ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

13.05.2008

Справа №2-24/18008-2007А

За адміністративним позовом – Комунального підприємства природний історико – культурний парк «Демерджи», (98530 АР Крим, м. Алушта, с. Лучисте, пров. Клубний, 2)

До відповідача - ДПІ в м Алушта, (98500 АР Крим, м. Алушта, вул. Леніна, 22-А)

Про скасування рішення

Суддя Г.Г.Колосова

При секретарі Капустіної І.М.

За участю представників:

Від позивача – Щедрін А.П., довіреність б.н. від 25.03.2008 р. у справі, Фещенко С.І., керівник

Від відповідача – Патраш В.І., довіреність № 3232/10 від 31.05.2007 р. у справі

Обставини справи:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до суду про скасування рішення ДПІ в м. Алушті № від 20.09.2007р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 5200, 00 грн. за порушення Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм по регулюванню обігу готівки» № 43695 від 12.06.1995р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем в акті перевірки №03/000217 від 30.07.2007 р. було необґрунтовано зафіксовано, що позивачем не була оприбуткована сума грошових коштів у період з 29.07.2007 р. по 30.07.2007 р. у загальному розмірі 2064,20 грн., оскільки вказані кошти були зареєстровані через РРО з відповідним роздрукуванням фіскальних чеків, а відсутність запису в розділу 2 книги обліку розрахункових операцій, на думку позивача, не свідчить про неоприбуткування готівкових коштів.

Згідно ухвали заступника Голови ГС АРК Тіткова С.Я. в зв’язку з закінченням повноважень судді Іщенко Г.М.. справа передана на розгляд судді Колосової Г.Г. з присвоєнням № 2-24/18008-2007А.

Ухвалою ГС АР Крим від 15.02.2008 р. справа прийнята до провадження та призначена до слухання.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали.

Відповідач проти позову заперечує за мотивами, викладеними у відзиві на позов. Просить суд у задоволенні позову відмовити. (а.с. 25-26)

Згідно з п. 6 Закону України “Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України” № 2953-ІV від 06.10.2005р., що набрав чинність 01.11.2005р., до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991р., вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.41 Кодексу Адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши представників позивача та відповідача, суд -

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство природний історико – культурний парк «Демерджи» зареєстровано як суб’єкт підприємницької діяльності-юридична особа та узято податковий облік в ДПІ в м. Алушта.

30.07.2007р. працівниками ДПА в АР Крим була проведена перевірка по контролю за здійсненням розрахункових операцій в сфері готівкового та безготівкового обігу Комунального підприємства природний історико – культурний парк «Демерджи» за адресою м. Алушта, с. Лучисте, пров. Клубний, 2, про що був складений відповідний акт № 03/000217.

Під час проведення перевірки відповідачем було виявлено, у тому числі, наступне: «неоприбуткування готівкових грошових коштів в день їх надходження в книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО, а саме № 86 від 29.07.2007 р. Z-звіт №0265 від 29.07.2008 р. , час 21:40 на суму 2064,20 грн. в розділ 2 «Облік руху готівки та сум розрахунків» не записана.

На підставі акту перевірки ДПІ в м. Алушті винесла рішення № від 09.08.2007 р., яким до Комунального підприємства природний історико – культурний парк «Демерджи» були застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 12152,00грн.

Позивач не погодившись з винесеним рішенням, оскаржив його в адміністративному порядку до ДПА в АР Крим, однак скарга задоволена частково, ДПІ у м. Алушті прийнято рішення № від 20.09.2007 р. про застосування штрафних санкцій у розмірі 5200,00 грн. на підставі абз.3 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм по регулюванню обігу готівки» № 43695 від 12.06.1995р.

В зв’язку з чим Комунальне підприємство природний історико – культурний парк «Демерджи» звернувся до суду та просить скасувати рішення ДПІ № від 20.09.2007р. про застосування штрафних санкцій у сумі 5200, 00 грн.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі дослідивши та оцінивши фактичні обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 р. N 637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до п. 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Причому, згідно з абзацом 3 пункту 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» 12 червня 1995 року N 436/95 (з наступними змінами та доповненнями) за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки до юридичних осіб всіх форм власності, фізичних осіб – громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійних представництв нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

У судовому засіданні було досліджено Книгу обліку розрахункових операцій позивача № Р/1/1526, що зареєстрована у Державній податковій інспекції в м. Алушті 06.09.2005 р., в якій в розділі 1 "Фіскальні звітні чеки" підклеєні Z-звіти, а саме Z – звіт від 29.07.2007 р. на суму 2064,20 грн., про що також зазначено у акті перевірки № 03/000217 від 30.07.2007 р. , а у розділі 2 "Облік руху готівки" відсутній запис з 29.07.2007 по день перевірки -30.07.2007 про номери денних Z-звітів.

Тобто, фіскальні звітні чеки, які підтверджують всі проведені суми операцій з готівкою, були в наявності за період, який перевірявся, про що було відзначено в Акті.

Так, дійсно, відповідно до п. 7.5 Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 1 грудня 2000 р. N 61 (з наступними змінами та доповненнями), використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає:

- наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО;

- підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО;

- щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо;

- у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій;

- ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

Таким чином, суд вважає, що матеріалами справи не підтверджений факт не оприбуткування суми готівкових грошових коштів у сумі 2064,20грн., оскільки не заповнення бухгалтером-касиром підприємства одного з розділів книги обліку розрахункових операцій є порушенням встановленого порядку використання цієї книги. Вказане порушення згідно з пунктом 3 статті 17 Закону України "Про реєстратори розрахункових операцій", передбачає застосування фінансової санкції у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а не у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми.

Такої же думки дотримується Севастопольський апеляційний господарський суд (постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.04.2008 р. у справі № 2-24/15488-2007).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача –орган публічної влади , який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Однак, під час судового розгляду справи відповідачем не були представлені суду докази того, що отримана позивачем 29.07.2007 р. готівка дійсно не була оприбуткована.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Проте, рішення Державної податкової інспекції в м. Алушті № від 20.09.2007 р. не відповідає зазначеним положенням, що є підставою скасування зазначеного рішення

Відповідно до статі 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Підпункт „б” п. 1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” передбачено із скарг за неправомірні дії органів державного управління і службових осіб, що ущемляють права громадян встановлена ставка державного мита у розмір 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян

Таким чином судовий збір у розмірі 3,40 грн. у порядку ч. 1 ст. 94, п. 1, 2 ч. 3 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, п.п. „б” п. 1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь позивача.

У судовому засідання оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний 16.05.2008 р.

Приймаючі до уваги викладене, керуючись ст. ст. 158 – 163, п. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          Позов задовольнити.

2.          Скасувати рішення Державної податкової інспекції в м. Алушті № від 20.09.2007 р. про застосування до Комунального підприємства природний історико – культурний парк «Демерджи», (98530 АР Крим, м. Алушта, с. Лучисте, пров. Клубний, 2; ідентифікаційний код 31817417) штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 5200,00 грн.

3.          Стягнути з Державного бюджету України (р/р 0002 в банку одержувача: Управління держказначейства в АР Крим, МФО 824026, одержувач: Держбюджет, м. Сімферополь, ОКПО 34740405) на користь Комунального підприємства природний історико – культурний парк «Демерджи», (98530 АР Крим, м. Алушта, с. Лучисте, пров. Клубний, 2; ідентифікаційний код 31817417) 3,40 грн. витрат зі сплати судового збору.

Виконавчий лист видати після вступу постанови в законну силу за заявою сторони, на користь якої ухвалено рішення.

Судом роз’яснено сторонам положення ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно якої Постанова суду, яка набрала законної сили, є обов’язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дійсну Постанову направити на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Колосова Г.Г.