ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

14.05.08                                                                                           Справа № 13/87

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді Дубник О.П.

суддів Зварич О.В.

Слука М.Г.

При секретарі судового засідання Ніколайчук С.В.

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Агроремтехсервіс»без номера та дати

на рішення господарського суду Чернівецької області від 28.02.2008р.

у справі №13/87

за позовом Відкритого акціонерного товариства (далі ВАТ) «Райффайзен Банк Аваль»в особі Чернівецької обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», м.Ченівці

до відповідача ТзОВ «Агроремтехсервіс», смт.Глибока

про стягнення заборгованості в розмірі 515911,26 грн.

за участю представників

від позивача – Білик С.І. –представник (дов. у справі);

від відповідача –Гульпак М.Д. –директор, Тимофічук Р.Р. - представник (дов. у справі).

Розпорядженням голови суду, яке знаходиться в матеріалах справи, проведено зміни в складі колегії суддів, без зміни головуючого судді.

Права та обов’язки згідно ст.22 ГПК України роз’яснено, заяв про відвід суддів не поступало. При наявності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 28.02.2008р. у справі №13/87 (суддя Миронюк С.О.) задоволено позов ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»в особі Чернівецької обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»до ТзОВ «Агроремтехсервіс»та стягнено з відповідача на користь позивача 677047,05 грн., що складається із 380000 грн. основного боргу за кредитним договором, 272814,93 грн. нарахованих і сплачених в строк відсотків за користування кредитними коштами, 18609,05 грн. суми пені, нарахованої за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань за кредитним договором, витрат на переоцінку предмету іпотеки в сумі 1400 грн., витрат на виготовлення копії інвентарної справи в сумі 123,07 грн., витрат пов’язаних з проведенням судової експертизи в сумі 4100 грн., 6714,24 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу за рахунок продажу предмету іпотеки, згідно договору іпотеки, посвідченого 23.03.04р. приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Кінащуком Н.М. за реєстр. №1241, а саме: будівлі та споруди (будівля їдальні загальною площею 1022,8 кв.м., літ «Д»; майстерня, в тому числі котельня, загальною площею 1805,4 кв.м., літ. «Е»; кузня, зварювальна дільниця загальною площею 203.3 кв.м., літ. «Ж»; столярний цех загальною площею 596,6 кв.м., літ. «З»; пилорама загальною площею 116,3 кв.м., літ. «І»; ливарний цех загальною площею 989,40 кв.м., літ. «Л»; СТОА загальною площею 40 кв.м., літ. «Г»), початкова ціна якого становить 1791874 грн., що знаходиться в смт.Глибока Чернівецької області по вул.Першотравневій, 47 Б-1 та які належать ТзОВ «Агроремтехсервіс».

Рішення суду мотивоване ст.ст.526, 1054 Цивільного кодексу України, ст.39 Закону України «Про іпотеку»від 05.06.03р., на підставі яких місцевим господарським судом зроблено висновок про підставність вимог позивача, оскільки відповідачем не виконано своїх зобов’язань за кредитним договором №010/06-34 від 03.03.04р., а саме у встановлені цим договором строки не повернув кредит в сумі 380000 грн. та не сплатив відсотків за користування кредитними коштами.

З підстав, зазначених в апеляційній скарзі, ТзОВ «Агроремтехсервіс»оскаржує рішення суду, як прийняте з порушенням норм процесуального права, зокрема ст.22 (в апеляційній скарзі, як зазначає апелянт, ним помилково вказано ст.27 ЦПК України), ст.79 ГПК України, наполягаючи на тому, що судом першої інстанції неправомірно порушено право його представника, який тільки вступив у дану справу, на ознайомлення з матеріалами справи та безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення розгляду останньої.

Крім того апелянт стверджує, що за отримання кредитних коштів він розписався, але даним кредитом скористався інший співзасновник ТзОВ «Агроремтехсервіс»гр.Пушкаш І.М., який ввів в оману директора позивача гр.Гульпака М.Д. з метою заволодіння шахрайським шляхом майна даного підприємства та, проти якого порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.ч.2, 3 ст.358, ч.1 ст.209 КК України.

Враховуючи вищевикладене, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким зупинити розгляд справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач не погоджується з доводами апелянта, стверджуючи, що суд першої інстанції, який розглядав дану справу за правилами господарського процесуального судочинства, не порушував ст.27 ЦПК України, яка вказана в апеляційній скарзі, а відносини між співзасновниками ТзОВ «Агроремтехсервіс», відносно одного з яких порушена кримінальна справа, не стосуються предмету даного спору і не можуть бути підставою для зупинення розгляду такого, тому оскаржуване рішення суду слід залиши без мін.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, судом встановлено наступне:

03.03.04р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»(кредитор) та ТзОВ «Агроремтехсервіс» (позичальник) було укладено кредитний договір №010/06-34 та додаткову угоду №1 від 10.06.04р., відповідно до яких відповідач отримав кредитні кошти в сумі 380000 грн., які зобов’язався повернути зі сплатою відсотків за користування у розмірі 21 відсотка до 02.03.07р.

Відповідно до п.3.1 даного договору кредитор надає позивальнику кредит на умовах його забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за користування.

Як встановлено місцевим господарським судом, в забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з вищевказаного кредитного договору, між позивачем та відповідачем 23.03.04р. підписано договір іпотеки, згідно якого в іпотеку передано будівлі та споруди, що належать на праві власності відповідачу, а саме, будівлі та споруди (будівля їдальні загальною площею 1022,8 кв.м., літ. «Д»; майстерня в тому числі котельня загальною площею 1805,4 кв.м., літ. «Е»; кузня, зварювальна дільниця загальною площею 203,3 кв.м., літ. «Ж»; столярний цех загальною площею 596,6 кв.м., літ «З», пилорама загальною площею 116,3 кв. м., літ. «І»; ливарний цех загальною площею 989,40 кв.м., літ «Л»; СТОА загальною площею 623 кв.м., літ «М»; трансформаторна підстанція загальною площею 40 кв.м., літ «Г»), що знаходиться в смт.Глибока Чернівецької області по вул. Першотравневій, 47 Б-1.

Судовою колегією з’ясовано, що місцевим господарським судом помилково зазначено, що вказаний вище договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу д.Кондратенком М.І., оскільки в дійсності такий посвідчено приватним нотаріусом Глибоцького РНО д.Кінащук Н.М.

Наявними у справі платіжними дорученнями підтверджується отримання відповідачем від позивача кредитних коштів в сумі 380000 грн.

Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено, що позивальник (відповідач) зобов’язується використовувати кредит на зазначені у договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків на умовах передбачених цим договором. Відсотки за кредит позичальник сплачує щомісяця платіжним дорученням на рахунок кредитора не пізніше останнього робочого дня кожного місяця та остаточно при погашенні кредиту.

Однак, як вбачається зі справи, відповідачем в установлений кредитним договором строк кредит у сумі 380000 грн. не повернуто, тому станом на 11.02.2008р. заборгованість останнього по цьому договору становить 380000 грн. основного боргу та 272814,93 грн. нарахованих і несплачених в строк відсотків за користування кредитними коштами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а ст. ст.525 цього ж Кодексу, що не допускає односторонньої відмови від виконання договору чи зміни умов його виконання.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), (ст.530 ЦК України).

В матеріалах справи відсутні докази визнання недійсними сторонами вищезазначених кредитного договору та договору іпотеки.

Згідно з п.10.1 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та відсотків за користування кредитом сторони встановили відповідальність у вигляді пені від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості за кожний день прострочення.

Згідно п.3.1.5 договору іпотеки іпотекодержатель (позивач) має право у випадку невиконання іпотекодавцем (відповідачем) зобов’язань за цим або кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки та за його рахунок задовольнити свою вимогу, визначену п.п.3.1.4 п.3.1 цього договору. Порядок такого способу задоволення визначається п.5 цього договору.

Зокрема, судом першої інстанції встановлено, що відповідач був повідомлений позивачем, що у випадку невиконання або неналежного виконання ним цієї вимоги позивачем буде застосовано передбачені кредитним договором штрафні санкції та звернено стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений договором іпотеки.

Враховуючи вищенаведені норми права та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції, як і місцевий господарський суд, вважає, що позивач підставно просить стягнути з відповідача пеню в сумі 18609,05 грн. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, витрати на переоцінку предмету іпотеки в сумі 1400 грн., витрат на виготовлення копії інвентарної справи в сумі 123,07 грн., витрати пов'язані з проведенням судової експертизи в сумі 4100 грн., оскільки вони узгоджуються з 3 розділом договору іпотеки.

Наведені апелянтом порушення норм процесу не знайшли свого документального підтвердження. Крім цього, суд апеляційної інстанції бере до уваги ч.ч.2, 3 ст.104 ГПК України.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення суду не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 103, 105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Чернівецької області від 28.02.08р. у цій справі –без змін.

2.          Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена згідно ст.ст.107, 109 ГПК України.

3.          Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуюча-суддя О.П. Дубник

суддя О.В.Зварич

суддя М.Г.Слука

Постанова підписана 19.05.2008р.