ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2008 р.
Справа № 55/28-08

вх.
№ 1414/5-55

Суддя
господарського суду Гребенюк Н.В.

при секретарі
судового засідання Калашніков М.Ю.

за участю
представників сторін:

позивача -
ОСОБА_1

відповідача-Болгової
О.М.

розглянувши
справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  м. Харків

до  Товариства з обмеженою відповідальністю
"НВО "Ю Бі Сі - Промо", м. Харків

про
стягнення 24155,03 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична
особа-підприємецьОСОБА_1 звернувся до господарського суду Харківської області з
позовною заявою до про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю
"Ю БІ СІ-ПРОМО" м. Харків, боргу у сумі 23220 грн., інфляційних у
сумі 452,40 грн., 3% річних у сумі 482,63 грн. та судових витрат, мотивуючи
свої вимоги тим, що відповідач не розрахувався за отриману від позивача
продукцію. З метою забезпечення позову позивач просить суд накласти арешт на
майно та грошові кошти відповідача.

Ухвалою
господарського суду Харківської області від 26 лютого 2008 року було прийнято
вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд
на 24 березня 2008 року.

У відзиві на
позовну заяву відповідач проти позову заперечує, з посиланням на те, що:"
накладна на товар не може бути підтвердженням надання пропозиції щодо укладання
договору, оскільки вона не містить ніяких умов: чи цей товар переданий на
виконання договору дарування, поставки, зберігання ". Відповідач вказує на
те, що  факт прийняття відповідачем товару
не встановлює зобов"язання відповідача по оплаті товару, не
встановлює  взагалі ніяких
зобов"язань.

Ухвалою
господарського суду Харківської області від
24 березня 2008 року було відкладено розгляд справи на 14 квітня 2008 р.

31 березня 2008
р. відповідач надав до суду додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву, в
яких вказує, що товар був прийнятий без досягнення будь- якої згоди щодо умов
його прийняття, зазначає, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо
предмету договору- тобто відповідач не брав на себе зобов"язання щодо
оплати цього товару.

10 квітня 2008
р. позивач надав до суду письмові пояснення щодо наведеного відповідачем у
відзиві на позовну заяву, в яких вказує, що твердження відповідача є
необгрунтованими, безпідставними, оскільки товар  був отриманий відповідачем на підставі
довіреності товарно- матеріальних цінностей, що є підтвердженням прийняття
пропозиції на постачання товару від позивача товарних цінностей за накладними
на товар, і тим самим, встановлює зобов"язання відповідача по оплаті за
отриманий товар.

14 квітня 2008
р. позивач в порядку ст. 22 ГПК України надав до суду заяву про уточнення
позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу
та судові витрати, в решті позову щодо стягнення інфляційних та річних від
позовних вимог відмовляється.

Вказані
уточнення прийняті судом та розгляд справи продовжено з їх урахуванням.

У судовому
засіданні позивач підтримував уточнені позовні вимоги.

Представник
відповідача проти позову заперечувала, з мотивів наведених у відзиві на позов.

Представники
сторін  звернулись до суду з заявою про
розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Ця
заява розглянута судом та задоволена як така, що не суперечить чинному
законодавству.

У відповідності
до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши
матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх
підтвердження, вислухавши уповноважених представників сторін, судом встановлено
наступне.

Позивач
обгрунтовує свої вимоги тим, що в травні 2007 р. між  ФОП ОСОБА_1.
м. Харків  (далі позивач) та ТОВ
"НВО "Ю Бі Сі -  Промо",
м. Харків (далі відповідач) було досягнуто усної домовленості щодо поставки
товару, а саме форми для виготовлення плит опори парасолі.

Згідно усної
домовленості позивачем було поставлено відповідачу вищезазначений товар на
загальну суму 23220,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № 43 від
24.05.06 р. на суму 12000 грн.,№ 54 від 16.06.07 р. на суму 11220,00 грн., яка
підписані обома сторонами.

Матеріали
справи свідчать про те, що з боку відповідача товар було отримано уповноваженою
особою на підставі довіреності ЯНШ № 138542 від 18.05.07 р., ЯНШ № 138722 від
11.06.07 р. Вказані довіреності зазначені у видаткових накладних № 43 від
24.05.06 р.,№ 54 від 16.06.07 р.

Позивач у
судовому засіданні додатково пояснив, що у довіреності ЯНШ № 138722 від
11.06.07 р. було помилково зазначений дог. № 13/12 від 09.01.07 р., оскільки за
вказаним договором розрахунок між сторонами був здійснений у повному обсязі,
поставка за накладними № 43 від 24.05.06 р. на суму 12000 грн.,№ 54 від
16.06.07 р. на суму 11220,00 грн. здійснювалась на підставі усної домовленості.

Відповідно до
п. 2 ст. 530 ЦК України "якщо строк виконання боржником обов"язку не
встановлений або визначений моментом, пред"явлення вимоги, кредитор має
право вимагати його виконання у будь- який час. Боржник повинен виконати такий
обов"язок у семиденний строк від дня пред"явлення вимоги, якщо
обов"язок негайного виконання не випливає із договору або із актів
цивільного законодавства".

Як вбачається з
матеріалів справи, позивачем було відправлено претензію вих. № 25 від 21.12.07
р. на адресу відповідача з вимогою сплатити кошти у сумі 23220 грн. напротязі
15 календарних днів з моменту отримання претензії, яка виникла внаслідок не
виконання відповідачем умов усної домовленості щодо оплати отриманого товару.
Відправлення вказаної претензії підтверджується копією  чеку та поштового опису з відміткою про
відправку, але відповідач на претензію не відреагував, кошти не перерахував.

Враховуючи
викладене, а також те, що позивач прийняті на себе зобов”язання виконав
належним чином, поставивши відповідачеві товар, проте  відповідач свої зобов"язання не виконав
щодо його оплати, внаслідок чого у нього виникла забогованість на суму
23220  грн. перед позивачем, що і стало
підставою позивачу для звернення до господарського суду з відповідним позовом.

Відповідно до
ч.1  ст. 639 ЦК України, договір може
бути укладений у будь- якій формі, якщо вимоги договору не встановлені законом.

Згідно ст. 629
ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.43
ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням,
що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до
вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі  яких господарський суд у
визначеному законом порядку встановлює наявність  чи
відсутність  обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Суд звертає
увагу на те, що заперечення відповідача стосовно того, що " накладна на
товар не може бути підтвердженням надання пропозиції щодо укладання договору,
оскільки вона не містить ніяких умов: чи цей товар переданий на виконання
договору дарування, поставки, зберігання " , а також твердження
відповідача про те, що факт прийняття відповідачем товару не встановлює
зобов"язання відповідача по оплаті товару, не встановлює  взагалі ніяких зобов"язань, оскільки на
думку відповідача, між позивачем та відповідачем на даний час можна говорити
про безпідставно набуте майно, є необгрунтованими та безпідставними, оскільки
відповідачем товар був отриманий уповноваженою особою на підставі
довіреності,  що встановлює
зобов"язання відповідача по оплаті за отриманий товар.

Враховуючи
вказані обставини, враховуючи вимоги ст.526 Цивільного Кодексу України, а саме
те, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться, враховуючи те, що відповідач товар
отримав, однак документи, що підтверджують здійснення розрахунку з відповідачем
в матеріалах справи відсутні,  враховуючи
вимоги ст.33 ГПК України, якою встановлено , що кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,
суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення
боргу у сумі - 23220 грн.  правомірна та
обгрунтована, тому підлягає задоволенню.

Враховуючи
надану заяву позивачем про уточнення до позовних вимог, суд визнає її як
відмовою від позову, в частині стягнення з відповідача інфляційних у сумі
452,40 грн., 3% річних у сумі 482,63 грн., приймає її як таку, що не суперечить
вимогам чинного законодавства та не порушує прав чи законних інтересів сторін
та припиняє провадження в цій частині позовних вимог, відповідно до п.4 ст. 80
ГПК України.

Розглянувши
клопотання позивача про забезпечення позову шляхом накладання арешту на  майно та грошові кошти відповідача,  суд дійшов висновку про відмову у задоволенні
вказаного клопотання, у зв*язку з не обгрунтуванням і не підтвердженням
належними доказами необхідністі такого забезпечення, а також не доведенням
документально ним того, що невжиття
таких заходів може утруднити   чи
зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до
вимог ст.49 ГПК України, судові витрати покладаються на сторони,
пропорційно  розміру задоволених позовних
вимог.

Враховуючи
викладене,керуючись ст.ст.124,129 Конституції Українип ст.ст.  526, ч.1 ст.530, 610, 611, ч. 2 ст. 625, ст.
629 ЦК України, ст.ст. 4-2,4-3,32, 33, 43, 44, 49, ст.78, п.4 ст.80,
ст.ст.82-85 ГПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити
позивачу у задоволенні клопотання про забезпечення позову.Позов задовольнити
частково.

Стягнути з
Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО "Ю Бі Сі -  Промо", м. Харків(61157, м. Харків, вул.
Селянська, 110, р/р 3020 в філії УніКредит банка ТОВ в м. Києві, МФо
300744, ) на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
м. Харків(АДРЕСА_1, п/р НОМЕР_1в АБ "Факторіал- банк", МФО
351715, ІПН НОМЕР_2) 23220 грн. боргу, 232, 19 грн.  державного мита   та
113,43 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.

В частині
стягнення інфляційних у сумі 452,40 грн. та 3% річних у сумі 482,63 грн.  провадження у справі припинити.

Видати
відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст
Рішення підписано 15 квітня  2008 року.

Суддя                                                                                            Гребенюк
Н.В.