ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.07.08

Справа № 2/370-08.

За позовом: Сумського транспортного прокурора в інтересах держави в особі

1.          Міністерства транспорту та зв’язку України, м. Київ

2.          Статутного територіально-галузевого об'єднання «Південна залізниця» в особі вокзал станції Суми, м. Суми

До відповідача: Виконавчого комітету Сумської міської ради, м. Суми

про визнання права державної власності

СУДДЯ СОП’ЯНЕНКО О.Ю. При секретарі судового засідання Петен Я.Л.

Представники сторін:

позивачів – 1. не прибув

2. Ушкалова Н.М.

відповідача – не прибув

прокурор – Яковенко В.В.

Суть спору: прокурор в інтересах держави в особі позивачів просить визнати за Державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України право державної власності на нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться в повному господарському віданні Статутного територіально-галузевого об'єднання «Південна залізниця» (61052, м.Харків, вул.Червоноармійська, 7, код 01072609) і розташовані за адресою: м.Суми, вул.Привокзальна, 1, а саме: 9-ти поверхова нежитлова будівля (літера Б-ІХ); навіс (літера б); склад (літера А1); та площа Привокзальна, 1, а саме: нежитлова будівля вокзалу (літера А-3), вбиральня (літера В), навіс над платформою (літера Г), платформа (перон) (літера І), платформа (літера ІІ), платформа (літера ІІІ).

Позивач-1 – Міністерство транспорту та зв’язку України надав пояснення, що з метою оформлення правовстановлюючих документів на нерухоме майно позивач звернувся до відповідача із заявою про оформлення права власності на об’єкти нерухомості та видачу відповідних свідоцтв про право власності, проте оформлення та реєстрація права власності на об’єкти до цього часу не здійснена. Отже, фактично відповідач не визнав право державної власності на спірне нерухоме майно. Позивач правомірно володіє нерухомим майном, оскільки це не оспорено ніким в суді, та підтверджується наявними документами.

Відповідач заперечень проти позову не надав, представника в судове засідання не направив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, яке було вручено відповідачу 21.07.2008 р. За таких обставин справа розглядається за наявними у ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, суд встановив:

Відповідно до статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України здійснює управління об’єктами державної власності відповідно до закону.

Статтею 170 Цивільного кодексу України встановлено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов’язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Статтею 3 Закону України “Про управління об’єктами державної власності” від 21.09.2006 встановлено, що об’єктами управління державної власності є, зокрема, майно, що передане державним комерційним підприємствам, установам та організаціям. Статтею 4 Закону встановлено, що суб`єктами управління об’єктами державної власності є, зокрема, міністерства та інші органи виконавчої влади.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2006 № 789 затверджене Положення про Міністерство транспорту та зв’язку України, відповідно до якого міністерство є головним (провідним) органом виконавчої влади з питань реалізації державної політики в галузі залізничного транспорту (п.1) та здійснює державне управління в галузі транспорту (п.п.1 п. 4). Підпунктом 29 пункту 4 зазначеного Положення встановлено, що міністерство виконує відповідно до законодавства України функції з управління об’єктами державної власності, що належать до сфери його управління.

До сфери управління Міністерства транспорту та зв’язку України входить Південна залізниця, яка відповідно до пункту 1.1 Статуту Південної залізниці є створене згідно з статтями 1, 4 Закону України «Про залізничний транспорт» статутне територіально-галузеве об’єднання, засноване на державній власності і підпорядковане Державній адміністрації залізничного транспорту України, що входить до сфери управління Міністерства транспорту України.

До складу СТГО “Південна залізниця” входить відокремлений структурний підрозділ – вокзал станції Суми Південної залізниці, який діє на підставі відповідного Положення.

Згідно з п. 2.1. Положення про вокзал станції Суми Південної залізниці здійснює свою діяльність у сфері організації і здійснення перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу.

Згідно довідки вокзалу станції Суми Південної залізниці №625 від 12.06.2008 року та Технічних паспортів на нежитлові приміщення, виданих КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», на станції Баси Південної залізниці за адресою: м.Суми, вул.Привокзальна, 1 та площа Привокзальна,1 розташований комплекс будівель та споруд, які експлуатуються Південною залізницею, а саме: нежитлова будівля вокзалу (літера А-3); вбиральня (літера В); навіс над платформою (літера Г); платформа (перон) (літера І); платформа (літера ІІ); платформа (літера ІІІ); 9-ти поверхова нежитлова будівля (літера Б-ІХ); навіс (літера б); склад (літера А1). Зазначені об’єкти нерухомості перебувають на балансі вокзалу станції Суми Південної залізниці, що підтверджується довідкою про балансову приналежність будівель та споруд № 625 від 12.06.2008 р.

Зазначені об’єкти були побудовані Залізницею за власні кошти господарським способом та задіяні у виробничо-технічному комплексі організацій і підприємств залізничного транспорту, який призначений задовольняти потреби суспільного виробництва і населення України в перевезеннях у внутрішньому і міжнародному сполученнях, забезпечення сфери перевезень технічно-справним тяговим рухомим складом та для забезпечення безпеки руху поїздів, безпеки життя і здоров’я громадян, які користуються послугами залізничного транспорту тощо.

Всі перелічені вище будівлі та споруди розташовані в межах смуги відведення - земельної ділянки, яка надана у постійне користування Залізниці, що підтверджується Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серія ІІ-СМ № 002085, виданим відповідно до рішення Сумської міської ради від 23.02.2000р.

Згідно ст. 9 Закону України «Про транспорт» транспортні засоби, споруди, фінансові ресурси, шляхи сполучення, закріплені за підприємствами, об’єднаннями, установами та організаціями Міністерства транспорту України, є загальнодержавною власністю і належать до єдиної транспортної системи.

Статтею 5 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що майно, закріплене за залізницями, є загальнодержавною власністю.

Згідно п. 4.1., 4.2. Статуту Південної залізниці майно Залізниці становлять основні фонди та оборотні кошти, а також цінності, вартість яких відображається у балансі Залізниці. Майно Залізниці є державною власністю і закріплене за нею на праві повного господарського відання. Залізниця володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд.

Пунктом 4.2. Положення про вокзал станції Суми Південної залізниці визначено, що майно вокзалу є державною власністю, закріпленим за Південною залізницею на праві повного господарського відання і знаходиться в оперативному управлінні вокзалу станції Суми.

Згідно із ст. 141 Господарського кодексу України до державного майна у сфері господарювання належать цілісні майнові комплекси державних підприємств або їх структурних підрозділів, нерухоме майно, інше індивідуально визначене майно державних підприємств.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 ГК України держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб’єктів господарювання, які належать до цього сектору і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

Статтею 133 ГК України встановлено, що основу правового режиму майна суб’єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права – право господарського відання, право оперативного управління, а також право оперативного використання майна. Держава забезпечує рівний захист майнових прав усіх суб’єктів господарювання.

Право господарського відання згідно з частиною першою ст. 136 ГК України є речовим правом суб’єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до статті 74 ГК України державне комерційне підприємство є суб’єктом підприємницької діяльності, діє на основі статуту на принципах підприємництва, зазначених у статті 44 Кодексу, і несе відповідальність усім належним йому на праві господарського відання майном згідно з цим Кодексом та іншими законами. Майно державного комерційного підприємства закріплюється за ним на праві господарського відання.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов’язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України. До об’єктів нерухомого майна відносяться земельні ділянки, а також об’єкти розташовані на земельній ділянці (будівлі, споруди тощо).

В даний час право власності позивача на вказані вище об’єкти належним чином не оформлено та не зареєстровано в органах БТІ, як того вимагає чинне законодавство.

Згідно підпункту 10 пункту «г» статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження: облік та реєстрація відповідно до закону об’єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Відповідно до п. 6.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/2 від 07.02.2002р., оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна провадиться органами місцевого самоврядування з видачею свідоцтва про право власності, а п. 6.2. передбачено, що підготовку документів для видачі свідоцтв про право власності можуть за дорученням органів місцевого самоврядування, місцевої державної адміністрації та інших органів відповідно до законодавства проводити БТІ.

Керуючись Тимчасовим положенням позивач звернувся до виконавчого комітету Сумської міської ради з листом №195 від 23.03.2007р., в якому просив оформити право власності на вказані вище об’єкти нерухомості. Відповіді на лист позивач не отримав, що свідчить про невизнання відповідачем права власності на вказані будівлі. Згідно з відповіддю, що надійшла від КП «Сумське міське БТІ» за № 335 від 18.04.2008 р. позивачу-2 було відмовлено в оформленні права власності та видачі свідоцтва про право власності по причині надання документів, що не зазначені в Додатку до Тимчасового положення.

Діючим законодавством не передбачено якими саме доказами власник повинен підтверджувати належність йому майна на праві власності, однак п. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено принцип добросовісного (правомірного) набуття права власності – право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, підтвердженням права власності можуть бути документи, що фіксують, підтверджують і оформлюють самі юридичні факти, на підставі яких у власника виникає (або до нього переходить) право власності.

Зокрема, такими документами є відповідні Технічні паспорти на нежитлові приміщення, видані КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», та Державний акт на право постійного користування землею, виданий відповідно до рішення Сумської міської ради, який підтверджує, що земельні ділянки, на яких розташовані вказані об’єкти нерухомості, надані в постійне користування Південній залізниці для розміщення об’єктів залізничного транспорту.

Також доказами приналежності будівель та споруд позивачу є їх відображення на самостійному балансі відокремленого структурного підрозділу – вокзалу станції Суми Південної залізниці. Знаходження на балансі відокремленого структурного підрозділу підприємства об’єктів нерухомості підтверджує той факт, що державне підприємство СТГО «Південна залізниця» в особі своїх структурних одиниць добросовісно та безперервно експлуатує та використовує об’єкти нерухомого майна, несе витрати по їх утриманню.

Одним із основних критеріїв визначення законності володіння майном і відображення його на балансі є також джерела фінансування (централізовані або власні кошти підприємства). Обслуговування та утримання зазначених будівель та споруд (оплата комунальних послуг, поточний і капітальний ремонт, інше) здійснюється за рахунок власних коштів вокзалу станції Суми, а також централізованих коштів Південної залізниці, що підтверджується відповідними довідками про балансову належність №625 від 12.06.2008р.

Статтею 147 Господарського кодексу України встановлено, що майнові права суб’єктів господарювання захищаються законом. Право власності та інші майнові права суб’єкта господарювання захищаються у спосіб, зазначений у статті 20 цього Кодексу.

Положення ст. 20 Господарського кодексу України та ст. 16 Цивільного кодексу України забезпечують можливість захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів, в т.ч. шляхом визнання відповідного права.

Стаття 392 Цивільного кодексу України передбачає, що власник майна може пред’явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 326 Цивільного кодексу України у державній власності є майно, в т.ч. грошові кошти, які належать державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. В даному випадку це перший відповідач - Міністерство транспорту та зв’язку України, до сфери управління якого входить СТГО «Південна залізниця», що володіє вищезазначеним майном на праві господарського відання.

Відповідач - Виконавчий комітет Сумської міської ради не оформив право власності і не видав свідоцтво про право власності. Отже фактично відповідач не визнав право власності на вказані вище будівлі, належним чином його не оформив та не видав правовстановлюючий документ – свідоцтво про право власності, що позбавляє можливості державної реєстрації права власності на ці об’єкти нерухомості.

За таких обставин, враховуючи те, що позивач правомірно володіє вказаними вище будівлями, оскільки це не оспорено ніким в суді та те, що у позивачів мається достатньо документів, які підтверджують належність їм цих об’єктів нерухомого майна, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, –

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати за Державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України (01135, м.Київ, пр.Перемоги, 14, код 00017584) право державної власності на нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться в повному господарському віданні Статутного територіально-галузевого об'єднання «Південна залізниця» (61052, м.Харків, вул.Червоноармійська, 7, код 01072609) і розташовані за адресою: м.Суми, вул.Привокзальна, 1, а саме: 9-ти поверхова нежитлова будівля (літера Б-ІХ), навіс (літера б), склад (літера А1).

3.          Визнати за Державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України (01135, м.Київ, пр.Перемоги, 14, код 00017584) право державної власності на нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться в повному господарському віданні Статутного територіально-галузевого об'єднання «Південна залізниця» (61052, м.Харків, вул.Червоноармійська, 7, код 01072609) і розташовані за адресою: м.Суми, площа Привокзальна, 1, а саме: нежитлова будівля вокзалу (літера А-3), вбиральня (літера В), навіс над платформою (літера Г), платформа (перон) (літера І), платформа (літера ІІ), платформа (літера ІІІ).

Повний текст рішення підписаний 28.07.2008 р.

СУДДЯ                                                              О.Ю. СОП‘ЯНЕНКО