ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

04.07.2008

Справа №2-1/2780-2008А

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі

судді Л.О. Ковтун,

секретаря судового засідання Баранович Н.М., розглянувши за участю представників:

від позивача – Божко О.М. – представник, дов. від 01.07.2008р.

від відповідача – не з’явився, повідомлений належним чином,

за участю третьої особи – не з’явився, повідомлений належним чином,

у відкритому судовому засіданні справу

за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НТС», (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Полігонна, 87а),

до відповідача Сімферопольського бюро реєстрації та технічної інвентаризації, (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Некрасова, 11),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1.          Виконавчий комітет Сімферопольської міської ради, (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Толстого, 15),

2.          Сімферопольська міська рада, (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Толстого, 15),

про визнання права власності та зобов’язання зареєструвати право власності,

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «НТС» звернулось до господарського суду АР Крим з адміністративним позовом та просить з урахуванням уточнень від 04.07.2008р. визнати право власності на будівлі (літер «Г» (другий поверх), «Ж», «З», «И», загальною площею 1700 кв.м., розташовані по вул. Бородіна, 18а в м. Сімферополі та зобов’язати відповідача зареєструвати право власності на зазначені будівлі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що будівництво здійснено на земельній ділянці, яку позивач орендує для відповідної мети на підставі договору оренди з Сімферопольською міською від 13.11.2007р., при будівництві не було порушено права інших осіб, у зв’язку з чим позивач просить суд задовольнити позов на підставі ч.5 ст.376 ЦК України.

Відповідач направив клопотання про розгляд справи у відсутність представника за наявними в ній матеріалами.

Третя особа (Виконком Сімферопольської міської ради) у своїх письмових поясненнях зазначила, що реєстрації права власності на нерухоме майно проводиться Кримським Республіканським підприємством «Сімферопольське бюро реєстрації та технічної інвентаризації» на підставі правовстановлюючих документів, зокрема підписаного та затвердженого акту державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів нерухомості. Враховуючі відсутність у позивача правовстановлюючих документів у відповідача відсутні підстави для реєстрації права власності на спірні будівлі.

24.06.2008р. позивачем заявлено клопотання про призначення у справі судової технічної експертизи для з’ясування питання щодо належності спірних об’єктів до об’єктів нерухомості.

Крім того, у зв’язку з перенайменуванням Сімферопольського міжміського бюро реєстрації та технічної інвентаризації, суд вважає за необхідне замінити Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації на його правонаступника Кримське Республіканське підприємство «Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації» (95001, м. Сімферополь, вул. Некрасова, 11).

Розглянувши матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, суд

В С ТА Н О В И В:

Рішенням господарського суду АР Крим від 04.05.2006р. у справі №2-1/9082-2006 за позивачем визнано право власності на цілісний майновий комплекс - виробничу базу, розташовану за адресою: АР Крим, м. Сімферополь, вул. Бородіна, 18-а.

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.09.2007р. №15880660 зазначений об’єкт нерухомості зареєстрований за Товариством з обмеженою відповідальністю «НТС», проте спірні об’єкти нерухомості, а саме кафе літер «Ж», склад літер «И», насосна літер «З», збільшення складу літер «Г» не здані в експлуатацію.

В подальшому, 13.11.2007р. на підставі рішення 29 сесії 5 скликання Сімферопольської міської ради №401 від 25.102007р. між позивачем та сімферопольською міською радою укладений договір оренди земельної ділянки №129-Р загальною площею 1,1255га для обслуговування виробничої бази, розташованої по вул. Бородіна, 18 в м. Сімферополі. Зазначений договір пройшов державну реєстрацію 04.12.2007р.

Згідно довідки Сімферопольського міського бюро реєстрації та технічної інвентаризації від 22.08.2007р. позивачем збудовані об’єкти нерухомості за літерами: «Г» - склад (другий поверх), літер «Ж» - кафе, літер «И» - склад, літер «З» - насосна.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

В той же час, на підставі ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Пункт 1.1 договору оренди земельної ділянки від 13.11.2007р. передбачає, що вказану земельну ділянку передано в оренду для обслуговування виробничої бази.

Відповідно до ст.125 ЗК України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації, отже з 04.12.2007р. позивач набув право користування цією земельною ділянкою для господарської діяльності.

З огляду на зміст частини 4 ст. 24 Закону України «Про планування та забудову територій», якою передбачено, що у разі прийняття сільською, селищною чи міською радою рішення про надання земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності для розміщення об’єкта містобудування в порядку, визначеному земельним законодавством, зазначене рішення одночасно є дозволом на будівництво цього об’єкта, суд доходить висновку про наявність згоди власника земельної ділянки на здійснення будівництва на ній об’єктів нерухомого майна.

Враховуючи те, що позивач на законних підставах згідно договору оренди землі від 13.11.2007р. користується земельною ділянкою по вул. Бородіна, 18а в м. Сімферополі, земельну ділянку виділено для обслуговування виробничої бази, а відтак спорудження об’єктів нерухомості, які є предметом спору на виділеній ТОВ «НТС» не порушує права інших осіб, суд вважає, що умови, передбачені ч.5 ст.376 ЦК України для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване, дотримані.

Сімферопольським міжміським бюро реєстрації та технічної інвентаризації здійснена інвентаризація новозбудованого нерухомого майна (технічний паспорт, а. с. 9-21), згідно результатів якої встановлено, що новозбудовані об’єкти складаються із літер «Г» - склад (другий поверх), літер «Ж» - кафе, літер «И» - склад, літер «З» - насосна. До того ж, відповідно до технічного паспорту, виданого Сімферопольським міжміським бюро реєстрації та технічної інвентаризації, спірні об’єкти відносяться до об’єктів нерухомості. У зв’язку із чим, суд не вбачає підстав для призначення у справі будівельно-технічної експертизи.

Відповідно до ст.20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб’єктів господарювання та споживачів. Кожний суб’єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання наявності або відсутності прав.

На підставі цього за ТОВ «НТС» слід визнати право власності на новозбудоване нерухоме майно.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності юридичних осіб на нерухоме майно, що знаходиться на території України підлягає обов’язковій державній реєстрації.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових на нерухоме майно та їх обмежень (абзац 2 ст.2 Закону).

Обов’язок щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно пунктом 5 Прикінцевих положень вказаного Закону до створення єдиної системи органів реєстрації прав і формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру покладено саме на бюро технічної інвентаризації, що тягне задоволення позову також і в частині зобов’язання відповідача зареєструвати право приватної власності позивача, яке визнане судовим рішенням.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55, 158-161, п. 2 ч.2 ст. 162, 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Замінити відповідача – Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації, (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Некрасова, 11, ідентифікаційний код у ЄДРПО України 03347537) на його правонаступника - Кримське Республіканське підприємство «Сімферопольське бюро реєстрації та технічної інвентаризації», (95000, АР Крим м. Сімферополь, вул. Некрасова, 11, ідентифікаційний код у ЄДРПО України 03347537).

Позов задовольнити.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «НТС», (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Полігонна, 87а, ідентифікаційний номер у ЄДРПО України 32361761), право власності на новозбудоване нерухоме майно, що складається з літер «Г» - склад (другий поверх), літер «Ж» - кафе, літер «И» - склад, літер «З» - насосна, загальною площею 1770кв.м., розташованих по вул. Бородіна, 18а у м. Сімферополі.

Зобов’язати Кримське Республіканське підприємство «Сімферопольське бюро реєстрації та технічної інвентаризації», (95000, АР Крим м. Сімферополь, вул. Некрасова, 11, ідентифікаційний код у ЄДРПО України 03347537) зареєструвати за Товариством з обмеженою відповідальністю «НТС», (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Полігонна, 87а, ідентифікаційний номер у ЄДРПО України 32361761) право власності на новозбудоване нерухоме майно, що складається з літер «Г» - склад (другий поверх), літер «Ж» - кафе, літер «И» - склад, літер «З» - насосна, загальною площею 1770кв.м., розташованих по вул. Бородіна, 18а у м. Сімферополі.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня складення постанови у повному обсязі, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі неподання відповідної заяви (ст. 254 КАС України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ковтун Л.А.