ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.09.08 р.                     Справа № 44/116

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою прокурора міста Слов’янська (старший прокурор відділу Лисенко С.І., посвідчення 3284) в інтересах держави в особі управління комунальної власності Слов’янської міської ради (представник Сильченко О.В., довіреність від 08.07.08 року) до приватного підприємства „Вісла” (представник Удовін А.І., довіреність від 25.07.08 року), про стягнення боргу 2’311,12 грн., пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання зі сплати орендної плати у розмірі 6’189,70 грн., а також про розірвання договору оренди № 41/06 від 30.10.06 року,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор міста Слов’янська (далі – Прокурор) звернувся до суду в інтересах держави в особі управління комунальної власності Слов’янської міської ради (далі – Орендодавець) з позовом до приватного підприємства „Вісла” (далі – Орендар) про стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 2’311,12 грн. та пені 6’189,70 грн. Позовні вимоги Прокурора та позивача ґрунтуються на неналежному виконанні Орендарем умов договору оренди нерухомого майна (будівель споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади міста Слов’янська № 41/06 від 30.10.06 року (далі - Договір) у частині обов’язку вчасно сплачувати орендну плату за користування частиною нежитлового приміщення під офіс площею 43,0 м2 на першому поверсі будинку 42 по вулиці Леніна в місті Слов’янську (далі – Приміщення).

Представники Прокурора та позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, зазначили про повну сплату боргу та в порядку статті 22 ГПК України відмовились від позовних вимог щодо стягнення суми боргу 2’311,12 грн. та збільшили обсяг позовних вимог, вимагаючи розірвання Договору у порядку статті 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” через невиконання відповідачем власних зобов’язань за Договором.

Представник відповідача заперечив проти позову та просив зменшити розмір пені, зазначивши, що несвоєчасним виконанням умов Договору позивачеві не завдано істотних збитків, наразі встановлений Договором розмір пені (5% від суми боргу на день) є неспіврозмірним з наслідками невиконання Орендарем грошового зобов’язання. Відповідач також просив розстрочити виплату пені Орендарем.

Вислухавши в судовому засіданні представників Прокурора та сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що суд має частково задовольнити позовні вимоги, зменшивши розмір штрафних санкцій в порядку пункту 3 частини 1 статті 83 ГПК України, а також припинити провадження у справі в частині стягнення боргу 2’311,12 грн., виходячи з наступного.

Оцінивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов’язки Орендаря та Орендодавця, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором майнового найму (оренди) комунального майна, який підпадає під правове регулювання норм статей 759-786 ЦК України та Закону України „Про оренду державного та комунального майна”.

Таким чином, в силу статті 758 ЦК України, статті 2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, а також розділів 1, 3, 5 Договору, Орендодавець зобов’язався надати, а Орендар – прийняти у строкове платне користування нерухоме майно – Приміщення, із зобов’язанням відповідача оплачувати орендну плату у розмірі 430 грн. з урахуванням індексу інфляції не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Додатковою угодою до Договору від 19.10.07 року сторони визначили строк дії Договору – до 07.11.08 року включно.

Згідно розрахунків позивача, доданих до позовної заяви, а також згідно двостороннього акту звірення розрахунків від 01.08.08 року розмір заборгованості Орендаря за Договором у період з початку дії Договору до червня 2008 року (момент подання позову) становив 3’479,46 грн., з яких після подання позову 14.07.08 року було сплачено 3’000 грн. та 08.09.08 року – 479,46 грн. Таким чином, з врахуванням наявності у представників позивача та Прокурора відповідних повноважень, суд приймає відмову від позову в частині стягнення основного боргу 2’311,12 грн. та припиняє провадження по справі в цій частині на підставі статті 78 та пункту 4 частини 1 статті 80 ГПК України.

В цілому, за період з грудня 2006 року до липня 2008 року відповідач декілька разів припускався прострочень виконання грошового зобов’язання, здійснюючи оплату орендної плати не щомісяця, зокрема, оплати були здійснені 26.04.07 року (450 грн.), 04.05.07 року (42,44 грн.), 20.07.07 року (2’100 грн.), 12.10.07 року (1’370 грн.), 26.12.07 року (1’961,95 грн.), 21.01.08 року (450 грн.), 14.07.08 року (3’000 грн.) та 08.09.08 року (479,46 грн.), що суперечить умовам розділу 3 Договору та приписам статей 525-526 ЦК України.

Пунктом 7.3 Договору визначено, що: „...за несвоєчасну оплату орендних платежів Орендар сплачує на користь Орендодавця пеню в розмірі 5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення...”.

Позовні вимоги Прокурора та позивача в частині стягнення 6’189,70 грн. пені пов’язані саме з невиконанням відповідачем грошового зобов’язання та виходять з розміру пені у 5 відсотків боргу на день прострочення. Наразі, суд вважає зміст пункту 7.3 Договору таким, що не відповідає закону, оскільки згідно статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” розмір пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання обмежений подвійною обліковою ставкою НБУ (на теперішній час 24% на рік).

Свобода договору, визначена як загальний принцип цивільного права згідно частини 3 статті 6 та статті 627 ЦК України, не має абсолютного характеру, тобто сторони певним чином обмежені у власній волі щодо визначення умов Договору. До того ж, розмір пені (6’189,70 грн.) є неспіврозмірним з сумою боргу за Договором та становить понад 60% загальної суму платежів по орендній платі, які мали бути здійснені Орендарем за час дії договірних відносин.

Судом підраховано, що сукупна сума трьох процентів річних та інфляційних, визначених нормами статті 625 ЦК України за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання, з урахуванням суми пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ – є в п’ятдесят дев’ять разів меншою, ніж нарахований позивачем розмір пені за Договором, тому, з урахуванням незначності прострочення строку виконання грошового зобов’язання, повного визнання відповідачем суми боргу та сплати її до моменту вирішення спору по суті, у зв’язку з невідповідністю розміру заявленої Прокурором пені наслідкам порушення договірного зобов’язання, суд вважає за необхідне зменшити у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 83 ГПК України заявлений Прокурором та Орендодавцем розмір пені в сумі 6’189,70 грн. до 104,91 грн., частково задовольнивши позовні вимоги в частині стягнення пені.

Клопотання відповідача про розстрочення виплати пені задоволенню не підлягає з огляду на необґрунтованість зазначеного клопотання та незначність суми пені, стягнутої за рішенням суду.

Норми частини 2 статті 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” передбачають, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням господарського суду у разі невиконання сторонами своїх зобов’язань. Водночас, на відміну від підстав для обов’язкового розірвання договору, визначених нормами статті 783 ЦК України, стаття 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” передбачає право, а не обов’язок суду, приймати рішення про розірвання Договору, залишаючи вирішення вказаного питання на розсуд суду з врахуванням обставин конкретної справи.

Водночас, зазначаючи про наявність в діях відповідача декількох фактів порушень строків виконання грошового зобов’язання, суд враховує, що на момент розгляду справи по суті відповідач сплатив суми заборгованості повністю, до того ж, порушення строків оплати орендної плати є неналежним виконанням грошового зобов’язання, а не невиконанням грошового зобов’язання, яке може бути підставою для розірвання Договору у порядку статті 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”. Суд також бере при цьому до уваги й те, що строк дії Договору закінчується невдовзі – 07.11.08 року – і, у разі необхідності, позивач вправі самостійно скористатися своїм правом щодо відмови від пролонгації Договору.

З урахуванням вказаного, суд відмовляє у задоволенні вимог щодо розірвання Договору.

Таким чином, причиною виникнення спору є порушення Орендарем умов Договору, а також порушення останнім норм ЦК України та Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, які регулюють загальні умови виконання зобов’язань та правила виконання договорів найму (оренди) та послуг. Згідно статті 49 ГПК України, судові витрати у справі покладаються на відповідача, як на особу, з вини якої виник спір.

На підставі ст.ст.525-526, 549-550, 759-786, 901-907 ЦК України, Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 78, 80, 82-85 ГПК України, суд, –

ВИРІШИВ:

Прийняти відмову позивача та прокурора міста Слов’янська від позовної заяви прокурора міста Слов’янська в інтересах держави в особі управління комунальної власності Слов’янської міської ради до приватного підприємства „Вісла” про стягнення боргу 2’311,12 грн.

Припинити провадження у справі за позовом прокурора міста Слов’янська в інтересах держави в особі управління комунальної власності Слов’янської міської ради до приватного підприємства „Вісла” про стягнення боргу 2’311,12 грн.

Частково задовольнити позов прокурора міста Слов’янська в інтересах держави в особі управління комунальної власності Слов’янської міської ради до приватного підприємства „Вісла” про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання зі сплати орендної плати у розмірі 104,91 грн.

В решті позовних вимог – відмовити.

Стягнути з приватного підприємства „Вісла” на користь управління комунальної власності Слов’янської міської ради суму пені у розмірі 104,91 грн.

Стягнути з приватного підприємства „Вісла” на користь Державного бюджету України суму державного мита 102 грн.

Стягнути з приватного підприємства „Вісла” на користь місцевого бюджету міста Донецька, Ворошиловський район, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

Надруковано у 5 примірниках:

1 –позивачу

2 –відповідачу

3-4 –місцевому прокурору та прокурору Донецької області

5 –господарському суду Донецької області