КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2008                                                                                           № 39/20

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Коротун О.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Скакальська О.Є. - представник за дов. № 129 від 27.03.2008;

від відповідача - Ільніцька О.В. - представник за дов. № 0150/05398 від 02.06.2008;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком"

на рішення Господарського суду м.Києва від 25.02.2008

у справі № 39/20

за позовом                               Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком"

до                                                   Головне Київське міське управління у справах захисту прав споживачів

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  визнання недійсною постанови

У судовому засіданні 20.05.2008 на підставі ст. 77 ГПК України оголошена перерва до 03.06.2008, тому постанова ухвалена 03.06.2008 після розгляду апеляційної скарги спочатку.

Відкрите акціонерне товариство „Укртелеком” (далі – позивач) у вересні 2007 року звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Головного Київського міського управління у справах захисту прав споживачів (далі - відповідач) про визнання постанови Головного Київського міського управління у справах захисту прав споживачів від 14.09.2007 № 002006п про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України „Про захист прав споживачів” у розмірі 371,5 грн. недійсною.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.02.2008 по справі № 39/20 за позовом Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” (далі – позивач) до Головного Київського міського управління у справах захисту прав споживачів (далі – відповідач) про визнання недійсною постанови Головного Київського міського управління у справах захисту прав споживачів від 14.09.2007 № 002006п про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України „Про захист прав споживачів” у розмірі 371,50 грн., було припинено провадження у справі.

Ухвала мотивована тим, що спір не підлягає розгляду в господарських судах України з врахуванням того, що одним з завдань Головного Київського міського управління у справах захисту прав споживачів є перевірка дотримання законодавства про захист прав споживачів.

Зважаючи на вищевикладене, господарський суд міста Києва дійшов висновку на підставі ст. 3 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, що Головне Київське міське управління у справах захисту прав споживачів, в даних правовідносинах, в будь-якому випадку, виступає як суб'єкт владних повноважень і виконує владні управлінські функції покладені на нього державою.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 25.02.2008 по справі № 39/20 про припинення провадження у даній справі та направити справу до господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення. Закони України можуть передбачати вирішення певних категорій публічно-правових спорів в порядку іншого судочинства, в тому числі і господарського. На думку апелянта, такий інший порядок встановлено Законом України „Про захист прав споживачів” та пунктом 9 Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого Постановою КМ України від 17.08.2002 № 1177.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2008 у справі № 39/20 апеляційна скарга Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” прийнята до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд апеляційної скарги було призначено на 20.05.2008.

В судовому засіданні 20.05.2008 представник відповідача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив ухвалу господарського суду міста Києва від 25.02.2008 залишити без змін.

В судовому засіданні 20.05.2008 було оголошено перерву на підставі ст. 77 ГПК України до 03.06.2008.

Розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду № 01-23/1/5 від 02.06.2008 „Про зміну складу колегії суддів” в зв’язку з виходом судді Смірнової Л.Г. в щорічну відпустку доручено розгляд апеляційної скарги № 39/20 колегії суддів у складі: Коротун О.М. головуючий суддя, суддів Алданової С.О., Пашкіна С.А., яка спочатку переглянула рішення в порядку розділу ХІІ ГПК України.

В судове засідання 03.06.2008 з’явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача просив суд задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу господарського суду міста Києва від 25.02.2008 скасувати та направити справу до господарського суду міста Києва для розгляду по суті .

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив суд залишити ухвалу господарського суду міста Києва від 25.02.2008 без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.02.2008 по справі №39/20 на підставі п. 1. ч. 1. ст. 80 Господарського процесуального кодексу України було припинено провадження в зв’язку з тим, що даний спір не підлягає розгляду в господарських судах України.

Предметом спору по даній справі є визнання постанови Головного Київського міського управління у справах захисту прав споживачів від 14.09.2007 № 002006п про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України „Про захист прав споживачів” у розмірі 371,5 грн. недійсною, яка винесена за перевіркою стану дотримання законодавства про захист прав споживачів у ВАТ „Укртелеком”.

Згідно ст. 23 Закону України „Про захист прав споживачів” у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність, зокрема за: відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1. ч. 1. ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Зважаючи на те, що Головне київське міське управління у справах захисту прав споживачів, в даних правовідносинах виступає як суб'єкт владних повноважень, відповідно до ст.ст. 3, 17, КАС України, господарський суд міста Києва дійшов правомірного висновку, що даний спір не підлягає розгляду в господарських судах України, в зв’язку з чим припинив провадження у справі.

Київський апеляційний господарський суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

З першого вересня 2005 року набрав чинності КАС України № 1 747-IV від 06.07.2005.

Згідно приписів ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Поняття "суб'єкт владних повноважень" визначено у статті 3 КАС України - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Стаття 17 КАС України встановлює категорії спорів, на які поширюється компетенція адміністративних судів, щодо вирішення адміністративних справ, а саме на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; 4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом; 5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 26 Закону України „Про захист прав споживачів” (далі – Закон) спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право накладати на суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, що у розумінні положень ст. 3 КАС України відповідає ознакам суб’єкта владних повноважень.

Одним з завдань Головного київського міського управління у справах захисту прав споживачів є перевірка дотримання законодавства про захист прав споживачів.

Публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, є справою адміністративної юрисдикції.

Відповідно до ст. 30 Закону скарги на рішення органів виконавчої влади, що здійснюють захист прав споживачів, їх службових осіб, а також на дії таких осіб розглядаються в порядку, визначеному законодавством. Зокрема КАС України який введено в дію з 1 вересня 2005 року, та ГПК України.

Оскільки спір між сторонами виник не у зв’язку із регулюванням господарських правовідносин між суб’єктом господарювання та Головним Київським міським управлінням у справах захисту прав споживачів, підстав для здійснення правосуддя у цій справі в порядку господарського процесуального законодавства немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Київський апеляційний господарський суд зазначає, що жоден чинний закон України не містить того, що даний розгляд спорів підлягає розгляду в господарських судах.

Київський апеляційний господарський суд не приймає твердження апелянта, що судом першої інстанції не було враховано положень інших чинних нормативно-правових актів України, зокрема, Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 № 1177 як необґрунтовані з огляду на наступне. Термін „законодавство” вживається у кількох значеннях: 1) Система законів України. Складовою частиною законодавства є і міжнародні договори, згода на обов’язковість яких дана Верховною Радою України шляхом прийняття закону про ратифікацію відповідного договору. 2) Система законів та інших нормативних актів, що приймаються Верховною Радою України та вищими органами виконавчої влади, постанови парламенту, укази Президента України, постанови і декрети Кабінету Міністрів України. 3) Системи законів і постанов Верховної Ради України, указів Президента України, постанов, декретів і розпоряджень Уряду України, а також нормативних актів міністерств і відомств, місцевих рад та місцевих державних адміністрацій.

Тоді як стаття 2 КАС України чітко встановлює, що відповідний порядок оскарження рішень повинен бути врегляментований лише в законах України.

Відповідно до ст. 4 КАС України правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Їм же належить і вирішальне право кваліфікування спорів за юрисдикцією.

Спір у справі щодо оскарження постанови Головного Київського міського управління у справах захисту прав споживачів як суб’єкта владних повноважень є адміністративним, тому ця справа підлягає розгляду в порядку, встановленому КАС України.

Враховуючи викладені норми права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що Головне київське міське управління у справах захисту прав споживачів, в даних правовідносинах (по даному спору), в будь-якому випадку, виступає як суб'єкт владних повноважень і виконує владні управлінські функції, покладені на нього державою.

З огляду на викладене, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи за позовами на постанови, дії чи бездіяльність органів захисту справ споживачів як суб’єкта владних повноважень, тому колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції в розумінні ст. 104 ГПК України.

Судові витати за розгляд апеляційної скарги у зв’язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105, ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 25.02.2008 у справі № 39/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 39/20 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку

Головуючий суддя                                                                      Коротун О.М.

Судді

06.06.08 (відправлено)