ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.08                                                                                 Справа № 7/173

За позовом Луганського прокурора з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, м. Алчевськ Луганської області в інтересах держави в особі Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Луганській області, м. Луганськ, Підприємства Перевальської виправної колонії № 15 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Луганській області, м. Перевальськ Луганської області

до Державного підприємства “Антрацит”, м. Антрацит Луганської області в особі відокремленого підрозділу "Шахта "Комсомольська", с. Дубовський-1, м. Антрацит Луганської області

про стягнення 2675 грн. 78 коп.

Суддя Т. Л. Калашник

в присутності представників:

від позивача –Шушняк Н.О., довіреність № 26/21 від 09.01.08;

Виноградов А.М., довіреність № 17/5 від 14.12.07;

від відповідача –Архітова Н.В., довіреність № 15 від 03.01.08;

прокурор - Анушкевич О.І., посвідчення № 553 від 27.08.08;

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1951 грн. 20 коп. боргу за поставлену продукцію, 400 грн. 00 коп. інфляційних нарахувань та 42 грн. 33 коп. 3% річних (з врахуванням заяви позивача та прокурора за листом № 26/2989 від 03.10.08 про зменшення позовних вимог у частині пені на суму 282 грн. 25 коп.).

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву за листом № 10/633 від 03.10.08, посилаючись зокрема на те, що сплинув строк позовної давності для стягнення суми боргу, тому ним подане відповідне клопотання про її застосування у порядку ст. 267 ЦК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, прокурора, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд, -

в с т а н о в и в:

Між позивачем –Підприємством Перевальської виправної колонії № 15 (Продавець) та Державним відкритим акціонерним товариством “Шахта "Комсомольська” ДХК "Антрацит" (Покупець), правонаступником якого є відповідач, було укладено договір купівлі-продажу № 42-02 від 13.03.02, за умовами якого позивач прийняв зобов’язання поставити товар, найменування якого зазначено в п. 1.2. договору, а відповідач –провести розрахунки за нього у порядку передплати, що передбачено п. 3.4 договору.

При цьому слід зазначити, що факт правонаступництва відповідача відносно ДВАТ "Шахта "Комсомольська" ДХК "Антрацит" підтверджується Статутом ДП "Антрацит", у п. 3.3 якого вказано, що підприємство є правонаступником прав та обов'язків підприємств, реорганізованих шляхом приєднання до ДХК "Антрацит" відповідних ДВАТ, у т.ч. ДВАТ "Шахта "Комсомольська".

Як вбачається зі змісту договору купівлі-продажу № 42-02 від 13.02.02, стороною у ньому та продавцем зазначено Перевальську виправну колонію № 15, а начальником Макарова В.Д. Однак, господарський суд встановлює факт укладання договору купівлі-продажу № 42-02 від 13.03.02 саме Підприємством Перевальської виправної колонії № 15, та виходить з того, що підпис керівника підприємства засвідчено печаткою Підприємства з ідентифікаційним кодом 08680336 та вказано реквізити підприємства.

Щодо фактичних обставин виконання укладеного сторонами договору, то матеріалами справи підтверджується наступне.

Так, в обґрунтування позовних вимог прокурор та позивач посилаються на належне виконання договірних зобов'язань та поставку товару за накладними:

-          № 57 від 03.06.02 на суму 1651 грн. 20 коп. вартості міжрамної стяжки;

-          № 80 від 22.03.02 на суму 5400 грн. 00 коп. вартості скоб М-16 та М-24.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Оцінивши доводи сторін та обставини справи у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до цивільних відносин, що виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

У відповідності зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання не допускається, зобов’язання має виконуватись належним чином, зокрема, відповідно до умов договору.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, при зверненні з нею до суду заявником не враховано умови договору купівлі-продажу № 42-02 від 13.03.02 щодо найменування товару, а саме: скоби М-16 ціною 18,76 грн. та скоби М-24 –23,50 грн., що передбачено п. 1.2. договору.

Тому суд дійшов висновку, що спір у частині стягнення боргу у сумі 1651 грн. 20 коп. за накладною № 57 від 03.06.02 виходить за межі договірних відносин по даній справі за договором купівлі-продажу № 42-02 від 13.03.02, який є підставою даного позову.

За таких обставин у цій частині позову слід відмовити та позивач не позбавлений можливості звернутися до суду за стягненням боргу з іншим позовом.

Як зазначалось вище, за умовами п. 3.4 договору купівлі-продажу відповідач мав розрахуватися за товар у порядку 100% передплати, але фактично поставка товару відбулась без проведення такої передплати, тому строк виконання грошового зобов'язання по оплаті скоб за накладною № 80 від 22.03.02 є невизначеним.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо строк /термін/ виконання боржником обов'язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч.5 ст. 261 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено, що такою вимогою у розумінні ст. 530 ЦК України є заява позивача за листом № 26/3950 від 07.12.04 на суму 2558 грн. 74 коп.

У зв'язку з вищенаведеним, до стягнення підлягає 300 грн. 00 коп. боргу, які заявлено позивачем за накладною № 80 від 22.03.02.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Тому до стягнення підлягають 61 грн. 50 коп. інфляційних нарахувань та 6 грн. 51 коп. 3% річних (за період з 29.11.07 до 18.08.08). У стягненні решти суми інфляційних нарахувань та 3% річних слід відмовити за необґрунтованістю.

Заперечення відповідача з посиланням на сплинення строку позовної давності відхиляються судом з огляду на наступне.

У зв'язку з тим, що трирічний строк позовної давності за спірною вимогою мав закінчитися 23.03.05, до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила Цивільного кодексу України, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень якого передбачено, що правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом –01.01.04.

У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку і що після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи листів відповідача від 10.02.05 № 174 та від 28.11.07 № 10/645 відповідач вчиняв дії, які свідчать про визнання ним боргу за договором № 42-02 від 13.03.02 на загальну суму 2558 грн. 74 коп. Тому суд встановлює факт переривання строку позовної давності, зокрема, датою визнання боргу, з якої обчислюється новий трирічний строк позовної давності, який не сплинув на час пред'явлення позову.

За вказаних обставин позов підлягає задоволенню частково, а саме заборгованість у сумі 300 грн. 00 коп., 61 грн. 50 коп. інфляційних нарахувань, 6 грн. 51 коп. 3% річних, з віднесенням судових витрат на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог згідно ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, ст. ст. 257, 261, 264, 525, 526, 625 ЦК України та керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Антрацит", м. Антрацит Луганської області, вул.. Ростовська, 38, в особі відокремленого підрозділу "Шахта "Комсомольська", сел.. Дубовський-1, м. Антрацит Луганської області, :

- на користь Підприємства Перевальської виправної колонії № 15 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Луганській області, м. Перевальськ Луганської області, вул. Тевелєва, 1, –заборгованість у сумі 300 грн. 00 коп., 61 грн. 50 коп. інфляційних нарахувань, 6 грн. 51 коп. 3% річних, видати наказ після набрання рішенням законної сили;

- в доход Державного бюджету України на поточний рахунок 0006, МФО 804013, ОКПО 24046582, одержувач –УДК у м. Луганську ГУ ДКУ у Луганській області, банк –ГУДКУ в Луганській області, код бюджетної класифікації 22090200 - державне мито в сумі 14 грн. 03 коп., видати наказ Антрацитівській об’єднаній державній податковій інспекції;

- в доход Державного бюджету України на р/р 0006, банк ГУДКУ в Луганській області, одержувач УДК у м.Луганську, МФО 804013, ОКПО 24046582, код бюджетної класифікації 22050000, символ звітності банку 259 - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 16 грн. 23 коп., видати наказ.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Дата підписання: 09.10.08.

Суддя Т.Л.Калашник