СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

13
березня 2008 р.
Справа  № 7/25-2008

Господарський суд Закарпатської
області у складі головуючого судді Шведа С.Б.,  розглянувши матеріали справи

за позовом  Приватного підприємця ОСОБА_1,  м. Ужгород

до відповідача Державної
податкової інспекції у м. Ужгороді,
м. Ужгород

про скасування податкових
повідомлень -рішень про визначення податкових зобов'язань по ПДВ у сумі
255438 грн. та податку з доходів фізичних осіб на суму 8570,91 грн.,

від позивача -ОСОБА_2;

від відповідача -ОСОБА_3,
ОСОБА_4,ОСОБА_5

Секретар судового засідання - ОСОБА_6,

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_1 (далі Підприємець) звернувся до суду з
позовом (з урахування заяви про збільшення позовних вимог від 19.02.08 №2)  про скасування податкових повідомлень -рішень
ДПІ у м. Ужгороді від 03.08.2007р., 14.09.2007р.,15.11.2007р.,23.01.2008р. №002111742/0/2765/17-3//23401,
№/1/3439/17-3/127781,
№/2/4481/17-3//32704,
№/3/270/17-3//2728 про визначення податкового зобов'язання
з ПДВ у сумі 255438,00 грн. та №/0/2766/17-3//23402,№/1/3439/17-3//27780,
№/2/4480/17-3//32703, №/3269/17-3//2727
про визначення податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на
суму 8570,91 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим,
що за весь період здійснення своєї підприємницької діяльності Підприємець не
перевищував граничного розміру (500 тис.грн.) надходження виручки на
розрахунковий рахунок для можливості перебування на спрощеній системі
оподаткування обліку та звітності, тому висновок ДПІ у м. Ужгороді про зворотнє
є безпідставним, оскільки у розумінні ст. 1 Указу Президента України „Про
спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб'єктів малого
підприємництва” від 03.07.1998р. №727/98 з наступними змінами та доповненнями
(далі - Указ №727/98) при визначенні обсягу виручки враховуються грошові
надходження суб'єкта підприємництва від здійснення операцій з реалізації
товарів (робіт, послуг), які безпосередньо пов'язані з такою діяльністю.

Представник позивача пояснив, що
протягом 2006-2007р.р. Підприємець здійснював діяльність по декларуванню
товарів та їх розмитненню на підставі договорів доручення від імені та за
рахунок довірителів, тому грошові кошти, які надходили на розрахунковий рахунок
підприємця на сплату ввізного мита та інших обов'язкових платежів не можна
вважати виручкою від здійснення операцій, пов'язаних із  здійснюваною підприємницькою діяльністю.

Відповідач та його представники в
судовому засіданні позов не визнали, оскільки проведеною перевіркою
підтверджені факти порушення Підприємцем вимог податкового законодавства  щодо формування податкових зобов'язань
підприємця з ПДВ та податку з доходів фізичних осіб в зв'язку порушенням
порядку перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності,
тому позивачу і визначені до сплати податкові зобов'язання за оспорюваними
податковими повідомленнями - рішеннями.

Дослідивши подані по справі доказові
матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, суд констатує наступне:

За результатами планової
документальної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та
сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) приватним підприємцем ОСОБА_1
за період з 14.06.06р. по 31.03.07р. (акт перевірки ДПІ у м. Ужгороді від
25.07.07р. №2078/17-119/) встановлено порушення Підприємцем порядку
перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, що стало
підставою для визначення позивачу податкових
зобов'язань з ПДВ та податку з доходів фізичних осіб за оспорювними
податковими повідомленнями -рішеннями.

Зокрема встановлено, що в охопленому
перевіркою періоді Підприємець здійснював
діяльність як комісіонер (повірений) по укладенню контрактів щодо декларування
імпортованих товарів від свого імені та за рахунок комітентів (довірителів).
При проведенні аналізу надходжень коштів на розрахунковий рахунок Підприємця
встановлено перевищення граничного обсягу готівкової виручки (500000 грн.), що
дає можливість перебувати на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного
податку.  Відхилення між задекларованими
платником податків грошовими надходженнями та даними податкової перевірки
склали у вартісному виразі суму 2105839,18 грн.

З врахуванням наведеного вище
порушення, податковим органом на підставі ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України „Про прибутковий податок з громадян” від 26.12.1992р. №13-92 (ділі
-Декрет №13-92),  визначено суму
оподатковуваного доходу підприємця (51153 грн. - 2006р.; 12806,08 грн. - 1кв.
2007р.) та донараховано суму 8570,91 грн. податку з доходів фізичних осіб.

Згідно зі ст. 1 Указу №727/98 спрощена
система оподаткування,  обліку та
звітності запроваджується, зокрема, для фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах
з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб
та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік
не перевищує 500 тис. гривень

Виручкою від реалізації
продукції  (товарів,  робіт,
послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької
діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з
продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

У спірній по справі ситуації
Підприємець здійснював операції по декларуванню та розмитненню товарів на
митниці на підставі укладених цивільно -правових договорів комісії (доручення)
в інтересах інших осіб.

Від комітентів (довірителів)
Підприємець отримував кошти як за здійснювані ним послуги по декларуванню
товарів, так і на сплату ввізного мита, ПДВ та інших обов'язкових платежів при
проведенні митних процедур.

Статтею 88 Митного кодексу України
встановлено, що декларант виконує всі обов'язки і несе у повному обсязі
відповідальність, передбачену цим Кодексом, незалежно від того, чи він є
власником товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон
України, митним брокером чи іншою уповноваженою особою.

Декларант зобов'язаний: здійснити
декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку,
встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред'явити товари і
транспортні засоби для митного контролю і митного оформлення; надати митному
органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для
виконання митних процедур; сплатити податки і збори.

У розумінні ст. 1 Указу №727/98  до виручки від реалізації продукції  (товарів,
робіт,  послуг) відносяться
загальні грошові надходження в касу чи розрахунковий рахунок платника податків,
які він отримав від здійсненої ним діяльності.

Отже, Підприємець, здійснюючи
господарські операції по декларуванню та розмитненню товарів, був у повній мірі
відповідальним за сплату податків (обов'язкових платежів) та інших  витрат, пов'язаних з такою діяльністю, тому і
кошти, які надходили до нього як оплата за виконання взятих на себе
зобов'язань, були безпосередньо пов'язані з
його підприємницькою діяльністю по наданню послуг з декларування та
розмитнення товарів.

Висновок ДПІ у м. Ужгороді про
перевищення позивачем встановленого ст. 1 Указу №727/98 обмеження щодо
надходження грошових коштів для можливості перебування на спрощеній системі
оподаткування, обліку і звітності відповідає фактичним обставинам справи та
наведеному вище визначенню щодо виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг).

Податковим органом правомірно, на
підставі ст. 13 Декрету №13-92, визначено суму сукупного
оподатковуваного доходу підприємця за період 2006р. -1кв. 2007р., яка зменшена
на суму понесених ним витрат по сплаті митних платежів, а також плати за оренду
офісу (а.с. 16) та нараховано до сплати суму 8570,91 грн. податку з доходів
фізичних осіб із суми чистого доходу.

Таким чином, підстави для скасування
податкових повідомлень -рішень про визначення позивачу податкового зобов'язання
по податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 8570,91 грн. є відсутніми.

В частині позовних вимог щодо
скасування податкових повідомлень -рішень про визначення податкового
зобов'язання з ПДВ у сумі 255438 грн. суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 2.3.1. п. 2.3
ст. 2  Закону України „Про податок
на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР (далі -Закон №168/97-ВР) особа   підлягає
обов'язковій  реєстрації  як
платник податку у разі, коли загальна сума від здійснення операцій з
поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або
глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з  цим Законом, нарахована (сплачена, надана)
такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх
дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування
податку на додану вартість).

За даними акту перевірки (з
урахуванням рішення ДПА у Закарпатській області від 13.11.07р. №456/0/25-058
щодо визначення розміру донарахованого ПДВ та застосованих штрафних санкцій)
загальна сума від здійсненних підприємцем операцій з поставки товарів (послуг)
перевищила 300000 грн. у другому кварталі 2006 року. Враховуючи  передбачені ст. 9 Закону  №168/97-ВР строки для оформлення
свідоцтва платника ПДВ, останнє повинно було бути видане позивачу 01.08.06р. За
період відсутності у позивача свідоцтва платника ПДВ податковим органом
визначено суму податкового зобов'язання підприємця, яка склала 169272 грн. (акт
перевірки від 25.07.07р. №2078/17-119/ -а.с. 17-19, рішення ДПА у
Закарпатській області від 13.11.07р. №456/0/25-058 -а.с. 8).

Висновок податкового органу щодо
необхідності включення суми 169272 грн. до податкових зобов'язань позивача не
відповідає вищенаведеним нормам Закону
№168/97-ВР, оскільки у розумінні п.п. 2.3.1. п. 2.3 ст. 2  названого нормативно -правового акту,
обов'язковою умовою  для
реєстрації платником ПДВ є досягнення загальної межі у 300000 грн. від
здійснення операцій з поставки товарів (послуг) (без урахування податку на
додану вартість).

Основна частина
грошових надходжень, від здійсненних позивачем операцій по декларуванню
товарів, за охоплений перевіркою період, включала в себе кошти на сплату ПДВ,
ввізного мита та інших обов'язкових платежів. Плата за надані підприємцем
послуги складала незначну суму у відсотковому відношенні до загальної суми
коштів, що сплачувалася особами, які укладали цивільно -правові угоди з
позивачем.

Сплата позивачем до бюджету податків
та інших обов'язкових платежів в інтересах інших платників податків не може
вважатися операціями з поставки товарів (робіт, послуг), а кошти, які
перераховувалися позивачу  з такою метою
комітентами (довірителями) не можуть включатися до загальної суми
оподатковуваних ПДВ операцій.

Таким чином, Підприємцем у спірній
ситуації не перевищено граничний розмір оподатковуваних ПДВ операцій з поставки
послуг, тому визначення податкового зобов'язання з ПДВ у сумі  255438 грн. на підставі податкових
повідомлень -рішень за предметом позову є неправомірним.

Отже, у цій частині позов належить задоволити.

Керуючись ст. ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 7-9, 69,
86, 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задоволити
частково.

2. Скасувати у
повному обсязі податкові повідомлення -рішення Державної податкової інспекції у
м. Ужгороді від 03.08.2007р. №002111742/0/2765/17-3//23401, від
14.09.2007р. №/1/3439/17-3/127781, від 15.11.2007р.
№/2/4481/17-3//32704, від 23.01.2008р.
№/3/270/17-3//2728 про визначення  податкового зобов'язання з ПДВ у сумі 255438
грн.

3. У задоволені
іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому статтею
254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена за
правилами, передбаченими статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя                                С.Швед