ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2008 р.

№ 30/46-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Костенко Т.Ф.,

Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "Саліко"

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.07.2008

у справі

господарського суду Дніпропетровської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Саліко"

до

Виконавчого комітету Богуславської сільської ради

третя особа

Павлоградська районна державна адміністрація Дніпропетровської області

про

визнання права власності

в судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:

Шульгат В.В.-дов.№06/03-1Ю від 06.03.2008

від відповідача:

не з?явилися

від 3-ої особи:

не з?явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2008 змінено первісного відповідача, Виконавчий комітет Богуславської сільської ради, на належного відповідача - Богуславську сільську раду. В задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.07.2008 рішення від 12.06.2008 господарського суду Дніпропетровської області залишено без змін.

Судові рішення мотивовано тим, що придбані позивачем об'єкти у встановленому порядку не зареєстровані, оскільки нормами чинного законодавства не передбачена державна реєстрація недобудованих споруд. Відповідно до ч. 3 ст. 331 Цивільного кодексу України до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання, тощо, які були використанні у процесі будівництва.

Не погоджуючись з судовими рішеннями ТОВ "Саліко" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати, посилаючись на те, що судами порушені норми матеріального права зокрема, ст. 331 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити.

Господарським судом встановлено, що 03.03.2003 ТОВ "Саліко" та ЗАТ "Автобаза № 7" уклали договір купівлі-продажу об’єктів нерухомого майна: недобудовані споруди виробничо-технологічного комплексу, позначені на генеральному плані за №1,2,3,4,5,6,14,15,16,20, які розташовані по вул. Тернівській, 2 у с. Богуслав. Договір зареєстрований на Промисловій товарній біржі 03.03.2003 за № 03/01.

Придбані об’єкти передані позивачу за актом приймання - передачі від 03.03.2003 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 Цивільного кодексу Української РСР, чинного на момент укладання угоди, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

За цією нормою право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку, або незаконність права власності не випливатиме із закону.

Відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 за №7/5 та зареєстрованого Міністерством юстиції України 18.02.2002 за №157/6445, правовий режим об’єктів нерухомості передбачає їх державну реєстрацію та оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності.

Реєстрація прав власності на об’єкти нерухомого майна проводиться на підставі договору купівлі –продажу, який є правовстановлюючим документом.

Реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено, та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Як встановлено господарським судом, придбані позивачем об’єкти не зареєстровані, оскільки норми чинного законодавства не передбачають державної реєстрації недобудованих споруд.

На момент звернення позивача до суду стан придбаних об’єктів, права та обов’язки товариства щодо цього майна не змінилися.

З 01.01.2004 набрав чинності Цивільний кодекс України, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень якого передбачено, що положення останнього застосовуються до тих прав і обов’язків, що продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Посилання ТОВ "Саліко" на ч. 4 ст. 331 Цивільного кодексу України, відповідно до якої суд за заявою заінтересованої сторони мав право визнати її власником недобудованого нерухомого майна, не може буди прийнята до уваги, оскільки вона втратила чинність згідно Закону України від 15.12.2005 за №3201-ІУ.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник може пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Твердження ТОВ "Саліко" про те, що ст. 392 Цивільного кодексу України не виключає звернення з позовом про визнання права в інших випадках не узгоджується з приписами цієї норми.

Визнання права є способом захисту, який застосовується у випадку спору між суб’єктами цивільного права з приводу наявності чи відсутності відповідних правовідносин, однак, матеріали справи не містять доказів наявності такого спору.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що господарськими судами дана правильна юридична оцінка обставинам справи, тому судові рішення відповідають чинному законодавству України та обставинам справи і підстав для їх скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1115, п.1 ст. 1119, ст.11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову від 28.07.2008 Дніпропетровського апеляційного господарського суду зі справи № 30/46-08 залишити без змін.

Головуючий В.С. Божок

Судді Т.Ф.Костенко

Г.П.Коробенко