ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" червня 2008 р.

Справа № 9/2584

за позовом Мусульманської релігійної громади "Партія АЛЛАХА"

м. Кам'янець-Подільський

до Виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської Ради

м. Кам'янець-Подільський

про передачу позивачу в безоплатне безстрокове користування культових

мусульманських споруд міндбару 17ст. та мінарету 17 ст.

за участю Прокуратури Хмельницької області

Суддя Олійник Ю.П

Представники сторін:

від позивача – Макоцей С.Г. - голова громади, за дор. від 10.06.08

від відповідача – не з'явився,

від прокуратури області - Ільчук Ю.Ф.

Позивач у позовній заяві просить передати у безоплатне користування культові мусульманські споруди міндбару та мінарету 17ст. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що мусульманська споруда-міндбар була зруйнована католицькою громадою без дозволу виконкому, погодження з „Музеєм-заповідником „Кам’янець” та без дозволу на зруйнування НІАЗ „Кам’янець”, а культова споруда-мінарет осквернений католицьким ідолом католицької громади. Тому дані споруди необхідно передати позивачу з метою їх збереження, проведення ремонтних робіт та відправлення мусульманських релігійних обрядів. При цьому просить передати матеріали справи правоохоронним органам України з метою притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб відповідача , НІАЗ „ Кам’янець” та католицької громади .

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.5 ст.60 Закону України „Про місцеве самоврядування у Україні” органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад здійснюють права щодо володіння, користування та розпорядження об’єктами права комунальної власності , можуть передавати дані об’єкти у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам. Однак, згідно довідки управління комунального майна міської ради культові споруди –мінарет та міндбар не перебувають в комунальній власності міста та не знаходяться на балансі управління комунального майна.

У судове засідання представник відповідача не з’явився. У надісланому до суду клопотанні від 30.05.08 відповідач просить розгляд справи відкласти у зв’язку з відпусткою представника. Суд вважає причини не направлення відповідачем повноважного представника для участі у судове засідання не поважними , зважаючи на те, що судом не визнавалась обов’язковою явка у судове засідання конкретного представника відповідача. При цьому відповідач є юридичною особою, керівник якої може надати довіреність будь-якій іншій особі. Тому спір вирішується з врахуванням ст. 75 ГПК України.

На виконання вимог ухвали суду від 22.05.08 Національним історико-архітектурним заповідником „Кам’янець” надана інформація про те, що турецький мінарет XVII століття входить до комплексу споруд кафедрального костьолу ( м. Кам’янець-Подільський, вул. Татарська, 20), що підтверджується листом Національного історико-архітектурного заповідника „Кам’янець” м.Кам’янець-Подільський № 521 від 28.12.07 та відповідною довідкою. Згідно Постанови Ради Міністрів УРСР № 970 від 24.08.1963р.”Про впорядкування справи обліку та охорони пам’ятників архітектури на території Української РСР” та Постанови Ради Міністрів УРСР № 442 від 6.09.1979 р. кафедральний костьол включено в Список пам’ятників архітектури. Охорона даної пам’ятки здійснюється на підставі охоронного договору на пам’ятку культурної спадщини № 64 від 22.01.2004р. між Національним історико-архітектурним заповідником „ Кам’янець” та Кам’янець-Подільською діецезією РКЦ у м. Кам’янець-Подільському, підставою для укладення якого стало рішення виконкому Хмельницької обласної Ради народних депутатів № 178 від 16.10.1991р. Турецький мінарет на балансі НІАЗ „Кам’янець” не перебуває. Турецький амвон XVII століття ( мінбар) –елемент інтер’єру костьолу св. Миколая комплексу споруд Домініканського монастиря. Згідно Постанови Ради Міністрів УРСР № 970 від 24.08.1963р.”Про впорядкування справи обліку та охорони пам’ятників архітектури на території Української РСР” костьол домініканців з келіями включено в Список пам’ятників архітектури № 746. Охорона пам’ятки здійснюється на підставі охоронного договору на пам’ятку культурної спадщини № 32 від 16.01.2003р. між Національним історико-архітектурним заповідником „ Кам’янець” та монастирем ордена св. Павла Першого Пустельника (отців-паулінів в Україні). Згідно додаткового опису до огляду станом на 26.08.06 до культурних цінностей також входив турецький амвон . На балансі НІАЗ турецький амвон не перебуває.

Національним історико-архітектурним заповідником „Кам’янець” м.Кам’янець-Подільський надано інформацію суду про те, що турецький амвон перебуває на балансі музею з 1948р. і був переданий римо-католицькій общині під час передачі кафедрального костьолу римо-католицькій общині згідно розпорядження Хмельницького обласного виконавчого комітету від 16.10.1991 № 173 та акту передачі №2 від 28.06.90. У серпні 2004року амвон демонтовано і передано у Домініканський костьол. З настоятелем парафії св. Миколая підписано акт передачі на тимчасове збереження від 20.12.07, з НІАЗ підписано охоронні зобов’язання. Амвон є історичною пам’яткою архітектури державного значення і немає жодного відношення до мусульманської громади, оскільки використовується лише як об’єкт екскурсійного огляду.

Згідно ухвали суду від 6.05.08 визнано необхідною згідно ст. 29 ГПК України участь прокурора у судовому засіданні. Представник прокуратури області у судовому засіданні проти задоволення позову заперечує.

Представником позивача у судовому засіданні надано клопотання про залучення до участі у справі згідно ст. 23 ГПК України Національний історико-архітектурний заповідник „ Кам’янець” та про збільшення згідно ст. 22 ГПК України позовних вимог : включення мечеті у „Новому замку” до історико-архітектурного опорного плану міста Кам’янець-Подільський , надання дозволу на проведення розкопок на історичному місті існування мечеті у „Новому замку” , надання дозволу на відновлення, відбудову мечеті на її історичному місті у „Новому замку” , не перешкоджати мусульманам відправляти молитви та свої культові обряди у місті Кам’янець-Подільський у культових мусульманських спорудах мінарет 17 ст. та міндбар 17 ст., не перешкоджати мусульманам у проведенні реставраційних та відновлювальних робіт у мінареті 17 ст. та міндбарі 17 ст. Судом відмовлено у цих клопотаннях , оскільки ст. 22 ГПК України передбачено право позивача збільшення розміру позовних вимог , тому судом враховується, що можуть бути збільшені позовні вимоги майнового характеру , які мають розмір , натомість спір по даній справі не є таким. При цьому позивач має право змінити підставу або предмет позову, натомість у клопотанні позивач просить включити до предмету інші споруди , зокрема, мечеть , які потребуватимуть зміну також і предмету, одночасність чого не передбачено ст. 22 ГПК України . Крім того, спільний розгляд таких предметів спору перешкоджатиме з’ясуванню взаємовідносин сторін. Щодо клопотання про залучення НІАЗ „ Кам’янець” на підставі ст. 23 ГПК України , то остання передбачає тільки подання позову до двох відповідачів. Не вбачається судом і підстав для залучення останнього ще одним відповідачем згідно ст. 24 ГПК України, враховуючи лист НІАЗ „ Кам’янець” № 183 від 3.06.08 , у якому зазначено, що мінарет та турецький амвон на його балансі не перебувають. При цьому позивач не позбавлений права подати окремий позов до відповідачів із новими предметами спору.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

Турецький мінарет XVII століття входить до комплексу споруд кафедрального костьолу ( м. Кам’янець-Подільський, вул. Татарська, 20), що підтверджується листом Національного історико-архітектурного заповідника „Кам’янець” м.Кам’янець-Подільський № 183 від 3.06.08 та відповідною довідкою.

Згідно Постанови Ради Міністрів УРСР № 970 від 24.08.1963р.”Про впорядкування справи обліку та охорони пам’ятників архітектури на території Української РСР” та Постанови Ради Міністрів УРСР № 442 від 6.09. 1979 р. кафедральний костьол включено в Список пам’ятників архітектури. Згідно останньої постанови та розпорядження виконавчого комітету Хмельницької обласної Ради народних депутатів № 274-р від 24.09.79 охоронний номер пам’ятки № 1639.

Рішенням виконкому Хмельницької обласної Ради народних депутатів № 173 від 16.10.1991р. „ Про реєстрацію статуту громади Римсько-католицької Церкви м. Кам’янець-Подільський і передачу у її власність культової будівлі , пам’ятки архітектури” вирішено на підставі ст. 17 Закону України „ Про свободу совісті та релігійні організації”, п. 17 статуту громади Кам’янець-Подільському історичному музею-заповіднику передати з балансу у власність громади культову будівлю, пам’ятку архітектури по вул. К.Маркса, 20 після остаточного звільнення її від фондів музею.

Згідно охоронного договору на пам’ятку культурної спадщини № 64 від 22.01.2004р. між Національним історико-архітектурним заповідником „ Кам’янець” та Кам’янець-Подільською діецезією РКЦ у м. Кам’янець-Подільському остання взяла на себе зобов’язання щодо охорони комплексу споруд кафедрального костьолу, у т.ч. мінарет ( термін дії договору до 22.01.2009). Як вбачається з листа Національного історико-архітектурного заповідника „Кам’янець” м.Кам’янець-Подільський підстава для укладення договору рішення виконкому Хмельницької обласної Ради народних депутатів від 16.10.1991р.

Турецький амвон XVII століття ( мінбар) –елемент інтер’єру костьолу св. Миколая комплексу споруд Домініканського монастиря.

Згідно Постанови Ради Міністрів УРСР № 970 від 24.08. 1963р.”Про впорядкування справи обліку та охорони пам’ятників архітектури на території Української РСР” костьол домініканців з келіями включено в Список пам’ятників архітектури № 746.

Згідно договору про співробітництво № 1 від 30.10.1997р. між Кам’янець-Подільським історичним музеєм-заповідником та Римсько-Католицькою громадою Кам’янець-Подільського Кафедрального собору залишено Римсько-Католицькій громаді на тимчасове збереження музейні експонати , у т.ч. турецький амвон. При цьому 28.06.1990р. також складався акт прийому предметів на тимчасове матеріально-відповідальне збереження представнику римо-католицької громади турецького амвона.

Згідно охоронного договору на пам’ятку культурної спадщини № 32 від 16.01.2003р. між Національним історико-архітектурним заповідником „ Кам’янець” та монастирем ордена св. Павла Першого Пустельника (отців-паулінів в Україні) останній взяв на себе зобов’язання щодо охорони костьолу. Згідно додаткового опису до акту огляду станом на 26.08.06 до культурних цінностей також входив турецький амвон .

Як вбачається з листа Національного історико-архітектурного заповідника „Кам’янець” м.Кам’янець-Подільський № 183 від 3.06.08 підстава для укладення договору були розпорядження Хмельницької облдержадміністрації № 1416-р від 20.07.1998р., № 960-р від 28.07.1997р. і акт прийому-передачі від 28.07.1998р. При цьому згідно останніх Домініканський монастир передано в користування ордену домініканців в Україні, а в наступному надана згода на передачу його монастиреві ордену святого Павла Першого Пустельника ( отців-паулінів).

Кам’янець-Подільським державним історичним музеєм-заповідником листом № 94 від 4.06.08 повідомлено, що турецький амвон знаходився з 1948 року на балансі музею та знаходився у кафедральному соборі і був переданий римо-католицькій общині під час передачі костьолу згідно розпорядження Хмельницького обласного виконавчого комітету від 16.10.1991 № 173 та акту № 2 від 28.06.90 . У серпні 2004року амвон демонтовано і передано у Домініканський костьол, і на даний момент встановлено в Домініканському костьолі.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням суду від 18.01.08 по справі № 98996 , залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 22.05.08 , відмовлено у позові позивача до Римсько-католицької парафії святого Миколая єпископа м. Кам'янець-Подільський про зобов'язання гостей Кам'янця-Подільського поляків парафії св. Миколая до кінця 2007 року відновити зруйнований ними Турецький міндбар 17ст.; припинення екскурсій, які проводять поляки у мусульманській культовій споруді мінареті 17ст.; зняття ідола з мусульманської культової споруди мінарета; повернення культової споруди мінарету мусульманській релігійній громаді "Партія Аллага"; не пеперешкоджання мусульманській релігійній громаді "Партія Аллага" проводити культові обряди та реставраційні роботи у мінареті 17 ст., передати мінарет, міндбар у довічне безоплатне користування та необхідну земельну ділянку навколо нього для проведення культових реставраційних робіт та подальшого обслуговування.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається наступне.

Позивач просить передати йому у безоплатне безстрокове користування культові мусульманські споруди мінбару 17 ст. та мінарету 17 ст. Однак, згідно відзиву відповідача та листа управління комунального майна Кам’янець-Подільської міської Ради № 5704 від 22.01.08 останні у комунальній власності міста не знаходяться .

Крім того , згідно п. 2 Указу Президента України „Про заходи щодо повернення релігійним організаціям культового майна” від 04.03.1992 № 125 передбачено, що Раді Міністрів Кримської АРСР, виконавчим комітетам обласних, Київської та Севастопольської міських Рад народних депутатів протягом 1992-1993 років здійснити передачу релігійним громадам у власність чи безоплатне користування культових будівель, що використовуються не за призначенням. Згідно ч. 2 та ч. 10 ст. 17 Закону України „ Про свободу совісті та релігійні організації” від 23.04.1991 культові будівлі і майно, які становлять державну власність, передаються організаціями, на балансі яких вони знаходяться, у безоплатне користування або повертаються у власність релігійних організацій безоплатно за рішеннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Республіці Крим - Уряду Республіки Крим. Рішення державних органів з питань володіння та користування культовими будівлями і майном можуть бути оскаржені до суду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Позивач не надав жодного доказу щодо надання йому відповідними державними органами або органами місцевого самоврядування культових споруд і відповідно належності йому мінарету, амвону (мінбару). Натомість як вбачається з Рішення виконкому Хмельницької обласної Ради народних депутатів №173 від 16.10.1991р. „ Про реєстрацію статуту громади Римсько-католицької Церкви м. Кам’янець-Подільський і передачу у її власність культової будівлі , пам’ятки архітектури”, розпорядження Хмельницької облдержадміністрації № 1416-р від 20.07.1998р., № 960-р від 28.07.1997р., акту прийому-передачі від 28.07.1998р. мінарет, амвон ( мінбар) в складі комплексу споруд Кафедрального костьолу та Домініканського костьолу передані не позивачу , а релігійним організаціям Римсько-католицької церкви. Зазначене також підтверджується листами Національного історико-архітектурного заповідника „Кам’янець” м.Кам’янець-Подільський № 183 від 3.06.08 та Кам’янець-Подільського державного історичного музею - заповідника № 94 від 4.06.08 , охоронними договорами на пам’ятки культурної спадщини №64 від 22.01.2004р. та № 32 від 16.01.2003р., актом видачі № 21 від 20.12.2007р.

Крім того, згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, всупереч зазначеному позивачем доказів на підтвердження своїх вимог не надано.

Судом також враховується, що з таких же мотивів позивачу відмовлено у позові до Римсько-католицької парафії святого Миколая єпископа м. Кам'янець-Подільський рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.01.08 по справі № 98996 , залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 22.05.08 , у якому позивач просив про зобов'язання гостей Кам'янця-Подільського поляків парафії св. Миколая до кінця 2007 року відновити зруйнований ними Турецький міндбар 17ст.; припинення екскурсій, які проводять поляки у мусульманській культовій споруді мінареті 17ст.; зняття ідола з мусульманської культової споруди мінарета; повернення культової споруди мінарету мусульманській релігійній громаді "Партія Аллага"; не пеперешкоджання мусульманській релігійній громаді "Партія Аллага" проводити культові обряди та реставраційні роботи у мінареті 17 ст., передати мінарет, міндбар у довічне безоплатне користування та необхідну земельну ділянку навколо нього для проведення культових реставраційних робіт та подальшого обслуговування.

Тому позов безпідставно пред’явлений до відповідача , оскільки дані питання віднесення до відома інших суб’єктів владних повноважень.

За таких обставин позовні вимоги безпідставні і у їх задоволенні належить відмовити.

Сплата судових витрат по справі підлягає покладенню на позивача згідно ст.49 ГПК України у зв’язку з відмовою у позові.

Враховуючи відмову у позові, судом не вбачається достатніх підстав для направлення повідомлення прокуратурі або передачі матеріалів справи , враховуючи участь прокурора у судовому засіданні та лист Прокуратури Хмельницької області № 1163-04 від 21.03.08.

Керуючись ст. ст. 1, 45, 47, 13, 15, 33, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

У позові Мусульманської релігійної громади "Партія АЛЛАХА" м. Кам'янець-Подільський до Виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської Ради м. Кам'янець-Подільський про передачу позивачу в безоплатне безстрокове користування культових мусульманських споруд міндбару 17ст. та мінарету 17 ст. відмовити.

Суддя