КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

23.06.08 р.                                                                                          № 14/428(5/69)

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Жук Г. А. (доповідач по справі),

суддів:

Агрикової О.В.

Разіної Т. І

судді-доповідача Жук Г. А.

при секретарі судового засідання: Рустам’яні Е.А.

за участю представників сторін:

від позивача:           Падошик Ю.Б. –представник за дов. № 10 від 07.11.07 р.;

від відповідача:           Вишневський К.М. –представник за дов. № 13/03 від 13.03.08 р.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Закритого акціонерного товариства «Лубни-птиця»на рішення господарського суду Полтавської області від 25.01.2008 року

у справі № 14/428 (5/69) (суддя Іваницький О.Т.)

за позовом          Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Сула Корм», с.Піски, Лубенського району, Полтавської області;

до           Закритого акціонерного товариства «Лубни-птиця», с.Вищий Булатець, Лубенського району, Полтавської області;

про           стягнення 239 995,84 грн.

В С Т А Н О В И В :

Підприємство з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Сула Корм»звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до Закритого акціонерного товариства «Лубни-птиця» про стягнення 239 995,84 грн., що становить 233 470,49 грн. заборгованості за поставлений комбікорм та 6 525,35 грн. неустойки (т. 1 а.с. 2-4).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 14.04.2005 року у справі № 5/69 позовні вимоги позивача задоволено повністю. Стягнуто з Закритого акціонерного товариства «Лубни-птиця» на користь Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Сула Корм»233 470,49 грн. основного боргу та 6 525,35 грн. –3 % річних (т.1 а.с.196-197).

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 21.09.2005 року рішення господарського суду Полтавської області від 14.04.2005 року у справі № 5/69 скасовано повністю. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено (т.2 а.с.110-115).

Постановою Вищого господарського суду України від 22.06.2006 року у справі № 5/69 постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 21.09.2005 року та рішення господарського суду Полтавської області від 14.04.2005 року у справі № 5/69 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Полтавської області (т.2 а.с.161-165).

21.09.2006 року Підприємство з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Сула Корм»звернулося до господарського суду Полтавської області з заявою № 131 від 19.09.2006 року про уточнення та збільшення позовних вимог в якій просить додатково стягнути з Закритого акціонерного товариства «Лубни-птиця»11 513,61 грн.- 3 % річних за період 28.01.2005 року –21.09.2006 року, 2 515,09 грн. державного мита за розгляд справи в господарському суді Полтавської області в 2005 року та 1 200,00 грн. –за розгляд справи в касаційній інстанції та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118,00 грн. (т.3 а.с.7).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 25.01.2008 року у справі № 14/428 (5/69) позов задоволено частково. Позовні вимоги в частині відшкодування 1 700,00 грн. витрат по оплаті державного мита за розгляд справи № 5/69 у 2005 року залишено без розгляду. Стягнуто з Закритого акціонерного товариства «Лубни-птиця»на користь Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Сула Корм»233 470,49 грн. –основного боргу, 18 038,96 грн. –3 % річних, 815,09 грн. –в повернення державного мита за розгляд справи у господарському суді Полтавської області, 1 200,00 грн. –за розгляд справи у Вищому господарському суді України, а також 118,00 грн. –в повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (т. 3 а.с.131-133).

Суд першої інстанції посилаючись на ст. ст. 525 - 527, 530, 625, 712, ЦК України відповідно до яких у разі якщо строк виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, дійшов до висновку, що позовні вимоги Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Сула Корм»підлягають до задоволення.

Не погодившись із прийнятим рішенням відповідач, Закрите акціонерне товариство «Лубни-птиця», подало апеляційну скаргу № 04-02 юр від 04.02.2008 року (вх. №2-04/2/153/529 від 14.03.2008 р.), в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду від 25.01.2008 року у справі № 14/428 (5/69) та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовуються тим, що при винесенні рішення місцевим господарським судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник погоджується з тим, що по бухгалтерському обліку ЗАТ «Лубни-птиця» значиться заборгованість перед позивачем в сумі 233 470,49 грн., проте, на його думку, бухгалтерський облік у відповідача проведено із значними помилками.

Так, відповідач вказує, що ТОВ «Сула-Корм» в період з серпня 2003 року по вересень 2004 року отримувало кукурудзу та м’ясокісткове борошно від відповідача для переробки, але по бухгалтерському обліку товариства дані господарські операції своєчасно не відображалися. Товариство використало в своїй діяльності кукурудзу та м’ясокісткове борошно, розрахунки за які з ЗАТ «Лубни-птиця»не провело, а тому відповідач не має заборгованості перед позивачем, а навпаки позивач повинен сплатити йому 20 366,34 грн.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 19.03.2008р. апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Лубни-птиця» на рішення господарського суду Полтавської області від 25.01.2008 року у справі № 14/428 (5/69) прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуюча суддя Мазур Л.М., судді: Агрикова О.В., Жук Г.А.

Згідно Розпорядження заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.04.2008 року у зв’язку з закінченням повноважень судді Мазур Л.М., розгляд справи здійснюється у складі колегії суддів: головуючий суддя Жук Г.А., судді: Агрикова О.В., Разіна Т.І.

Під час розгляду апеляційної скарги представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 25.01.2008 року у справі № 14/428 (5/69) та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Представники Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Сула Корм»(позивач у справі) проти задоволення апеляційної скарги заперечували, рішення господарського суду Полтавської області від 25.01.2008 року у справі № 14/428 (5/69) вважають законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського міжобласного апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

08.08.2002 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сула Корм»(постачальник) та Закрите акціонерне товариство «Лубни-птиця»(покупець) уклали договір поставки кормосуміші відповідно до умов якого продавець зобов’язався виготовити та систематично постачати і передавати у власність покупцю кормосуміш, а покупець зобов’язувався приймати цей товар та своєчасно здійснювати оплату його вартості (т.1 а.с.5).

Відповідно до п. 12.1 договору він набрав чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2002 року. У випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити договір за 10 днів до його закінчення, договір вважається пролонгованим на 1 рік. (п. 12.2 договору)

Оскільки після закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не заявила про бажання його розірвати, договір було пролонговано до 31.12.2003 року.

Отже колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що договір поставки від 08.08.2002 року діяв протягом 2003 року - до 31.12.2003 року

03.01.2004 року позивач направив відповідачу договір поставки кормосуміші № 1 відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Сула Корм»(постачальник за договором) зобов’язувалося виготовляти та систематично постачати і передавати у власність Закритому акціонерному товариству «Лубни-птиця»(покупець за договором) кормосуміш, а покупець зобов’язувався приймати цей товар та своєчасно здійснювати оплату його вартості (т.1 а.с.6)

Пунктом 6.1 договору сторони передбачили строк його дії - договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2004 року.

Як вказує позивач, відповідач підписаний договір не повернув, що підтверджено представником в судовому засіданні. Однак позивач поставляв товар на виконання договору № 1 і відповідач здійснив оплату згідно договору № 1 від 03.01.2004 року, що підтверджено представленими в матеріалах справи накладними.

В силу ст. ст. 640, 642 ЦК України, договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Як стверджує позивач, ним направлено на адресу відповідача проект договору № 1 від 03.01.2004 року (оферту), який акцептований відповідачем шляхом вчинення дій відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, а саме оплатою вартості отриманого товару (кормосуміші) з посиланням на договір № 1 від 03.01.2004 року, що засвідчило бажання відповідача укласти вищезазначений договір і є прийняттям пропозиції.

Враховуючи, що отримавши проект договору від 03.01.2004 року відповідач не направив позивачу, будь-яких заперечень щодо умов договору, в порядку передбаченому ст. 181 ГК України, судова колегія апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що договір № 1 від 03.01.2004 року вважається укладеним з моменту прийняття відповідачем пропозиції на його укладення і діє в редакції позивача.

Так, на підставі вище вказаних договорів, позивач з 08.08.2002 року по 18.08.2004 року здійснював поставку комбікорму відповідачу на загальну суму 3 128 201,53 грн., що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями накладних та податкових накладних (т.1 а.с.20-177) та не заперечено представниками сторін.

Відповідно до наявного в матеріалах справи акта звірки взаєморозрахунків від 01.11.2003 року, що підписаний в двосторонньому порядку, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.11.2003 року становила 83 958,80 грн. (т. 1 а.с.7).

В період з моменту підписання вище зазначеного акту та по 18.08.2004 рік, позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 1 197 811,69 грн. (т.2 а.с.36-70), оплачено відповідачем в сумі 1 048 300,00 грн. (т. 2, а.с.71-100). Отже, вартість отриманого товару оплачено відповідачем частково і на час звернення позивача до господарського суду з позовом, заборгованість відповідача складала 233 470,49 грн.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм матеріального та процесуального права, при винесені оскаржуваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, Цивільний кодекс України, прийнятий 16 січня 2003 року, застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи, що правовідносини сторін виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, приймаючи до уваги вимоги п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, до цивільних правовідносин між сторонами у даній справі, які виникають з договору поставки від 08.08.2002 року, який діяв до 31.12.2003 року застосовуються норми та положення ЦК УРСР.

Однак предметом позову у даній справі є заборгованість відповідача перед позивачем як за договором від 08.08.2002 року (в сумі 83 958,80 грн.) так і заборгованість, яка виникла по оплаті товару отриманого відповідачем в період з 03.01.2004 року по 18.08.2004 року в сумі 149 511,69 грн. (1 197 811,69 грн. (поставлено) –1 048 300,00 грн. (оплачено).

Тому при вирішенні даних правовідносин, господарський суд керується положеннями та нормами статей 525 –526, 598, 599, 610 –612, 614, 615 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов’язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. На перше місце серед підстав виникнення цивільних прав та обов’язків законодавець ставить договори, як складний юридичний факт побудований на основі волевиявлення сторін, а також правочини.

Матеріали справи свідчать про те, що в 2004 році між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов’язання які мають ознаки договору поставки, згідно якого в силу вимог ст. 712 ЦК України та ст. 265 ГК України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк ( строки) товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 8.1 договору поставки від 08.08.2002 року сторони передбачили, що оплата за товар здійснюється по попередній оплаті шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця.

Пунктом 5.1 договору від 03.01.2004 року сторони передбачили, що розрахунок за товар здійснюється в безготівковому порядку, шляхом переказу коштів на розрахунковий рахунок постачальника, на умовах 100 % передплати.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. ст. 193, 199 ГК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до вказівок закону, акта планування, договору, при цьому, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно зі ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи, що позивач передав, а відповідач отримав (прийняв) товар без передоплати, як передбачено умовами договору, строк оплати за поставлений товар, згідно ст. 530 ЦК України, визначається моментом вимоги.

Позивач надіслав на адресу відповідача рахунок № 31 від 13.10.2004 року на суму 233 470,49 грн. (т. 3 а.с.12-15).

21.10.2004 року Підприємство з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Сула Корм»повторно надіслало Закритому акціонерному товариству «Лубни-птиця»рахунок № 31 від 13.10.2004 року на суму 233 470,49 грн. (т.3 а.с.83-84)

На час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем не представлено суду належних та допустимих доказів оплати боргу.

Згідно вимог ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Отже, факт поставленого товару позивачем на суму 3 128 201,53 грн. підтверджено наявними в матеріалах справи копіями накладних та податкових накладних, що не заперечено відповідачем.

Проте всупереч вищезазначених приписів закону, відповідач не виконав своїх зобов’язань щодо проведення розрахунків за поставлений товар, і його заборгованість станом на час звернення позивача з позовом, становить 233 470,49грн.

За даних обставин колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість та правомірність позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 233 470,49 грн.

Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором.

Позивачем до позовної заяви додано розрахунок суми боргу з урахуванням 3 % річних, відповідно до якого 3% річних за період 28.01.2005 року –21.09.2006 року становлять 18 038,96 грн.

Враховуючи вище наведене, судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість даних позовних вимог, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з Закритого акціонерного товариства «Лубни-птиця»на користь Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою «Сула Корм»18 038,96 грн. –3 % річних.

Скаржник в апеляційному провадженні стверджує, що не має заборгованості перед позивачем по оплаті за отриману ним кормосуміш, оскільки для її виготовлення ним передавалася позивачу давальницька сировина (кукурудза, м’ясокісткове борошно), що підтверджується, на думку апелянта, представленими в матеріалах справи специфікаціями до вищезазначених договорів.

Однак, представлені сторонами специфікації до договору від 08.08.2002 року та до договору від 03.01.2004 року є рецептурою кормосуміші, узгодженої до виготовлення та поставки сторонами, які не можуть бути підтвердженням передачі відповідачем складових (інгредієнтів) кормосуміші позивачу в якості давальницької сировини.

Інших доказів поставки давальницької сировини для виготовлення кормосуміші відповідачем не надано.

В судових засіданнях представник скаржника підтвердив, що при розгляді справи в суді першої інстанції ним не подавалось зустрічних позовних вимог про відшкодування вартості кукурудзи та м’ясокісткового борошна, не заявлялось таких вимог і позивачу.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Господарський суд Полтавської області рішенням від 25.01.2008 року у справі № 14/428 (5/69) залишив без розгляду позовні вимоги в частині відшкодування 1 700,00 грн. витрат по оплаті державного мита за розгляд справи № 5/69 у 2005 року на підставі п.5 ч.1 ст.81 ГПК України в зв’язку з тим, що позивачем не надано доказів оплати державного мита.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що за відсутності доказів сплати державного мита (в розмірі визначеному чинним законодавством) при зверненні до суду, державне мито в порядку ст. 49 ГПК України стягується в дохід державного бюджету при прийнятті рішення.

Таким чином, місцевий господарський суд помилково залишив без розгляду позовні вимоги в частині відшкодування 1 700,00 грн. витрат по оплаті державного мита, оскільки судові витрати не відносяться до суми позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку, що рішення господарського суду Полтавської області від 25.01.2008 року у справі № 14/428 (5/69) в даній частині підлягає до скасування на підставі ст. 104 ГПК.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, ГПК України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.          Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Лубни-птиця»на рішення господарського суду Полтавської області від 25.01.2008 року у справі № 14/428 (5/69) - залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Полтавської області від 25.01.2008 року у справі № 14/428 (5/69) –скасувати частково в частині залишення без розгляду відшкодування 1 700,00 грн. державного мита.

3.          В решті частині рішення залишити без змін.

4.          Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Лубни-птиця»(37544, Полтавська область, Лубенський район, с. Вищий Булатець, вул. Оржицька,1, ) в дохід державного бюджету 1 700,00 грн. державного мита.

Справу № 14/428 (5/69) повернути до господарського суду Полтавської області.

Головуючий суддя:                                                                      Жук Г. А.

Судді:

Агрикова О.В.

Разіна Т. І

Дата відправки 08.07.08