ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

16.07.2008

Справа №2-29/11461-2007

За позовом – Відкритого акціонерного товариства «Сімбудтранссервіс» (м.Сімферополь, с.ГРЕС, вул.Монтажна,8).

До відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій для батьків з дітьми «Блакитна хвиля» (м.Саки, вул. Морська,2).

Про стягнення 1 185 622,65 грн.

Суддя О.І. Башилашвілі

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Харахади У.У. – представник, довіреність від 13.06.07р. №14/07-194.

Від відповідача – Бурлак В.М. – представник, довіреність від 01.07.2007р.

Суть спору: ВАТ «Сімбудтранссервіс» звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача – ТОВ «Санаторій для батьків з дітьми «Блакитна хвиля» про стягнення матеріальної шкоди у сумі 535 622,65 грн. – понесених витрат, 500 000,00грн. не отриманий прибуток, 150 000,00 грн. моральної шкоди.

Заявою від 10.12.2007р. позивач змінив предмет позову та просить суд стягнути з відповідача за рахунок відшкодування витрат на будівництво і експлуатацію бази відпочинку «Мечта» в сумі 474 408,00 грн., недоотриманий прибуток у розмірі 607 500,00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000,00 грн. та судові витрати.

Заява прийнята судом до розгляду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неправомірно здійснив знесення власності позивача, у зв’язку з чим позивачу нанесенні збитки, що складаються з фактичних витрат на організацію бази відпочинку «Мечта» в сумі 474 408,00 грн. Також позивач посилається на те, що його працівників не пускали на територію бази відпочинку, що призвело до неотримання доходу від надання путівок та додаткових витрат для придбання путівок для працівників позивача, внаслідок чого позивач вважає, що йому спричиненні збитки в сумі 607500,00 грн.

Крім того, позивач посилається на те, що своїми діями відповідач спричинив йому моральну шкоду, яка виражається в зниженні престижу позивача та підриві довіри до його діяльності, у зв’язку з чим позивач оцінює таку моральну шкоду в сумі 150000,00 грн.

Відповідач у відзиві на позов, проти задоволення позовних вимог заперечує, посилається на те, що спірне майно було прибрано з території санаторію на підставі рішення господарського суду. Також відповідач посилається на те, що договір на підставі якого позивач користувався земельною ділянкою визнаний в судовому порядку недійсним.

Провадження у справі зупинялось у зв’язку з призначенням у справі судово-бухгалтерської експертизи відповідно до ст. 79 ГПК України, після проведення якої провадження у справі було поновлено.

В судовому засіданні, що 11.07.2008р. відповідач заявив клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення розслідування по кримінальній справ, яка порушена Сакською міжрайонною прокуратурою за признаками складу злочину , передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Суд це клопотання відповідача залишив без задоволення, у зв’язку з тим, що ст. 79 ГПК України передбачає виключний перелік підстав, за якими господарський суд зупиняє провадження у справі, серед яких, відсутня така підстава як зупинення провадження у справі до закінчення розслідування кримінальної справи.

В судовому засіданні оголошувалась перерва, розгляд справи відкладався в порядку ст.77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд -

встановив:

05.05.2001 року між ТОВ «Санаторій для батьків з дітьми «Блакитна хвиля» і ВАТ «Сімбудтранссервіс» укладений договір про тимчасове користування землею (том 1, а.с. 27-28).

Відповідно до цього договору ТОВ «Санаторій для батьків з дітьми «Блакитна хвиля» передало ВАТ «Сімбудтранссервіс» прийняло земельну ділянку загальною площею 5000 кв.м., розташовану на території санаторію «Блакитна хвиля» для будівництва будиночків для відпочиваючих.

Відповідно до п. 2.1 договору, у разі розірвання у зв’язку з закінченням строку дії договору, або при достроковому його розірванні за його ініціативою будь-якої із сторін, санаторій відшкодовує підприємству витрати по благоустрою земельної ділянки, а також витрати понесенні підприємством у зв’язку з виробничо-необхідними поліпшеннями на земельній ділянці (водопровід, каналізація, душеві та ін.).

На підставі цього договору, позивач здійснив будівництво 22 повнозбірних щитових спальних будиночків літнього типу заводського виготовлення 2-х типів розмірів: на 3 і на 4 спальних місця, власними силами та за власні кошти.

Факт будівництва позивачем 22 повнозбірних щитових спальних будиночка літнього типу, господарським способом та за власні кошти, підтверджується наявним в матеріалах справи висновком судово бухгалтерської експертизи № 70, проведеної ТОВ «Інститутом обліку та аудиту» (том 1, а.с. 62-82, далі висновок експерта), та не заперечується відповідачем. Але відповідач посилається на те, що кількість цих будиночків значно менше.

Суд встановив, що відповідач здійснив знесення вказаних будиночків відпочинку.

Відповідно до п. 1.2 договору про тимчасове користування землею від 05.05.2001р., позивач використовує будиночки (16 повнозбірних будиночків літнього типу 2-х типів розмірів: на 3 і 4 спальних місця) для організації відпочинку співробітників і їх оздоровлення.

Однак, фактично, вказаний пункт договору виконувався лише протягом 2 років, оскільки з 2003 року працівників ВАТ «Сімбудтранссервіс» не пускали на територію санаторію, внаслідок чого позивач не отримував дохід від реалізації путівок на відпочинок, та витрачав додаткові кошти на придбання путівок для своїх працівників.

Позивач посилається на те, що вказаними діями відповідач спричинив йому також моральну шкоду, яка полягає в зниженні його престижу, підриву довіри до його діяльності, у зв’язку з чим позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 150 000,00грн.

Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині вимог про: стягнення з відповідача за рахунок відшкодування витрат на будівництво і експлуатацію бази відпочинку «Мечта» в сумі 474 408,00 грн. та недоотриманого прибутку у розмірі 607 500,00 грн. В частині вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 150 000,00 грн. підстави для задоволення позову відсутні, у зв’язку з наступним.

Відповідно до п.2 ст.22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до п.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Пункт 1 ст.319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 368 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Пункт 1 ст.225 Господарського кодексу України встановлює, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 34 ГПК України, передбачає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 42 ГПК України передбачає, що висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання.

Висновок подається господарському суду в письмовій формі, і копія його надсилається сторонам.

У випадках недостатньої ясності чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може призначити додаткову судову експертизу.

При необхідності господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту.

Висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Відхилення господарським судом висновку судового експерта повинно бути мотивованим у рішенні.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Так, суд у справі призначив судово-бухгалтерську експертизу, проведення якої доручив експертам ТОВ «Інститут обліку та аудиту». На вирішення експерта, суд поставив наступне питання: «Чи підтверджується розрахунок понесених збитків, наданий ВАТ «Сімбутранссервіс» первинним та іншим бухгалтерським документам позивача», та попередив експерта про кримінальну відповідальність по ст.384, 385 КК України за надання завідомо неправдивого висновку і відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Відповідно до висновку експерта № 70 від 12.11.2007р., витрати позивача на монтаж та експлуатацію бази відпочинку «Мечта» склали 474 404,80 грн., недотриманий позивачем дохід від надання послуг відпочиваючим складає 607 500,00 грн. (том 1, а.с. 62-82).

Суд встановив, що при проведенні експертизи, експертом були вивчені наступні документи: ксерокопія договору від 30.05.03р.; головні книги за 2001-2006 р.р.; зведені відомості по заробітній платі; інвентарний опис на 01.10.06р.; відомість основних засобів на 25.05.2007 р.; картки основних засобів; накладні, ТТН, рахунки - фактури від постачальників за період 2001-2004 р.р.; ксерокопії актів на списання матеріалів на будівництво бази відпочинку; путивні листи вантажного автомобіля по перевезенню будиночків за 2001-2002 р.р.; путивні листи роботи автокрану; журнали - ордери № 11 за період 2001-2004 р.р.; договір про тимчасове землекористування від 05.05.01р.; журнал реєстрації путівок на базу відпочинку «Мрія»; розрахунок фактичних витрат, витрачених на організацію і експлуатацію бази відпочинку «Мрія», при санаторії «Блакитна хвиля» № 14/03-198 від 20.06.2007р.; накази на командировки 2001 -2006 р.р.

При проведенні експертизи, експертом застосовувалися наступні нормативні акти: Інструкція про призначення і проведення судових експертиз і експертних досліджень № 53/5 від 08.10.98р. Міністерства юстиції України; Інструкція про особливості проведення судовий - експертній діяльності атестованими судовими експертами, які не працюють в державних спеціалізованих експертних установах № 170/5 від 24.12.03г. Міністерства юстиції України; прейскурант № 13-01-02 тарифи на перевезення вантажів і інші послуги, що виконуються автомобільним транспортом; лист Державного комітету будівництва, архітектурної політики України № 7/6-298 від 28.03.00р.; Наказ Держкомстату і Держкомбуду від 21 червня 2002 року N 237/5 «Про затвердження типових форм первинних документів по обліку в будівництві»; Лист Державного Комітету України по будівництву і архітектурі від 08.07.2004 р. N 8/8-719; Тимчасова методика визначення розміру збитку (збитків), заподіяного порушеннями господарських договорів від 21.12.90р.; Господарський Кодекс України; Цивільний Кодекс України.

Суд встановив, що експертиза проведена експертом Мишур Г.Г., що має вищу економічну освіту, кваліфікацію судового експерта за спеціальностями: дослідження документів бухгалтерського обліку та звітності; дослідження документів по економічній діяльності підприємств та організацій; дослідження документів по фінансово-кредитним операціям, стаж експертної роботи з 1998р.

Під час розгляду справи, відповідач наполягав на проведенні повторної експертизи, у зв’язку з чим суд ухвалою від 21.01.-11.02.2008р. зупинив провадження у справі та призначив у справі повторну судово-бухгалтерську експертизу, проведення якої суд доручив Кримському науково-дослідницькому інститут судових експертиз.

Однак, 02.06.2008р. до суду разом з матеріалами справи надійшло повідомлення експерта № 538 про неможливість дачі висновку (том 3, а.с. 87-90).

За викладених обставин, суд вважає, що висновок експерта № 70 від 12.11.2007р. відповідає приписам ст. 42 ГПК України та відсутні підстави для його відхилення.

Таким чином, відповідач спричинив позивачу збитки: (втрати, які він зазнав у зв'язку з знесенням 22 повнозбірних щитових спальних будиночків літнього типу) в сумі 474 404,80 грн. та упущену вигоду в сумі 607 500,00 грн.

Враховуючи приписи ч.2 ст. 1166 ЦК України, обов’язок доказування вини на позивач законом не покладається; вина призумується в силу закону; доведення відсутності вини є процесуальним обов’язком відповідача.

Відповідач не використав свого права та не довів суду, відсутність з його боку, дій що спричинили позивачу збитки. При цьому, факт нанесення позивачу збитків підтверджується матеріалами справи, зокрема висновком експерта, який у свою чергу цілком відповідає приписам ст. 42 ГПК України.

Суд не приймає посилання відповідача, як на підставу для відмови в задоволення вимог про стягнення з нього збитків, на те, що спірні будиночки відпочинку були знесенні на підставі рішення господарського суду АР Крим у справі № 2-8/4669.1-2006р., оскільки цім рішенням саме позивач у цій справі, а не будь-яка інша особа, був зобов’язаний звільнити площадку для розміщення пересувних будиночків надану за договором про надання послуг щодо надання площадки для розміщення пересувних будиночків за №5 від 01 лютого 2002 року, та відповідно саме позивач повинен був здійснювати таке знесення.

Що ж до вимог позивача про стягнення з відповідача маральної шкоди в сумі 150 000,00 грн., то суд вважає, що позов в цій частині не підлягає задоволенню, у зв’язку з наступним.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Суд вважає, що у позивача відсутні підстави для пред’явлення такої майнової вимоги, з наступних підстав.

Цю вимогу позивач обґрунтовує тим, що відповідач спричинив йому моральну шкоду, яка виражається в зниженні престижу позивача та підриві довіри до його діяльності.

Однак позивач, у порушення ст. 33 ГПК України, не надав суду жодного доказу здійснення відповідачем дій спрямованих на зниження престижу позивача та підриві довіри до його діяльності, та відповідно відсутній факт спричинення моральної шкоди.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, суд покладає на відповідача пропорційно задоволеним вимогам в порядку ст. 49 ГПК України.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошенні – 16.07.2008р.

Повний текст рішення оформлений та підписаний відповідно до ст. 84 ГПК України – 16.07.2008р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій для батьків з дітьми «Блакитна хвиля» (АР Крим, м.Саки, вул. Морська,2, код в ЄДРПО України 03302003) на користь Відкритого акціонерного товариства «Сімбудтранссервіс» (м.Сімферополь, с.ГРЕС, вул.Монтажна,8, код в ЄДРПО України 01268621) збитки: витрати на будівництво і експлуатацію бази відпочинку «Мечта» в сумі 474 408,00 грн. та недоотриманий прибуток в сумі 607 500,00 грн.

3. В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 150 000,00 грн. – в задоволенні позову відмовити.

4. Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій для батьків з дітьми «Блакитна хвиля» (АР Крим, м.Саки, вул. Морська,2, код в ЄДРПО України 03302003) на користь Відкритого акціонерного товариства «Сімбудтранссервіс» (м.Сімферополь, с.ГРЕС, вул.Монтажна,8, код в ЄДРПО України 01268621) витрати по сплаті державного мита в сумі 10819,08 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 107,67 грн.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій для батьків з дітьми «Блакитна хвиля» (АР Крим, м.Саки, вул. Морська,2, код в ЄДРПО України 03302003) на користь Кримського науково-дослідницького інституту судових експертиз (АР Крим, м. Сімферополь, вул. Чехова,55а, код в ЄДРПО України 26225794) витрати на проведення повідомлення експертизи № 538 від 08.05.2008р. в сумі 938,40 грн.

5. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.