ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

20.03.2008                                                                                Справа №16/33

м. Полтава

за адміністративним позовом відкритого акціонерного товариства “Кременчуцький завод технічного вуглецю”, м. Кременчук

до Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку

про визнання протиправними та скасування рішення Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 04.12.2007 року № 2282,

Головуючий суддя: Тимощенко О.М., Судді: Босий В.П., Паламарчук В.В.

Секретар Плешивцев В.О.

Представники:

від позивача –Сухом"яткін К.М. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився ( повідомлений належним чином)

СУТЬ СПОРУ: розглядається адміністративний позов відкритого акціонерного товариства «Кременчуцький завод технічного вуглецю" про визнання протиправними та скасування рішення Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 04.12.07 р. № 2282 «Про визнання недійсним емісій облігації ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю" серії А та серії В».

Позивач на задоволенні позову наполягає.

Відповідач відзив на позов та документи, витребувані ухвалою від 25.02.08 р. не надав, правом на участь в судовому засіданні не скористався, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення (поштове повідомлення про вручення ухвали суду та телеграма з повідомленням про час, дату та місце проведення судового засідання в матеріалах справи).

Неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАСУ у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

До початку судового розгляду до суду надійшла заява відкритого акціонерного товариства «Хімекс»(м. Донецьк, ) про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. До зазначеної заяви не додано доказів належності прав, що посвідчуються цінним папером (процентною облігацією позивача на пред’явника), саме відкритому акціонерному товариству «Хімекс». За таких умов підстави для задоволення заяви відкритого акціонерного товариства «Хімекс» (м. Донецьк, ) про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - відсутні, про що судом постановлено відповідну ухвалу.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представника позивача, колегія суддів, встановила: у 2004-2005 роках позивач здійснив дві емісії цінних паперів (процентних облігацій на пред’явника в документарній формі), які були зареєстровані у встановленому порядку в Державній комісії з цінних паперів та фондового ринку, про що отримав наступні свідоцтва про реєстрацію випуску облігацій підприємств: від 16.07.04 р. № 84/2/04, що засвідчує випуск облігацій позивача серії А у кількості 150 (сто п’ятдесят) штук, номінальною вартістю 100 000 грн. (сто тисяч гривень) кожна, на загальну суму 15 000 000 грн. (п’ятнадцять мільйонів гривень); та від 14.01.05 р. № 04/2/05, що засвідчує випуск облігацій позивача серії В кількістю 200 (двісті) штук, номінальною вартістю 100 000 грн. (сто тисяч гривень) кожна на загальну суму 20 000 000 грн. (двадцять мільйонів гривень).

Рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 04.12.07 р. № 2282 «Про визнання недійсним емісій облігації ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю" серії А та серії В" були визнані недійсними обидва випуски облігацій позивача, а також зобов’язано позивача в термін до 30.06.08 р. здійснити дострокове погашення облігацій серії А (свідоцтво про реєстрацію випуску облігацій підприємств від 16.07.04 р. № 84/2/04) на загальну суму 15 000 000 грн. (п’ятнадцять мільйонів гривень) та серії В (свідоцтво про реєстрацію випуску облігацій підприємств від 14.01.05 р. № 04/2/05) на загальну суму 20 000 000 грн. (двадцять мільйонів гривень).

В оскаржуваному рішенні відповідача зазначено, що воно прийняте відповідно до ст. 36 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», розділу V Положення про порядок випуску облігацій підприємств, затвердженого рішенням ДКЦПФР від 17.07.03 р. № 322 (із змінами та доповненнями), а також враховуючи те, що при реєстрації випусків облігацій відкритого акціонерного товариства «Кременчуцький завод технічного вуглецю"( код за ) серії А (свідоцтво про реєстрацію випуску облігацій підприємств від 16.07.04 р. № 84/2/04) та серії В (свідоцтво про реєстрацію випуску облігацій підприємств від 14.01.05 року № 04/2/05), емітентом була подана завідомо недостовірна інформація.

При цьому в оскаржуваному рішенні відповідача не зазначено, яка саме інформація, надана позивачем, є недостовірною, та яким чином факт недостовірності такої інформації встановлено.

Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" від 30.10.96 р. № 448/96-ВР, порядок та строки розгляду ДКЦПФР та її територіальними органами справ про порушення громадянами, посадовими особами та юридичними особами вимог законодавства на ринку цінних паперів регулюються Правилами розгляду справ про порушення вимог законодавства на ринку цінних паперів та застосування санкцій, затвердженими наказом ДКЦПФР від 09.01.97 р. №2, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.01.97 р. № 10/1814 (із змінами, внесеними згідно з рішеннями ДКЦПФР № 27 від 13.02.01 р., № 341 від 06.11.01 р., № 412 від 19.12.02 р.).

Оскаржуване рішення відповідача також не містить відомостей про вчинене Позивачем порушення вимог законодавства на ринку цінних паперів, про порушення уповноваженою особою ДКЦПФР відповідної справи про правопорушення відносно Позивача, а також про наслідки розгляду такої справи та прийняте рішення, що прямо передбачено Правилами розгляду справ про порушення вимог законодавства на ринку цінних паперів та застосування санкцій, затвердженими наказом ДКЦПФР від 09.01.97 р. №2.

Згідно ч.ч.1 та 2 ст.194 Цивільного кодексу України від 16.01.03 р. № 435-IV, цінним папером є документ встановленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право і визначає взаємовідносини між особою, яка його випустила (видала), і власником та передбачає виконання зобов’язань згідно з умовами його випуску, а також можливість передачі прав, що випливають з цього документа, іншим особам.

До особи, яка набула право власності на цінний папір, переходять у сукупності усі права, які ним посвідчуються.

Відповідно до ч.1 ст.197 Цивільного кодексу України, права, посвідчені цінним папером, можуть належати, зокрема, пред’явникові цінного паперу (цінний папір на пред’явника). Для передання іншій особі прав, посвідчених цінним папером на пред’явника, достатньо вручення цінного паперу цій особі (ч.3 ст.197 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.ч. 1-6 ст.10 Закону України «Про цінні папери та фондову біржу" від 18.06.91 р. № 1201-XII (який діяв на моменти прийняття рішення про випуск облігацій позивача та державної реєстрації цих випусків у встановленому порядку), облігація - цінний папір, що засвідчує внесення її власником грошових коштів і підтверджує зобов'язання відшкодувати йому номінальну вартість цього цінного паперу в передбачений в ньому строк з виплатою фіксованого процента (якщо інше не передбачено умовами випуску). Облігації усіх видів розповсюджуються серед підприємств і громадян на добровільних засадах.

Випускаються облігації таких видів:

а) облігації внутрішніх і місцевих позик;

б) облігації підприємств.

Облігації підприємств випускаються підприємствами усіх передбачених законом форм власності, об’єднаннями підприємств, акціонерними та іншими товариствами і не дають їх власникам права на участь в управлінні.

Умови випуску і розповсюдження облігацій підприємств визначаються цим Законом, іншими актами законодавства України і статутом емітента.

Облігації можуть випускатися іменними і на пред’явника, процентними і безпроцентними (цільовими), що вільно обертаються або з обмеженим колом обігу.

Відповідно до ч.3-5 ст.11 Закону України «Про цінні папери та фондову біржу», рішення про випуск облігацій підприємств приймається емітентом і оформляється протоколом.

Під час реєстрації позивачем випусків процентних облігацій на пред’явника у реєструвальному органі (ДКЦПФР), були чинними різні редакції Положення про порядок випуску облігацій підприємств, затвердженого рішенням ДКЦПФР від 17.07.03 р. № 322, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.08.03 р. за № 706/8027.

Згідно з п. 2 глави 1 розділу II «Вимоги до рішення про розміщення облігацій, проспекту емісії облігацій», Положення про порядок випуску облігацій підприємств, рішення про розміщення облігацій приймається органом управління емітента, повноваження якого підтверджуються установчими документами емітента.

Аналогічна норма містилася у п.5.1. розділу 5 «Рішення про випуск облігацій" положення про порядок випуску облігацій підприємств із змінами, внесеними рішенням ДКЦПФР від 08.12.04 р. № 542 «Про запровадження системи обов’язкового рейтингування суб’єктів та інструментів фондового ринку», зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 30.12.04 р. № 1676/10275, згідно якої рішення про випуск облігацій приймається органом управління, повноваження якого підтверджуються внутрішніми документами емітента.

Як вбачається із наданого позивачем доказу - копії Інформації про випуск облігацій ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю», оприлюдненої в газеті «Дивиденды»№ 21(96) від 17.07.04 р. (із змінами до цієї Інформації, оприлюдненими в газеті «Дивиденды» № 28(103) від 04.11.04 р.), рішення про випуск облігацій позивача серії А було оформлене протоколом № 1 від 03.06.04 р. спільного засідання Спостережної ради та Дирекції ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю».

З наданої позивачем копії Інформації про випуск облігацій ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю», оприлюдненої в газеті «Дивиденды»№ 1(110) від 15.01.05 р., також вбачається, що рішення про випуск облігацій позивача серії В було оформлене протоколом № 2 від 09.12.04 р. спільного засідання Спостережної ради та Дирекції ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю».

В розумінні ст.ст.79-81 Господарського кодексу України від 16.01.03 р. № 436-IV, ст.ст. 80-84, 113, 152 Цивільного кодексу України, позивач є юридичною особою у формі акціонерного (господарського та підприємницького) товариства.

Ст.82 Господарського кодексу України та ст.154 Цивільного кодексу України визначають установчим документом акціонерного товариства його статут.

На час прийняття позивачем рішення про випуски процентних облігацій на пред’явника серії А та В діяв Статут ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю" у редакції від 24.05.02 р., пп.14.1. якого визначено, що виконавчим органом Товариства є Дирекція.

Пп.14.3.16. Статуту позивача до компетенції Дирекції віднесені, зокрема, організація та здійснення випуску цінних паперів Товариства. Дирекція Товариства розглядає та вирішує інші питання, якщо вони не віднесені цим Статутом до компетенції Загальних зборів акціонерів та/ або Спостережної Ради Товариства (пп. 14.3.27. Статуту позивача).

Проте, оскільки Статутом позивача питання прийняття рішення про випуск облігацій підприємства не віднесені до виключної компетенції загальних зборів акціонерів Товариства або Спостережної ради Товариства, виходячи з положень п.п. 14.3.27. Статуту Позивача, у розумінні приписів ч.3-5 ст.11 Закону України «Про цінні папери та фондову біржу», п.2 глави 1 розділу II «Вимоги до рішення про розміщення облігацій, проспекту емісії облігацій" положення про порядок випуску облігацій підприємств, п.5.1. розділу 5 «Рішення про випуск облігацій" положення про порядок випуску облігацій підприємств із змінами, внесеними рішенням ДКЦПФР від 08.12.04 р. № 542 «Про запровадження системи обов’язкового рейтингування суб’єктів та інструментів фондового ринку», зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 30.12.04 р. № 1676/10275, органом управління позивача, уповноваженим приймати рішення про випуск облігацій підприємств (в т.ч. процентних на пред’явника) є визначений Статутом виконавчий орган позивача –Дирекція.

Таким чином, з матеріалів справи та наданих позивачем доказів вбачається, що рішення про випуски процентних облігацій позивача на пред’явника серій А та В прийняті належним органом управління позивача (його Дирекцією).

Оскаржуваним рішенням відповідача від 04.12.07 р. № 2282 випуски облігацій позивача серій А та В визнано недійсними, а позивача зобов’язано в термін до 30.06.08 р. здійснити дострокове їх погашення. Але Закон України «Про цінні папери та фондову біржу», Положення про порядок випуску облігацій підприємств (в т.ч. редакція цього Положення із змінами, внесеними рішенням ДКЦПФР від 08.12.04 р. № 542 «Про запровадження системи обов’язкового рейтингування суб’єктів та інструментів фондового ринку», зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 30.12.04 р. № 1676/10275) та законодавство України, що було чинним на моменти прийняття рішень про випуски облігацій позивача та їх державної реєстрації у встановленому порядку, повноважень ДКЦПФР щодо визнання недійсними випусків облігацій підприємств та встановлення строків їх дострокового погашення не містили.

Визначення поняття «недобросовісна емісія цінних паперів" та підстав для визнання емісії цінних паперів недобросовісною вперше в національному законодавстві України було зроблено у ст. 36 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок" від 23.02.06 р. № 3480-IV, на яку відповідач посилається в оскаржуваному рішенні. Частиною 6 ст.36 цього ж Закону передбачено право ДКЦПФР приймати рішення про визнання емісії цінних паперів недійсною, за підстав, наведених в цій частині ст.36 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок».

В силу приписів ч.1 розділу VII «Прикінцеві положення»Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок" від 23.02.06 р. № 3480-IV, цей Закон набрав чинності через 30 днів після офіційного опублікування в газеті «Голос України" № 69 від 14.04.06 р., тобто з 15.05.06р.

Як вбачається з матеріалів справи, прийняття рішень про випуски облігацій позивача процентних на пред’явника серій А та В, а також державні реєстрації зазначених випусків (емісій) цінних паперів у встановленому порядку в Державній комісії з цінних паперів та фондового ринку відбулися до набрання чинності Законом України «Про цінні папери та фондовий ринок».

Згідно з ч.6 розділу VII «Прикінцеві положення»Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», дія цього закону не поширюється на емісії цінних паперів, рішення про які були прийняті до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, під час прийняття оскаржуваного рішення відповідач безпідставно та протиправно застосував до позивача положення ст. 36 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», а саме оскаржуване рішення прийняте відповідачем з порушенням встановленого законом порядку його прийняття, в перевищення наданих відповідачеві повноважень, а також із застосуванням закону, який не підлягає застосуванню в спірних правовідносинах в силу прямих вказівок цього закону.

За вищенаведених умов рішення ДКЦПФР від 04.12.07 р. № 2282 «Про визнання недійсним емісій облігації ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю" серії А та серії В" підлягає визнанню протиправним, скасуванню та визнанню нечинним повністю.

Враховуючи викладене, матеріали справи, керуючись ст. ст. 2, 11, 69-71, 86, 94, 158- 163 КАС України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а:

1. Позовні вимоги відкритого акціонерного товариства «Кременчуцький завод технічного вуглецю», м. Кременчук до Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправними та скасування рішення Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 04.12.2007 року № 2282, задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 04.12.2007 року № 2282.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь відкритого акціонерного товариства «Кременчуцький завод технічного вуглецю», м. Кременчук (39610, м. Кременчук, вул. Свіштовська, 4, р/р 0068 в АКБ „Східно-європейський банк”, МФО 331650, ) 3,40 грн. судового збору.

4. Після набрання постановою законної сили видати виконавчий лист.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлено 25.03.2008 року.

Головуючий суддя                                                                                Тимощенко О.М.

Судді                                                                                                     Босий В.П.

Паламарчук В.В.