ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

18.06.2008

Справа №2-29/8176-2006

За позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю „Промхолдінг”, м.Сімферополь.

До відповідачів:

1.          Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства „Легар ЛТД”, м.Сімферополь;

2.          Закритого акціонерного товариства „Гефест”, м.Донецьк.

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Відкрите акціонерне товариство „Акціонерна компанія „Кримавтотранс”, м.Сімферополь.

Про усунення перешкод в користуванні майном.

Суддя О.І. Башилашвілі

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача - Макарова О.Ю., представник, довіреність у справі.

Від відповідача ТОВ "Підприємства "Легар ЛТД" - не з’явився.

Від відповідача ЗАТ "Гефест" - Зелений С.М., представник, довіреність у справі.

За участю третьої особи - ВАТ "АК "Кримавтотранс" - Беляєв А. С., від 01.11.07р., представник.

Суть спору: ТОВ „Промхолдінг” звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до відповідачів: 1. ТОВ підприємства „Легар ЛТД”; 2. ЗАТ „Гефест” про усунення перешкод в користуванні майном шляхом зносу самовільної будівлі у вигляді одноповерхового будинку з навісом, бордюром і заправним обладнанням, розташованого за адресою: м.Сімферополь, вул.Київська,4 (а).

Ухвалою від 29.05.2006р. суд залучив до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Відкрите акціонерне товариство „Акціонерна компанія „Кримавтотранс”.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірна будівля, яка зведена на асфальтовому насипу, власником якого є позивач, є самовільною будовою, у зв’язку з чим позивач позбавлений можливості користуватися правами власника, на вказане асфальтове покриття.

Відповідач - ТОВ „Легар ЛТД” проти позову заперечує з тих підстав, що спірна будівля знаходилась у нього у власності та 11.11.2004р. за договором купівлі-продажу була продана ЗАТ „Гефест”.

Відповідач - ЗАТ „Гефест” просить суд у позові відмовити з тих підстав, що спірна будівля не є самовільною будівлею.

Третя особа вважає що позов обґрунтований, оскільки земельна ділянка під будівництво АЗС була виділена без узгодження з ВАТ "АК "Кримавтотранс" та з порушенням встановлених вимог та норм.

Ухвалою від 29.06.2006р. господарський суд зупинив провадження у справі, у зв’язку з призначенням у справі судової експертизи, проведення якої було доручено експертам Кримського науково – дослідницького інституту судових експертиз.

06 лютого 2007р. до суду надійшов висновок експерта №1877, у зв’язку з чим ухвалою від 09.02.2007р. суд поновив провадження у справі.

Ухвалою від 13.03.2007р. господарський суд АР Крим провадження у справі зупинив до набрання чинності рішення господарського суду АРК по справі №2-17/14202.1-2006 за позовом АТЗТ «Аспект» до відповідача – ТОВ «Промхолдінг» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ЗАТ «Гефест» про визнання права власності та спонукання до виконання певних дій та за зустрічним позовом ТОВ «Промхолдінг» до відповідача АТЗТ «Аспект» про визнання права власності.

01 квітня 2008р. до суду надійшла заява ЗАТ «Гефест» про поновлення провадження у справі у зв’язку із набранням законної сили рішенням у справі №2-17/14202.1-2006р., у підтвердження чого заявник надав копію рішення господарського суду АР Крим від 08.01.2008р. у справі №2-17/14202.1-2006.

Ухвалою від 04.04.2008р. суд поновив провадження у справі.

18.06.2008р. позивач заявив клопотання про призначення повторної експертизи у справі. Клопотання мотивовано тим, що позивач не згоден з висновком експерта № 1877, оскільки на думку позивача, експертом з роблений помилковий висновок.

Суд залишив клопотання позивача без задоволення, оскільки на думку суду висновок експерта № 1877 достатньо обґрунтований та відсутні підстави призначити з цього ж питання судову експертизу.

Розгляд справи відкладався, в судовому засіданні оголошувалась перерва в порядку ст. 77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін та третьої особи, суд –

встановив:

Рішенням господарського суду АР Крим від 18.04.2005р. у справі №2-20/6958-2005 за Товариством з обмеженою відповідальністю „Промхолдинг” визнано право власності на наступне нерухоме майно:

- асфальто - бетонований спуск від розташованого зверху асфальтованого насипу Центрального автовокзалу до розташованого внизу асфальтованого насипу перед центральним в’їздом на територію підприємства, що прилягає до автомобільного моста через ріку Салгир по вул. Київської, довжиною 43 метра, шириною 8 - 10 м., товщиною ґрунтової подушки 3 м., будівельний обсяг 1 935 м. куб.;

- асфальтований насип по вул. Київської, 4 площею 818, 0 кв.м., що складається з двох шарів асфальту на щебеневій підставі, товщиною 0,2 м., покладених на ґрунтовий насип висотою 3-4 м., з бордюром і металевим огородженням будівельний обсяг 2 875 куб. м.;

- асфальтований насип площею 17 825, 2 м.кв. , що складається з двох шарів асфальту на щебеневій підставі із щебенів фракції 40-70 мм. с просоченням бітумом, товщиною 0,2 - 0,3 м., покладених на ґрунтовий насип висотою 3 - 7 м., розташована усередині периметра з/б огорожі, що перебуває за адресою: вул. Київська, 4, будівельним обсягом 106 800 куб. м.

Однак постановою від 03.08.2006р. у справі №2-20/6958-2005 Вищій господарський суд скасував рішення господарського суду АР Крим від 18.04.2005р. у справі №2-20/6958-2005 та передав справу на новій розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням господарського суду АР Крим від 08.01.2008р. у справі №2-17/14202.1-2006 (новий розгляд справи №2-20/6958-2005), суд: у первісному позові Акціонерного товариства закритого типу “Аспект” відмовив повністю; зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Промхолдинг” задовольнив частково; визнав за Товариством з обмеженою відповідальністю “Промхолдинг” (м.Сімферополь, вул. Київська, 4, ) право власності на:

- асфальтовий насип по вул. Київської №4 площею 675 кв.м, що складається із двох шарів асфальту на щебеневій підставі товщиною 0,2 м., покладених на ґрунтову насип висотою 3-4м., з бордюром та металевим огородженням, будівельним об'ємом 2875 куб.м.;

- асфальтовий насип площею 17058,2 кв.м., що складається із двох слоїв бетонного ґрунту з щебенем, фракції 40-70 мм з просоченням бітумом, розташованого усередині периметра огорожі, що знаходиться за адресою вул. Київська №4, будівельним об’ємом 106 800 куб.м.

В решті часті у зустрічному позові відмовив.

Постановою від 17.04.2008р. та ухвалою від 25.04.2008р. у справі №2-17/14202.1-2006 Севастопольський апеляційний господарський суд: апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промхолдинг" - задовольнив.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 08.01.2008 у справі № 2-17/14202.1-2006 - змінив.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Промхолдинг" задовольнив в повному обсязі.

Визнав за Товариством з обмеженою відповідальністю "Промхолдинг" право власності на:

- асфальтобетонний спуск, від знаходящейся наверху асфальтованої насипи Центрального автовокзалу до асфальтованої насипи, що знаходиться внизу перед центральним в'їздом на територію підприємства, що прилягає до автомобільного мосту через ріку Салгир по вул. Київської довжиною 43м., шириною 8-10м., товщиною ґрунтової подушки 4м., висота спуску 3м, будівельний обсяг 1935 м. куб.;

- асфальтовий насип по вул. Київської №4 площею 675кв.м, що складається із двох шарів асфальту на щебеневій підставі товщиною 0,2м., покладених на ґрунтову насип висотою 3-4м., з бордюром та металевим огородженням, будівельним об'ємом 2875 куб.м.;

- асфальтовий насип площею 17058,2кв.м., що складається із двох слоїв бетонного ґрунту з щебенем, фракції 40-70мм з просоченням бітумом, розташованого усередині периметра огорожі, що знаходиться за адресою вул. Київська №4, будівельним об'ємом 106 800 куб.м.

В решті частині рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 08.01.2008 у справі № 2-17/14202.1-2006 - залишив без змін.

Однак, судом встановлено, що на асфальтованому насипу по вул. Київської, 4 площею 818, 0 кв.м., що складається з двох шарів асфальту на щебеневій підставі, товщиною 0,2 м.., покладених на ґрунтовий насип висотою 3-4 м., знаходиться одноповерховий будинок з навісом, бордюром та заправним обладнанням, вказане майно зведено ТОВ „Легар ЛТД”. Після введення спірного майна в експлуатацію, виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради відповідачу - ТОВ „Легар ЛТД” видано свідоцтво про право власності.

З матеріалів справи вбачається, що за договором купівлі-продажу від 11.11.2004р. ЗАТ „Гефест” придбало спірне майно в наслідок чого стало його власником.

Позивач стверджує, що він не надавав згоди на будівництво спірного майна – АЗС, в матеріалах справи також відсутні докази надання такого дозволу відповідачу - ТОВ „Легар ЛТД”.

Позивач посилається на висновку спеціаліста ТОВ „Науково-дослідницька лабораторія судової експертизи” №59 Э від 21.04.2005р., відповідно до якого будівництво спірної АЗС не відповідає нормам законодавства в частині пожежної, екологічної безпеки, а також санітарним нормам та правилам, що діють (а.с.9-12).

Однак суд не приймає цей висновок в якості доказу, у зв’язку з наступним.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 34 ГПК України, передбачає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 42 ГПК України передбачає, що висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання.

Висновок подається господарському суду в письмовій формі, і копія його надсилається сторонам.

У випадках недостатньої ясності чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може призначити додаткову судову експертизу.

При необхідності господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту.

Висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Відхилення господарським судом висновку судового експерта повинно бути мотивованим у рішенні.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Так, висновок спеціаліста не є належним доказом в силу ст. 32 ГПК України, у зв’язку з чим суд ухвалою від 29.06.2006р. призначив у справі судову експертизу, проведення якої доручив експертам Кримського науково – дослідницького інституту судових експертиз. На вирішення експерта, суд поставив наступне питання: «Чи відповідає (АЗС) одноповерхова споруда з бордюром, заправочним обладнанням, розташована за адресою: м.Сімферополь, вул.Київська,4 (а) та що належить ЗАТ „Гефест” будівельним, екологічним нормам, які пред’являються для будови АЗС?», та попередив експерта про кримінальну відповідальність по ст.384, 385 КК України за надання завідомо неправдивого висновку і відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Відповідно до висновку експерта № 1877 від 22.01.2007р., АЗС розташована за адресою: м. Сімферополь, вул. Київська, №4а відповідає вимогам ДБН 360-92** (а.с. 53-58).

Суд встановив, що при проведенні експертизи, експертом були вивчені наступні документи: протокол інспекції ДАБК «Про затвердження акту державної технічної комісії про приймання в експлуатацію стаціонарної АЗС на вул. Київській №4 МПП Легар» від 18.01.2002р. №01/02; акт державної технічної комісії про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом стаціонарної АЗС на вул. Київській №4 МПП «Легар» від 11.01.2002р.; повідомлення виконкому Київського району № 63 від 17.01.2002 року; дозвіл на виконання будівельних робіт інспекції ДАБК, виданого МПП «Легар» по вул. Київській №4 №10/01 від 05.03.2001 року; копія генплану АЗС по вул. Київській №4 у м. Сімферополі МПП «Легар»; висновок головного управління МНС України в АР Крим №644 від 14.04.2006р.; ситуаційний план території АЗС і розташованої поряд будівлі автовокзалу; лист голови правління ВАТ «АК «Кримавтотранс» Грицак Т.Ф. від 16.08.2006 року №767/12; проект землеустрою по відведенню земельної ділянки ЗАТ «Гефест», для обслуговування автозаправної станції по вул. Київській №4-а Київського району м. Сімферополя; комплексний експертний висновок №70А-99 за робочим проектом «АЗС по вул. Київській №4 у м. Сімферополі»; Експертний висновок про протипожежний стан об'єкту: АЗС по вул. Київській №4а у м. Сімферополі; висновок №81 Сімферопольською міськСЕС відносно АЗС по вул. Київською №4 у м. Сімферополі; дозвіл Управління державної пожежної охорони ГУМВС України а АРК» №111 від 17.11.2003 року.

При проведенні експертизи, експерт керувався: методичними рекомендаціями по виробництву будівельний-технічних експертиз;; Законом України «Про судову експертизу» від 25.02.1994р. № 4038-ХМ; ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»; СН 441-72* «Вказівки по проектуванню огорож майданчиків і ділянок підприємств, будівель і споруд»; Постановою ВР АР Крим «Про регіональні правила забудови і використання територій в АРК» від 21 травня 2003 року N 562-3/03; ДБН В.1.1.7-2002 «Пожежна безпека об'єктів будівництва».

Крім того, експертом здійснювався огляд об'єкту дослідження, проведеного 21.07.2006 року у присутності Левченко Д.А. (завідувач АЗС), Єфросініна С.Д. (технічний директор ЗАТ «Гефест»; Нікітіна В.А. (юрисконсульт ВАТ АК «Кримавтотранс»; Шорохова І.В. (представник ООО «Промхолдінг» за дорученням).

Суд встановив, що експертиза проведена в.о. завідуючого сектором СТІ КримНІІСЕ Фісенко Ю.А., що має вищу технічну та економічну освіту, третій клас судового експерта та відповідну кваліфікацію.

За викладених обставин, суд вважає, що висновок експерта цілком відповідає приписам ст. 42 ГПК України та відсутні підстави для його відхилення, що у свою чергу спростовує доводи позивача про необхідність призначення у справі другої експертизи з цього ж питання.

Так, висновок експерта повністю спростовує посилання позивача на те, що спірна будівля є самовільною будовою та відповідно відсутні обставини вважати спірне майно самочинним будівництвом, передбачені ст. 367 ЦК України.

Суд встановив, що відповідач ЗАТ «Гефест» користується земельною ділянкою по вул. Київська, 4-а на підставі договору оренди, укладеного 24.03.2006р. з Сімферопольською міською радою строком до 20.01.2016р. (том. 1 а.с. 84-96).

ЗАТ «Гефест є власником спірної будівлі на підставі договору купівлі-продажу (том 1, а.с. 122-127).

Відповідно до ст. 79 Земельного кодексу України під земельною ділянкою розуміється частина земної поверхні зі встановленими межами, певним місцем розташування, з певними відносно неї правами і право на земельну ділянку розповсюджується на простір, який знаходиться над і під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих і інших будівель і споруд.

Відповідно до ст. 95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачене законом або договором, мають право, у тому числі, самостійно господарювати на землі та споруджувати житлові будинки, виробничі і інші будівлі і споруди.

Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Стаття 126 ЗК України передбачає, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Статтею 415 ЦК України прямо встановлено, що землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в обсязі, встановленому договором і набуває право власності на будівлі (споруди), побудовані на земельній ділянці, переданій йому для забудови.

Суд не приймає довід позивача в якості підстави для задоволення позову у цій справі з огляду на те, що він є власником: асфальтобетонного спуску, від знаходящейся наверху асфальтованої насипи Центрального автовокзалу до асфальтованої насипи, що знаходиться внизу перед центральним в'їздом на територію підприємства, що прилягає до автомобільного мосту через ріку Салгир по вул. Київської довжиною 43м., шириною 8-10м., товщиною ґрунтової подушки 4м., висота спуску 3м, будівельний обсяг 1935 м. куб.; асфальтованої насипи по вул. Київської №4 площею 675кв.м, що складається із двох шарів асфальту на щебеневій підставі товщиною 0,2м., покладених на ґрунтову насип висотою 3-4м., з бордюром та металевим огородженням, будівельним об'ємом 2875 куб.м.; асфальтованої насипи площею 17058,2кв.м., що складається із двох слоїв бетонного ґрунту з щебенем, фракції 40-70мм з просоченням бітумом, розташованого усередині периметра огорожі, що знаходиться за адресою вул. Київська №4, будівельним об'ємом 106 800 куб.м., у зв’язку з наступним.

Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень об'єкт нерухомого майна (нерухоме майно, нерухомість) - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці (будівля, споруда тощо), переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Стаття 181 ЦК України передбачає, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, відсутні норми закону, що відносять до об’єктів нерухомого майна асфальтовані покриття земельних ділянок.

За викладених обставин, суд вважає, що рішення господарського суду АР Крим від 08.01.2008р., Постанова від 17.04.2008р. та ухвала від 25.04.2008р. Севастопольського апеляційного господарського суду у справі №2-17/14202.1-2006 не носять преюдиціального характеру для вирішення спору у цій справі.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до Постанови КМУ від 25.03.1993 року №225 "Про затвердження Положення про державний архітектурно-будівельний контроль" та Закону України "Про відповідальність підприємств, їх об'єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування" обов'язок здійснення контролю та проведення перевірок законності будівельних робіт покладено на інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у складі органів містобудування і архітектури. В разі виявлення фактів самочинного будівництва зазначеними інспекціями складаються відповідні протоколи, в яких вказується, в чому полягає факт самочинного будівництва, які об'єкти та їх складові були самочинно побудовані.

Таким чином, доказом самовільного будівництва спірного майна є вказані протоколи, які суду, як належні докази здійснення відповідачем самовільного будівництва, суду позивачем не представлені.

Враховуючи те, що відповідач ЗАТ «Гефест» є користувачем земельної ділянки по вул. Київська, 4-а у м. Сімферополі на підставі договору оренди, укладеного 24.03.2006р. з Сімферопольською міською радою строком до 20.01.2016р.; є власником АЗС, розташованої по вул. Київська, 4-а у м. Сімферополі, яка відповідає вимогам ДБН 360-92**, а ознаки невідповідності АЗС будівельним, екологічним нормам, які пред’являються для будови АЗС – відсутні, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позову.

Судові витрати по проведенню у справі судової експертизи суд покладає на позивача в порядку ст. 49 ГПК України.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошені в судовому засіданні – 18.06.2008р.

Повний текст постанови складений та підписаний – 23.06.2008р.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову - відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Промхолдінг” (АР Крим, м. Сімферополь, вул. Київська,4, код в ЄДРПО України 32234097) на користь Кримського науково-дослідницького інституту судових експертиз (АР Крим, м. Сімферополь, вул. Чехова,55а, код в ЄДРПО України 26225794) витрати на проведення судової експертизи в сумі 348,80 грн.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.