ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.03.08р.

Справа № 33/15-08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чіо-Вольф Україна", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грей-Дніпропетровськ", м. Дніпропетровськ

про стягнення 44 742 грн. 23 коп.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

Від позивача: Колесник С.Ю., довіреність б/н від 22.01.2008 року

Відвідповідача: Чепа А.Г., довіреність № 02/01 від 02.01.2008 року

СУТЬ СПОРУ:

Позивач –товариство з обмеженою відповідальністю "Чіо-Вольф Україна" звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом і уточненням до позову про стягнення з відповідача –товариства з обмеженою відповідальністю "Грей - Дніпропетровськ" 28 943 грн. 65 коп. –суми основного боргу, 791 грн. 90 коп. –суми 3% річних, 4 949 грн. 37 коп. –інфляційних втрат, 4 610 грн. 37 коп. –пені, 8 683 грн. 10 коп. –суми штрафу за прострочення оплати та витрати по справі.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просить задовольнити в заявленій сумі.

Представник відповідача з позовними вимогами в частині стягнення основного боргу в сумі 28 943 грн. 65 коп. згоден, а в частині стягнення штрафу та пені просить позивачу відмовити (відзив на позов № 11/1-08 від 11.03.2008 р. ).

У судовому засіданні 17.03.2008 р. за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши і оцінивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд –

ВСТАНОВИВ:

28.02.2006 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Чіо-Вольф Україна" (постачальник) та відкритим акціонерним товариством "Камелія" (правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю "Грей-Дніпропетровськ" (рішення власників від 28.02.2006 р. ) (Покупець) було укладено договір поставки, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити товар Покупцю, а Покупець зобов’язується прийняти товар та своєчасно його оплатити на умовах договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на умовах договору від 28 лютого 2006 року за № 3/06 товариство з обмеженою відповідальністю "Чіо-Вольф Україна" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Грей-Дніпропетровськ" отримало продукцію відповідно до видаткових накладними № 205-0146 від 07.02.2007 року на суму 9 492 грн. 84 коп., № 205-0271 від 05.03.2007 року на суму 3 164 грн. 03 коп., № 205-0331 від 16.03.2007 року на суму 6 072 грн. 19 коп., № 205-0384 від 26.03.2007 року на суму 4 479 грн. 41 коп., № 205-0494 від 10.04.2007 року на суму 10 106 грн. 60 коп., № 205-0531 від 16.04.2007 року на суму 4 509 грн. 67 коп.. і довіреність на отримання МТЦ серії ЯМО № 189552 від 26.03.2007 р. Факт отримання товару підтверджується підписом та печаткою повноважного представника відповідача на накладних..

Відповідно до умов договору від 28.02.2006 року за № 3/06 (п. 6.3.1 Договору) плата за поставлений товар повинна бути здійснена шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця на протязі 30 календарних днів з моменту отримання товару покупцем.

За відвантажену продукцію відповідач розрахувався частково, частина товару, яка є не оплаченою покупцем станом на 17.03.2008 р. є 28 943 грн. 65 коп.

В частині стягнення основної заборгованості в розмірі 300 грн. 00 коп. –суд вважає за необхідне провадження по справі припинити, відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За несвоєчасну сплату сторони в договорі встановили відповідальність у вигляді пені за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочки (п.7.3) та штраф у випадку прострочення покупцем повної оплати вартості поставленого товару більше ніж на один календарний місяць у розмірі 30 % від суми поставки, строк розрахунків по якій було порушено (п. 7.4).

Відповідно до ч. 6. ст.. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов"язання , якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов"язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.. 231 Господарського кодексу України передбачено , що штрафні санкції за порушення грошових зобов"язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ , за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом чи договором. Таким чином суд вважає , що фактично штраф це є пеня, яка зазначена у п. 7.3 Договору , за яким договором не встановлений строк нарахування пені так і сума на яку нараховується пені, тому позивачу необхідно відмовити в стягнення пені і штрафу .

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов’язання, за вимогою кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Перевіривши розрахунок 3% річних у розмірі 791 грн. 90 коп. і інфляційних втрат у розмірі 4 949 грн. 37 коп. суд вважає його обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Згідно до ч.2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України судові витрати по справі покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись, ст.ст. 47, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Припинити провадження в частині стягнення 300 грн. відповідно до п. 1.-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальності "Грей-Дніпропетровськ" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, 80; р/р 6979 у ДФ "ПУМБ", МФО 305813, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Чіо-Вольф Україна (02140, м. Київ, вул. Гришка, 8 кв. 6; р/р 7000 в ВАТ "Каліон Банк Україна" в м. Києві, МФО 300379, ) заборгованості у розмірі 28 943 грн. (двадцять вісім тисяч дев’ятсот сорок три) грн.. 65 коп., інфляційних втрат у розмірі –4 949 (чотири тисячі дев’ятсот сорок дев'ять) грн. 37 коп., 3% річних - у розмірі 791 (сімсот дев’яноста одна) грн. 90 коп., державне мито в сумі 349 грн. 84 коп. та витрат на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного терміну з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя

І.А. Рудовська

Рішення підписано 19.05.2008 року