ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.08.08 р.                     Справа № 32/32пн

Господарський суд Донецької області у складі

Головуючого О.М. Сковородіної

Суддів Н.В. Ломовцевої

І.В. Зубченко

при секретарі судового засідання: Ю.П. Фесечко

за участю представників сторін:

від позивача: 1. Ілларіонов О.Ю. довіреність від 22.01.08р.

Тютенко В.С. довіреність від 14.02.08р.

2. Материнський А.М. довіреність від 15.02.08р.

3. Хребтов А.О. наказ № 24 від 05.08.08р.

від відповідача: Єфремова А.А. довіреність від 26.06.07р.

у справі за позовом: Прокурора Ворошиловського району м. Донецька в інтересах держави в особі: 1. Інституту фізики гірничих процесів Національної академії наук

України м. Донецьк

2. Донецького фізико-технічного інституту ім. О.О. Галкіна

3. Науково-технічного центру „Реактивелектрон” Національної академії

наук України м. Донецьк

до відповідача: Державного управління охорони навколишнього природного середовища Донецької області

про введення в експлуатацію будівлі та визнання права власності.

Прокурор Ворошиловського району м. Донецька в інтересах держави в особі 1) Інституту фізики гірничих процесів Національної академії наук України м. Донецьк, 2) Донецького фізико-технічного інституту ім. О.О. Галкіна, 3) Науково-технічного центру „Реактивелектрон” Національної академії наук України м. Донецьк звернувся до господарського суду з позовом до Інспекції державного архітектурно – будівельного контролю Донецької області м. Донецьк про введення в експлуатацію будівлі та визнання права власності.

В обгрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що 1986 року розпочалось будівництво лабораторного корпусу СКТБ ДонФТІ АН УРСР, яке в 1995 році були зупинено. В подальшому завершення будівництва мало відбуватись в межах договору про спільну діяльність від 17.07.1997р, укладеного між СКТБ ДонФТІ та Державним управлінням екобезпеки Мінекобезпеки України в Донецькій області (інвестор). Проте, умови зазначеного договору інвестором не виконані в повному обсязі, зокрема, об’єкт не зданий в експлуатацію, а його використання здійснюється Державним управлінням екобезпеки Мінекобезпеки України в Донецькій області та іншими особами без належних правових підстав.

Позивач, Науково - технічний центр „Реактивелектрон” Національної академії наук України, підтримував позицію прокурора в повному обсязі, та пояснив суду, що відповідно до постанови Президії НАН України № 376 від 05.11.1997р. він є правонаступником СКТБ ДонФТІ, та відповідно є належним позивачем в межах даного позову.

Інші позивачі, Інститут фізики гірничих процесів Національної академії наук України м. Донецьк та Донецький фізико-технічний інститут ім. О.О. Галкіна, також підтримували позицію прокурора, своє порушення прав вбачають з того, що НАН України мало намір здійснити передачу частини новозбудованого майна, в тому числі і для розміщення їх установ.

Відповідач, Інспекція державного архітектурно – будівельного контролю Донецької області, проти позову заперечував, посилаючись на те, що позовна заява не містить жодної позовної вимоги до нього, та відповідно просив виключити його з коло відповідачів по справі.

В судовому засіданні 29.04.08р. прокурором було заявлено клопотання про заміну первісного відповідача, Інспекції державного архітектурно – будівельного контролю Донецької області, на належного – Державне управління охорони навколишнього природного середовища Донецької області, оскільки, зазначена установа є правонаступником сторони, Державного управління екобезпеки Мінекобезпеки України в Донецькій області, за договором про сумісну діяльність, на підставі якого власне заявлені позовні вимоги.

Ухвалою від 29.04.08р. судом було задоволено клопотання прокурора та змінено відповідача, Інспекцію державного архітектурно – будівельного контролю Донецької області, на належного – Державне управління охорони навколишнього природного середовища Донецької області.

Відповідач, Державне управління охорони навколишнього природного середовища Донецької області, проти позовних вимог заперечував посилаючись на те, що спірне майно є об’єктом незавершеного будівництва, не може бути прийнято в експлуатацію, і тому право власності на новозбудований об’єкт нерухомості не може бути визнане в теперішній час. Також, зауважував на тому, що за договором про сумісну діяльність на нього не було покладено обов’язок щодо прийняття спірного майна в експлуатацію.

19.05.2008р. прокурор подав заяву, в якій змінено предмет позову та висунуті вимоги до Державного управління охорони навколишнього природного середовища Донецької області про усунення перешкоди в користуванні Лабораторним корпусом за адресою: м. Донецьк, пр. Миру, 2Б, та зобов’язання відповідача виконати договір про спільну діяльність із завершення будівництва лабораторного корпусу за адресою: м. Донецьк, пр. Миру, 2Б, від 17.07.1997р., укладеного між СКТБ Донаті ім. О.О. Галкіна НАН України і Державним управлінням екобезпеки Мінекобезпеки України в Донецькій області належним чином.

Зміни позовних вимог були підтримані позивачами в повному обсязі.

Відповідач щодо змінених позовних вимог також заперечував, посилаючись на те, що не надано жодних доказів щодо неналежного виконання відповідачем зобов’язань за договором про сумісну діяльність. Зауважував на тому, що він не є пов’язаним з іншими особами, які займають частину об’єкта нерухомості та взагалі вважав, що строк позовної давності за зобов’язаннями договору сплинув.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора, представників сторін суд встановив.

Рішенням виконавчого комітету Донецької міської ради народних депутатів №311/12 від 20.03.1986р. Донецькому фізико – технічному інституту академії наук УРСР було надано дозвіл на проектування будівлі лабораторного корпусу на земельній ділянці площею 2,8 га в межах академмістечка у Ворошиловському районі м. Донецька.

24.06.1986р. СКТБ ДонФТІ отримало висновок № 89 стосовно відводу земельної ділянки під будівництво, в якому було визначено мету земельного відводу як будівництво Лабораторного корпусу СКТБ ДонФТІ АН УРСР.

Після отримання 11.10.1986р. ДонФТІ АН УРСР у Головному архітектурно – планувальному управлінні виконавчого комітету Донецької міської ради народних депутатів затвердженого „Архітектурно – планувального завдання та будівельного паспорту земельної ділянки” постановою Бюро президії академії наук УРСР № 25-Б від 21.01.1987р. було затверджено завдання на проектування лабораторного корпусу ДонФТІ АН УРСР.

Постановою Президії академії наук УРСР № 381-Б від 22.09.1988р. „Про затвердження робочого проекту на будівництво лабораторного корпусу Фізико – технічного інституту АН УРСР у м. Донецьку” було затверджено відповідний проект будівництва, розроблений проектним інститутом „ДонПромБудНДІпроект” Міністерства будівництва УРСР, згідно якого загальна площа восьмиповерхової будівлі повинна була складати 4921кв.м., а строк будівництва – 36 місяців. Генеральним підрядником було визначено Трест „Донецкметаллургстрой”.

У листі Ворошиловської районної у м. Донецьку ради № 01/05-1446 від 26.06.08р. зазначено, що звернень Державного управління охорони природного середовища щодо присвоєння поштової адреси будівлі пр. Мира, 2Б у м. Донецьку не було.

17.07.1997р. між Спеціальним конструкторсько – технологічним бюро Донецького фізико-технічного інституту Національної академії наук України та Державним управлінням екологічної безпеки Мінекобезпеки України в Донецькій області був укладений договір про сумісну діяльність по завершенню будівництва лабораторного корпусу Спеціального конструкторсько – технологічного бюро Донецького фізико-технічного інституту Національної академії наук України, предметом якого є спільна діяльність сторін по завершенню будівництва лабораторного корпусу СКТБ за адресою: м. Донецьк, вул. Р. Люксембург, 72, відповідно до затвердженої проектно – кошторисної документації з подальшою передачею площ у збудованій будівлі (відповідно до додатку 1) у власність ДЕРЖУПРАВЛІННЯ на умовах, визначених цим договором. Обсяг фінансування на завершення будівництва лабораторного корпусу відповідно до розрахунку залишкової вартості його будівництва (додаток 2 до договору) складав 1246000 грн., строк будівництва визначений сторонами до 24 місяців, починаючи з набрання сили договору (т. 1 арк. справи 39).

У п. 8.1.договору зазначено, що він набуває сили з моменту його підписання та затвердження сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх обов’язків або до проведення остаточних взаєморозрахунків між сторонами у відповідності до розділу 3 договору. Також, зазначеним договором були встановлені певні обов’язки сторін (розділ 2 договору).

Згідно з додатком 1 до договору, сторони визначили, що по закінченню будівництва лабораторного корпусу на баланс ДЕРЖУПРАВЛІННЮ передаються: північне крило першого поверху площею 180,0кв.м., всі приміщення другого, третього та четвертого поверхів лабораторного корпусу.

Відповідно до п.1.6 статуту Державного підприємства „Науково – технологічний центр „Реактивелектрон” НАН України (т. 1 арк. справи 143) та п.1,2 статуту Державної установи „Науково – технологічний центр „Реактивелектрон” Національної Академії Наук України” (т. 1 арк. справи 90) остання є правонаступником Державного підприємства „Науково – технологічний центр „Реактивелектрон” при Донецькому фізико – технічному Інституті ім. О.О. Галкіна Національної академії наук України (сторони за договором про сумісну діяльність).

В свою чергу, внаслідок реорганізації Державного управління екологічної безпеки Мінекобезпеки України в Донецькій області правонаступником останнього є Державне управління охорони навколишнього природного середовища Донецької області (відповідач у справі).

Між сторонами за договором, НАН України, іншими особами велась переписка щодо закінчення будівництва, порядку розподілу приміщень у збудованому об’єкті, безпідставності зайняття приміщень відповідачем і таке інше.

Оцінюючі позовні вимоги суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи загальна площа об’єкту будівництва, лабораторного корпусу, первісно була визначена в розмірі 4921 кв.м (т. 2 арк. справи 47).

На момент укладання договору про сумісну діяльність (згідно з розрахунком остаточної вартості будівництва (додаток 2 до договору) та обсягом приміщень, які мали бути передані відповідачеві по закінченні будівництва), площа об’єкту незавершеного будівництва складала – 2464 кв.м.

Статтею 391 передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором (ст. 876 ЦК України).

Суд одразу зазначає, що момент завершення будівництва не є тотожнім моменту прийняття об’єкту в експлуатацію в розумінні ст.331 ЦК України. Тобто, речові права на об’єкт будівництва має саме забудовник, в даному випадку позивач - Науково - технічний центр „Реактивелектрон” Національної академії наук України.

Як вказано вище, договором про сумісну діяльність були встановлені зобов’язання для сторін, зокрема, відповідач мав здійснювати фінансування об’єкту будівництва на субрахунок Спеціального конструкторсько – технологічного бюро Донецького фізико-технічного інституту Національної академії наук України, Науково-технічного центру „Реактивелектрон” Національної академії наук України та забезпечити нотаріальне оформлення отримання на баланс в оперативне управління приміщень, обговорених у додатку 1 до договору.

Але, фінансування будівництва проводилось в іншому ніж встановлено договором порядку, а саме: перерахування коштів здійснювалось безпосередньо на рахунок Управління капітального будівництва Донецької обласної державної адміністрації (т.1 арк. справи 47).

Таке виконання зобов’язань щодо фінансування будівництва обумовлено тим, що Науково-технічний центр „Реактивелектрон” Національної академії наук України не виконав прийняте на себе зобов’язання щодо відкриття відповідного рахунку.

З огляду на ці обставини, суд, керуючись приписами ст. 613 ЦК України, не вбачає порушень з боку відповідача щодо неперерахування коштів з фінансування будівництва за умовами договору.

З іншого боку, не можна вважати належними (добросовісними) дії відповідача щодо експлуатації об’єкту з огляду на те, що взагалі отримання певної частини приміщень об’єкту будівництва (та, відповідно, їх експлуатація) мала відбуватись виключно в порядку, встановленому п. 2.2.4. договору та додатку 1 до нього.

При цьому, порушення прав позивача відносно вимоги про усунення перешкоди в користуванні, суд вбачає доведеним лише щодо частки об’єкту будівництва, виходячи з наступного.

Так, в обґрунтування вимоги прокурор посилався на те, що Науково-технічний центр „Реактивелектрон” Національної академії наук України, внаслідок зайняття відповідачем приміщення, був позбавлений можливості оглядати об’єкт, скористуватись правом проведення облаштування (оздоблення) приміщень, які він отримує за договором, та інше.

Отже, право користування об’єктом (навіть до введення в експлуатацію), є порушеним в частині саме тих приміщень, які Науково-технічний центр „Реактивелектрон” Національної академії наук України отримує за договором.

Як вбачається з додатку 1 до договору та письмових пояснень відповідача (аркуш справи 41 т.3) останній займає площу п’ятого поверху 293,96кв.м., яка за умовами договору не належала йому до передачі.

Посилання відповідача на те, що загальний обсяг зайнятих ним приміщень (1549,12кв.м.) не перевищує обсягу, який мав бути переданий йому за договором, не доводять правомірності його поведінки щодо відповідних прав користування Науково-технічного центру „Реактивелектрон” Національної академії наук України.

В свою чергу, відповідно до п. 3.2. договору, збільшення відповідачем витрат на будівництво не є підставою, за якою можна вважати зміненими умови договору щодо розподілу приміщень, оскільки, відповідно до п. 5.1., будь – які зміни та доповнення до договору повинні бути оформлені у письмовій нотаріальній формі, підписаної сторонами та затвердженої у встановленому для кожної сторони порядку.

Крім того, суд вважає надуманими твердження відповідача про те, що з його боку не вчинюється перешкод щодо прав позивача 3, оскільки, тривале листування між відповідачем та Національною Академією Наук України доводить той факт, що відповідач взагалі пропонував передати об’єкт будівництва в комунальну власність. Та сама експлуатація приміщень відповідачем, як вказано вище, є порушенням умов договору від 17.07.1997р. та, безумовно, доводить перешкоди в користуванні позивачем цими приміщеннями.

З огляду на приписи п. 8.1. договору про сумісну діяльність від 17.07.1997р. суд не вбачає пропуску строків позовної давності щодо предмету позову.

Що стосується предмету позову, заявленого в інтересах позивачів 1,2, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, права цих осіб: по-перше, не виникають за договором про сумісну діяльність від 17.07.1997р.; по-друге, не є порушеними за іншими правовими підставами.

Аналогічно, клопотання Інституту фізики гірничих процесів Національної академії наук України від 12.03.08р. про залучення до участі у справі № 32/32пн інших відповідачів (Державної екологічної інспекції по Донецькій області, Донецької філії державного утворення „Державний інститут Міністерства охорони навколишнього природного середовища України”, Обласної масової газети „Наш край”) є процесуально неспроможним з огляду на те, що даний спір розглядається з підстав неналежного виконання умов договору про сумісну діяльність від 17.07.1997р., укладеного між позивачем 3 та відповідачем, тоді як інші особи не є учасниками цих правовідносин. Як слід, спірні питання щодо користуваннями ними об’єктом будівництва мають вирішуватись в окремому позовному провадженні.

Окремо суд зазначає, що об’єкт будівництва в архітектурно – технічній документації має подвійну адресу: м. Донецьк, вул. Р. Люксембург, 72 та м. Донецьк, пр. Миру (територія академмістечка).

Отже, суд, вирішуючи даний спір, приймає за адресу об’єкту будівництва пр. Миру в м. Донецьку без номеру.

Враховуючи викладене, позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню в частині зобов’язання відповідача виконати умови договору про сумісну діяльність від 17.07.1997р., передбачені пунктом 2.2.4., та усунення перешкод в користуванні Науково-технічним центром „Реактивелектрон” Національної академії наук України 293,96кв.м. п’ятого поверху лабораторного корпусу, що знаходиться за адресою: м. Донецьк, пр. Миру.

Судові витрати підлягають віднесенню на сторін відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України.

На підставі ст. ст. 331,391,876 ЦК України, керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Прокурора Ворошиловського району м. Донецька в інтересах держави в особі: 1) Інституту фізики гірничих процесів Національної академії наук України м. Донецьк, 2) Донецького фізико-технічного інституту ім. О.О. Галкіна, 3) Науково-технічного центру „Реактивелектрон” Національної академії наук України м. Донецьк до Державного управління охорони навколишнього природного середовища Донецької області про зобов’язання відповідача виконати умови договору про сумісну діяльність від 17.07.1997р. та усунення перешкод в користуванні Науково-технічним центром „Реактивелектрон” Національної академії наук України лабораторним корпусом, що знаходиться за адресою: м. Донецьк, пр. Миру.

Зобов’язати Державне управління охорони навколишнього природного середовища Донецької області (83050, м. Донецьк, пр. Миру, 2 „Б”; ) забезпечити виконання умови договору про сумісну діяльність від 17.07.1997р., передбачені пунктом 2.2.4.

Зобов’язати Державне управління охорони навколишнього природного середовища Донецької області (83050, м. Донецьк, пр. Миру, 2 „Б”; ) усунути перешкоди в користуванні Науково-технічним центром „Реактивелектрон” Національної академії наук України (83096, м. Донецьк, вул. Б. Комісарів, 17а; ) 293,96кв.м. п’ятого поверху лабораторного корпусу, що знаходиться за адресою: м. Донецьк, пр. Миру.

В іншій частині позовних вимог – відмовити.

Стягнути з Державного управління охорони навколишнього природного середовища Донецької області (83050, м. Донецьк, пр. Миру, 2 „Б”; ) на користь державного бюджету державне мито в сумі 42,50грн. та 54,00грн. витрат за інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Повний текст рішення підписаний 08.08.08р.

Рішення набирає законної сили 19.08.08р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд згідно розділу XII ГПК України.

Видати накази після набрання рішення законної сили.

Суддя Сковородіна О.М.