не зроблено.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.05.2008 р. у справі №16/8 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СІО-К», за вхід. № Львівського апеляційного господарського суду 184 від 26.06.2008 р. –без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України в порядку та строки, передбачені статтями 109-110 Господарського процесуального кодексу України.

4. Справу №16/8 повернути Господарському суду Закарпатської області.

Головуючий суддя                                                                                Л.Л.Давид

Суддя                                                                                                    М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                    Х.В.Мурська