ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.08
Справа №  2-1196/2006-8/574/07

Суддя   Попова І.А.

За
позовом 1.ОСОБА_1,
м. Запоріжжя

2. ОСОБА_2, м. Запоріжжя

До
відповідачів 1.
Товариства з обмеженою відповідальністю “Автоінформпроект”, м.Запоріжжя

2.
ОСОБА_3, м. Запоріжжя

про визнання недійсним скликання
загальних зборів учасників товариства, рішення загальних зборів та протоколу
зборів, про відшкодування моральної шкоди

Суддя  І. А. Попова

Представники:

Від
позивача-1: ОСОБА_4.

Від
позивача-2: ОСОБА_5.

Від
відповідача-1: не з'явився

Від
відповідача-2: ОСОБА_3.

Розглядаються
позовні вимоги про визнання недійсним скликання загальних зборів учасників
товариства, рішення загальних зборів та протоколу зборів, про відшкодування
моральної шкоди.

Ухвалою
від 09.01.2007 р. Апеляційного суду Запорізької області рішення Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2006 р. залишено без змін. Постановою
Вищого господарського суду України від 16.10.2007 р. рішення Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2006 р. та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 09.01.2007 р. по даній справі скасовано. У
відповідності до Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів
щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних
спорів” Вищим господарським судом України справу передано на новий розгляд до
господарського суду Запорізької області.

Справу
прийнято до провадження та призначено до розгляду, про що винесено відповідну
ухвалу суду.

Розгляд
справи відкладався до 16.01.2008 р., 08.02.2008 р., 26.02.2008 р., в засіданні
оголошувалася перерва до 12.03.2008 р. Строк вирішення спору продовжено в
порядку ч. 3 ст. 69 ГПК України. Вступну та резолютивну частини рішення
оголошено в судовому засіданні 12.03.2008 р.

Позивачі
підтримують вимоги з підстав, викладених у позові. З посиланням на приписи ст.
10, 58, 60, 61 Закону України “Про господарські товариства” просять визнати
незаконним скликання загальних зборів учасників ТОВ “Автоінформпроект”,
проведених 19.01.2000 р., визнати недійсним рішення загальних зборів учасників
ТОВ “Автоінформпроект” від 19.01.2000 р., визнати недійсним протокол № 17 від
19.01.2000 р. загальних зборів учасників ТОВ “Автоінформпроект”. В
обґрунтування вимог вказують, що по-перше, про проведення 19.01.2000 р.
загальних зборів учасників товариства “Автоінформпроект” не були повідомлені
належним чином усі учасники товариства. Про проведення зборів учасники
товариства були повідомлені близько за тиждень оголошенням. Як вважають
позивачі, такий спосіб повідомлення є незаконним. По-друге, в порушення вимог
ст.. 60 Закону України “Про господарські товариства” реєстр учасників, які
прийняли участь в проведенні зборів 19 січня 2000 р. не складався. По-третє,
позивачі вказують, що на загальних зборах учасників 19.01.2000 р. фактично були
присутніми 11 осіб, які володіють 49,44 % голосів, тобто збори не мали кворуму,
необхідного для їх проведення та прийняття будь-яких рішень. Відповідно до ст.
61 Закону України “Про господарські товариства” про проведення загальних зборів
товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням
часу і місця проведення зборів та порядку денного. З питань, не включених до
порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх присутніх на
зборах. Позивачі вказують, що при проведенні загальних зборів 19.01.2000 р.
були розглянуті питання, не включені до порядку денного, зокрема, щодо
відчуження приміщення шляхом його продажу ТОВ “Оазис-2000”. При цьому, як
зазначають позивачі, в протоколі № 17 від 19.01.2000 р. вказано про присутність
19 осіб. Також позивач-1 та позивач-2
просять стягнути солідарно з ТОВ “Автоінформпроект” та ОСОБА_3. по 500
грн. моральної шкоди.

Відповідач-1
- ТОВ “Автоінформпроект” - свого представника в судове засідання не направив,
про причини неявки суд не сповістив. Про час та місце судового засідання
повідомлений належним чином. За свідченням сторін товариство господарську
діяльність не здійснює, виконавчих органів не має.

Справу
розглянуто у відповідності до ст. 75 ГПК України за наявними матеріалами.

Відповідач-2
ОСОБА_3. письмовий відзив на позов суду не надав, в судовому засіданні пояснив,
що, по-перше, вважає себе неналежним відповідачем у даній справі, по-друге,
зазначає, що за вказаними у позовні заяві фактами було порушено кримінальну
справу. На даний час справу припинено. Також вказує, що не є посадовою особою
ТОВ “Автоінформпроект”, що стосується порушень, про які зазначають позивачі,
вважає їх надуманими.

Заслухавши
представників, вивчивши матеріали справи, суд встановив:

Ухвалою
Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2003 р. призначено до розгляду
справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю
“Автоінформпроект”, Товариства з обмеженою відповідальністю “Оазис-2000”, ЗАТ
КБ “ПриватБанк” про визнання недійсним протоколу загальних зборів учасників
товариства “Автоінформпроект” № 17 від 19.01.2000 р., визнання недійсним
договору купівлі-продажу, укладеного ТОВ “Автоінформпроект” та ТОВ
“Оазис-2000”, визнання недійсним договору застави, укладеного ТОВ “Оазис-2000”
та ЗАТ КБ “Приватбанк”.

В
томі 1 (л.с. 157-161) наявна уточнена позовна заява, в якій позивачами
зазначені ОСОБА_6., ОСОБА_4, ОСОБА_5. Заява не містить дати її прийняття судом
або долучення до матеріалів справи. Також справа не містить ухвали суду про
прийняття до розгляду позовних вимог ОСОБА_1. та ОСОБА_5.

Ухвалою
Ленінського райсуду м. Запоріжжя від 14.08.2006 р. прийняті до розгляду позовні
заяви ОСОБА_1та ОСОБА_5від 17.07.2006 р. про визнання незаконним скликання
загальних зборів ТОВ “Автоінформпроект”, проведених 19.01.2000 р., визнання
незаконними рішень загальних зборів ТОВ “Автоінформпроект” від 19.01.2000 р.,
визнання недійсним протоколу № 17 від 19.01.2000 р. загальних зборів учасників
ТОВ “Автоінформпроект”, стягнення солідарно з ТОВ “Автоінформпроект” та
ОСОБА_3. на користь позивачів по 500 грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди та об'єднані в одне провадження з вимогами за позовом ОСОБА_6. до ТОВ
“Автоінформпроект”, ОСОБА_3. про визнання недійсним скликання загальних зборів
учасників товариства, визнання недійсним рішення загальних зборів учасників
товариства, визнання недійсним протоколу зборів, про стягнення моральної шкоди.
Ухвалою від 14.08.2006 р. закрито провадження у справі у частині позовних вимог
Солонікової.

Рішенням
Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12.10.2006 р. по даній справі
відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1та ОСОБА_5. до ТОВ
“Автоінформпроект” та ОСОБА_3. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області
від 09.01.2007 р. рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від
12.10.2006 р. по зазначеній справі залишено без змін. Постановою ВГСУ від
16.10.2007 р. рішення Ленінського суду м. Запоріжжя від 12.10.2006 р. та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області скасовано, справу передано на новий
розгляд та вказано, що при попередньому розгляді справи суди не встановили
повного переліку рішень, які було прийнято на зборах 19.01.2000 (що свідчить
про невизначеність предмету даного спору з огляду на зміст позовних вимог у
частині визнання недійсними рішень зборів); не з'ясували час розміщення
оголошення про проведення зборів та не перевірили дотримання 30-денного строку,
передбаченого статтею 61 Закону України “Про господарські товариства”; не
дослідили обставини, пов'язані з ознайомленням зі змістом оголошення учасників
товариства, які не працюють на цьому підприємстві, та/або не мали можливості з
ним ознайомитися з інших причин; не дослідили складення переліку учасників
зборів на виконання вимог частини другої статті 60 Закону України “Про
господарські товариства”;  не перевірили
підстави представництва відсутніх осіб іншими учасниками товариства під час
проведення зборів 19.01.2000 (не з'ясували наявність довіреностей та їх
відповідність вимогам законодавства); не усунули наявну суперечність щодо
включення питання продажу будівлі підприємства в 2000 році до: питання “Різне”
(як це зазначив місцевий суд) та до питання “Про господарсько-фінансову
діяльність і фонди ТОВ “Автоінформпроект” у 1999 році” (на що вказано судом
апеляційної інстанції); не навели будь-яких доказів на підтвердження обставин,
які визнали встановленими (зокрема, щодо повідомлення учасників товариства про
проведення зборів та наявність необхідного кворуму); не встановили, коли
позивачі дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішень, які ними
оспорюються; не навели доказів на спростування фактичних даних, які містять
пояснення позивачів ОСОБА_1., ОСОБА_5., ОСОБА_6. (провадження у справі в
частині позовних вимог ОСОБА_6. закрито 14.08.2006, т. 2, а.с. 127), а також
свідків ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9

Для
з'ясування обставин, які зазначені у постанові ВГСУ від 16.10.2007 р., судом
витребувані відомості Єдиного державного реєстру щодо створення та діяльності
ТОВ “Автоінформпроект” на даний час та на час оскаржуваних позивачем дій. За
даними державного реєстратора Виконавчого комітету Запорізької міської ради
записів про проведення реєстраційних дій щодо ТОВ “Автоінформпроект” не
знайдено.

В
порядку ст.. 38 ГПК України судом витребувано для огляду документів, необхідних
для вирішення даного спору, кримінальну справу № 7890301. За повідомленням СУ УМВС
України в Запорізькій області зазначену закриту кримінальну справу знищено
внаслідок закінчення строку зберігання (лист від 12.03.2008 р. № 6/вх598).

Сторони
справи не надали на вимогу суду будь-яких інших доказів на підтвердження вимог
і заперечень з урахуванням викладеного у постанові ВГСУ, ніж ті, що наявні у
справі.

Згідно
Статуту ТОВ “Автоінформпроект”, зареєстрованого 22.04.1993 р. за № 665
виконкомом Ленінської районної ради народних депутатів, засновниками товариства
є 24 фізичні особи. Склад засновників (учасників) станом на січень 2000 р.
реєстратором не підтверджений. 15 осіб зробили нотаріально посвідчені заяви до
суду, згідно яких про проведення загальних зборів засновників товариства  19.01.2000 р. за 30 днів повідомлені не були,
до порядку денного питання про продаж будівлі не включалося, за продаж будівлі
по пр. Металургів, 30, особи, що підписалися під заявою, не голосували.

Слідчим
управління УМВС України в Запорізькій області порушено кримінальну справу №
7890301 за заявою ОСОБА_1. Згідно постанови від 28.08.2006 р. про припинення
кримінальної справи: (мовою оригіналу) “Поводом и основанием к возбуждению
уголовного дела послужило заявление учредителя ОО «АИП»ОСОБА_1. о незаконном
завладении имуществом ТОВ «АИП»со стороны должностных лиц предприятия, в
действиях которых усматривались признаки ряда должностных преступлений.
Досудебным следствием уставлено: согласно протоколу общего собрания учредителей
ООО «АИП»№ 17 от 19.01.2000 г., на котором присутствовали 19 человек (с
количеством голосов 81,41%) простым большинством (62,40% голосов) было принято
решение о продаже здания по балансовой стоимости 11505,60 грн. предприятию ООО
«Оазис-2000». Будучи опрошеной 12 августа 2003 года сотрудниками ОГСБЭП
Ленинского РО ЗГУ УМВД Украины в Запорожской области главный бухгалтер ООО
«АИП»ОСОБА_6. пояснила, что протокол от 19 января 2000 года и решение о продаже
здания были сфальсифицированы по указанию директора ОСОБА_3., так как часть
учредителей покинула собрание, что сделало его после этого незаконным. ОСОБА_3.
запретил заносить данный факт в протокол общего собрания, который от своего
имени как председатель собрания она вообще никогда не составляла и не
подписывала. Эти показания ОСОБА_6. полностью или частично подтвердили
опрошеные в ходе доследственной проверки материала, учредители общества
-ОСОБА_10., ОСОБА_1., ОСОБА_9., ОСОБА_11., ОСОБА_12., ОСОБА_13., ОСОБА_14.,
ОСОБА_5., ОСОБА_15., ОСОБА_16., ОСОБА_17., ОСОБА_18., которые пояснили, что
ОСОБА_3., будучи отсраненным решением собрания учредителей от должности
директора ООО «АИП», занимается хозяйственной деятельностью предприятия.

Будучи
допрошенной, в качестве свидетеля в своих показаниях от 13 сентября 2003 года
ОСОБА_6., свои первоначальные показания изменила и пояснила: общее собрание
учредителей началось около 18 часов 19 января 2000 года. Присутствовали на
собрании 11 человек. На повестке дня стояли вопросы - отчет по
финансово-хозяйственной деятельности предприятия за 1999 год и «разное». Я
проверила кворум и установила наличие всего 11 человек (около 49 процентов). Об
этом я сообщила ОСОБА_3., который сказал, что у него есть доверенности
участников. Я знаю, что он брал доверенности работающих участников - ОСОБА_18.,
ОСОБА_5. и ОСОБА_19., а также тех, которые уволились - у ОСОБА_13., а у ОСОБА_20.
брала доверенность ОСОБА_16. ОСОБА_3. сказал, что нужно решить вопрос в
принципе - продавать здание ООО «Оазис-2000» или нет. Однако ОСОБА_1.,
ОСОБА_8., ОСОБА_21., ОСОБА_22. и ОСОБА_17. сразу же сказали, что собрание не
имеет право обсуждать вопрос, так как нет большинства участников общества.
ОСОБА_3. ругался с неработающими в ООО «АИП»и ООО «Оазис-2000»участниками в
виду того, что они не работают на предприятии: если здание заберут, то
сотрудникам негде будет работать. После этого, пятеро вышеназванных
учредителей, которые были против продажи здания, ушли из зала собрания. Затем
ОСОБА_3. предложил поставить вопрос на голосование и оставшиеся уча стники по
моему предложению проголосовали. Процент точно назвать не могу, но, кажется,
все присутствующие проголосовали единогласно. После собрания я подписала
выписку из протокола общего собрания № 17 от 19 января 2000 года учредителей и
участников ООО «АИП», которую составила ОСОБА_16. и выдала справку о балансовой
стоимости зда ния, около 9,5 тыс. грн. без НДС. »

Дополнительно
допрошенная в качестве свидетеля ОСОБА_6. в своих показа ниях от 15 августа
2005 года подтвердила свои ранее данные об организации и начале прове дения
собрания и пояснила:

«...директор
ОСОБА_3. поручил ОСОБА_16. оповестить учредителей о начале, месте и повестке
его проведения...

...часть
учредителей, после увольнения с места работы написали доверенности на имя
ОСОБА_3., на право предоставлять их интересы как учредителей в ходе
деятельности ООО «АИП», в том числе и на собраниях учредителей(а в общем как
говорится на все случаи жизни»)

...19
января 2001 года на собрание учредителей ООО «АИП»пришли 11 человек. Собрание
было открытым, следовательно, количество голосов было достаточно для проведения
собрания и принятия на нем решении, доверенности передаются на собрании
секретарю, я же, как председатель собрания, к ним отношения не имею, мне их не
предъявляют...

...повестка
дня была следующая - отчет о финансово-хозяйственной деятельности предприятия и
фондах и разное (по этому вопросу можно рассматривать абсолютно все вопросы).
Ни законодательно, ни каким-то иным способом это не запрещено...

...ОСОБА_3.
сказал, что возникла необходимость в продаже здания, в котором на лилось
предприятие. Аргументировал ОСОБА_3. свое предложение по продаже здания тем,
что с нашим предприятием судился АБ «Металлург»(и при этом весьма успешно),
желая это здание отобрать. При этом он говорил, чтобы здание было продано ООО
«Оазис-2000», где уже работали 10 сотрудников ООО «АИП». После оглашения этого
предложения, часть учредителей, которые больше не являлись работниками ООО
«АИП»и ООО «Оазис-2000»ОСОБА_1., ОСОБА_8., ОСОБА_21. и ОСОБА_22., не видя для
себя никой выгоды, не согласились с данным предложением. Поэтому они ушли из
собрания, а с ними ушла и ОСОБА_17.

Допрошенная
по делу 1 октября 2003 года в качестве свидетеля ОСОБА_16. полностью
подтвердила показания ОСОБА_6. об обстоятельствах организации и начала
проведения собрания и пояснила:

«...я
написала объявление о созыве собрания и повесила его на доске объявлений, а
также совместно с ОСОБА_6. по телефону известили всех участников общества о со
зыве этого собрания. Все участники общества знали, что тяжба о праве владения
зданием не закончена и до начала собрания окончательное решение по его
принадлежности не принято. ОСОБА_3. разговаривал на эту тему с другими
сотрудниками и участниками общества, од нако никакого психического воздействия
при этом на сотрудников не предпринималось.

...на
собрании ОСОБА_1. предлагала продать здание с аукциона, чтобы разде лить деньги
между всеми участниками. ОСОБА_3. сказал, что она не думает о тех сотруд никах
ООО «АИП», которые еще работают на предприятии и находятся в этом здании. Затем
ОСОБА_8., ОСОБА_21., ОСОБА_17., ОСОБА_22. и ОСОБА_1. в знак протеста, что не
прислушались к их мнению ушли из собрания. Когда они ушли, был постав лен
вопрос сначала о возможности продолжения собрания. Решение было принято едино
гласно всеми оставшимися участниками (с учетом голосовавших по доверенности) в
пользу дальнейшего продолжения общего собрания...

...ОСОБА_17.
вернулась на собрание и ОСОБА_6. поставила вопрос о продаже здания ООО
«Оазис-2000»и этот вопрос сразу же был единогласно проголосован.

Дополнительно
допрошенная в качестве свидетеля ОСОБА_15. в своих показаниях от 6 марта 2006
года пояснила:

«...о
том, что 19 января 2000 года будет проводиться общее собрании учредителей
общества, я узнала из объявления, которое висело на доске объявлений. На
объявлении была указана повестка дня - «отчет о финансово-хозяйственной
деятельности, отчет ревизионной комиссии и разное - вопрос об основных фондах».
Собрание 19 января 2000 года началось около 18 часов в здании по ул.
Металлургов, 30...

Будучи
допрошенной в качестве свидетеля ОСОБА_17. в своих показаниях от 11 сентября
2003 года пояснила:

«...о
том, что будет проводиться общее собрании учредителей 19 января 2000 года, я
узнала из объявления. Я припоминаю 2 пункта повестки дня - «Отчет о
финансово-хозяйственной деятельности ООО «АИП»и «разное». Присутствовали на
собрании 11 уча стников ООО «АИП»...

...ОСОБА_3.
сказал, что необходимо решить вопрос о продаже здания. Я сказала, что такой
вопрос нельзя ставить и обсуждать без присутствия большинства участников об
щества. Меня поддержали ОСОБА_8., ОСОБА_22., ОСОБА_21. и ОСОБА_1. Однако
ОСОБА_3. и ОСОБА_23. сказали нам, что у них есть доверенности от не присутст
вующих членов общества и даже без нашего участия(т.е. 5 человек) сразу же
выступивших против продажи здания, у них будет большинство голосов. После
этого, я, ОСОБА_8., ОСОБА_22., а также ОСОБА_21. и ОСОБА_1. ушли...

...примерно
через 30 минут я вернулась на собрание. ОСОБА_23. и ОСОБА_3. ска зали мне, что
мой голос не имел никакого значения для решения вопроса.

Будучи
допрошенной, в качестве свидетеля в своих показаниях от 18 сентября 2003 года
ОСОБА_14. пояснила:

«...в
январе 2000 года я знала, что состоится собрание участников общества. Повестку
дня этого собрания я точно сказать не могу. На собрании я не была. Хочу
уточнить, что в 1998 году на одно из собраний участников ООО «АИП»я давала
доверенность от моего имени на имя ОСОБА_16, это была разовая доверенность.
Больше я такому доверенностей не давала. На собрание учредителей на 19 января
2000 года никому доверенности не давала…»

Будучи
допрошенным, дополнительно в качестве свидетеля в своих показаниях от 7 октября
2003 года ОСОБА_3. пояснил:

«...как
я узнал в ходе допроса 2 октября 2003 года, что доверенности участников ООО
«АИП»в материалах уголовного дела отсутствуют, т.к. в ходе допроса они мне
предъ явлены не были. В ходе допроса я пояснил, что у меня действительно были
доверенности участников, которые они составили их на мое имя. У кого из других
участников ООО АИП»были доверенности других лиц, я точно пояснить не мог, т.к.
я уже говорил, эти до веренности в оригинале отсутствовали. После допроса я
поручил ОСОБА_23. чтобы она пересмотрела архивные документы АП «АИП»и ООО
«АИП»и сказала мне, имеются ли в данных материалах доверенности участников ООО
«АИП». Утром 7 октября 2003 года Кошелева Е.А. сказала мне, что в бухгалтерских
документах арендного предприятия «АИП» за 1991 год она нашла
доверенности участников ООО «АИП», выписанные на мое имя, а также на имя других
участников общества. Где она точно нашла эти документы, я сказать не могу…

По
протоколу выемки от 7 октября 2003 года у директора ООО «АИП»ОСОБА_3. были
изъяты следующие 8 доверенностей участников ООО «АИП», по существу которых он
дал следующие пояснения:

«...доверенность:

1)          от имени ОСОБА_5. была составлена им
лично и передана мне для использования его голоса при ведении собрания. О
решении вопроса о продаже здания он знал;

2)          от имени ОСОБА_20. составлена ею
лично и передана мне ОСОБА_16.

для
использования ее голоса при ведении собрания. О решении вопроса о продаже
здания знала;

3)          от имени ОСОБА_18. составлена им
лично и передана мне для использования

его
голоса при ведении собрания. О решении вопроса о продаже здания он знал;

4)          от имени ОСОБА_19. была составлена ею
лично и передана мне для использования его голоса при ведении собрания. О
решении вопроса о продаже здания она знала;

5)          от имени ОСОБА_24. составлена им
лично и передана мне для использования его голоса при ведении собрания. О
решении вопроса о продаже здания он знал. Он лично приходил ко мне, и я ему показывал
все документы по вопросам судебных рассмотрений и при ятых решений по искам о
праве собственности на здание;

6)          от имени ОСОБА_13. была составлена им
лично и передана мне для использования его голоса при ведении собрания. О
решении вопроса о продаже здания он знал, об этом ему сообщили при организации
собрания;

7)          доверенности от имени ОСОБА_14. была
предоставлена ОСОБА_16. председа телю собрания ОСОБА_6. при определении кворума
голосов участников. По обстоя тельствам ее составления ничего пояснить не могу,
но почерк и подпись на данной доверен ности похожи на почерк и подпись
ОСОБА_14.;

8)          доверенности от имени ОСОБА_11. на
имя ОСОБА_8. была предоставлена ОСОБА_8. председателю собрания ОСОБА_6. при
определении кворума голо сов участников. По обстоятельствам ее составления
ничего пояснить не могу. Доверенность составлена на типовом бланке ООО «АИП»,
определить подлинность почерка и подпись на данной доверенности от имени
ОСОБА_11. я точно не могу.

Все
вышеуказанные доверенности участников ООО «АИП»были переданы лицами, на имя
которых они выписаны - мною, ОСОБА_16. и ОСОБА_8. председателю собрания
ОСОБА_6. для определения наличия кворума участников, достаточного для начала
общего собрания учредителей ООО «АИП». Больше эти доверенности я не видел мне,
и они были переданы только 7 октября 2003 года ОСОБА_23., при вышеуказанных
мною обстоятельствах... »

Свои
показания от 2 и 7 октября 2003 года ОСОБА_3. полностью подтвердил при

проведении
очной ставки с ОСОБА_6.

Таким
образом, проведенным по делу досудебным следствием, установлено, что на общем
собрании участников ООО «АИП»19 января 2000 года присутствовали 19 человек:

Лично - 11 человек:

1.          ОСОБА_3- 8,18%

2.          ОСОБА_23- 7,89%

3.          ОСОБА_6-4,80%

4.          ОСОБА_1-4,35%

5.          ОСОБА_9-         4,00%

6.          ОСОБА_22-3,96%

7.          ОСОБА_15-3,75%

8.          ОСОБА_21-3,62%

9.ОСОБА_8-3,49%

10.ОСОБА_17-3,35%

11.ОСОБА_16-2,05%

Всего -          49,44%

Предоставили доверенности
- 8 человек:

1. ОСОБА_18- 7,42%

2. ОСОБА_5     -4,58%

3. ОСОБА_13- 4,44%

4. ОСОБА_19- 4,05%

5. ОСОБА_11- 3,59%

6. ОСОБА_14- 3,42%

7. ОСОБА_24- 2,93%

8. ОСОБА_20-1,54%

Всего          -31,97%

Всего присутствовали          -81,41%

Не присутствовали и не
принимали никакого участия -5 человек:

1. ОСОБА_26

(ОСОБА_27)          -4,42%

2.
ОСОБА_28- 4,00%

3. ОСОБА_12- 3,96%

4. ОСОБА_29-3,36%

5. ОСОБА_30- 2,85%

Всего          -18,59%

В ходе собрания покинули
зал заседания - 5 человек:

1. ОСОБА_1-4,35%

2 ОСОБА_22- 3,96%

3. ОСОБА_8 - 3,49%

4. ОСОБА_21- 3,62%

Всего          -15,42%

Забрали голос - 1
человека:

5. ОСОБА_11  - 3,59%

Всего «против»          -19,01%

Остались на собрании - 6
человек:

1.          ОСОБА_3-8,18%

2.          ОСОБА_23- 7,89%

3.          ОСОБА_6- 4,80%

4.          ОСОБА_9
- 4,00%

5.          ОСОБА_15         - 3,75%

6.          ОСОБА_16         - 2,05%

Всего
- 30,67%

с учетом голоса ОСОБА_7-
3,35%

-34,02%

Зачтены голоса по
доверенностям - 7 человек:

1.          ОСОБА_18  - 7,42%

2.          ОСОБА_5     - 4,58%

3.          ОСОБА_13- 4,44%

4.          ОСОБА_19- 4,05%

5.          ОСОБА_14  - 3,42%

6. ОСОБА_24   - 2,93%

7. ОСОБА_20- 1,54%

Всего          - 28,38%

Всего «за»          -59,05%

а с учетом голоса
ОСОБА_7- 3,35%

- 62,40%

Будучи допрошенными по
делу, часть учредителей ООО «Автоинформпроект»поясняли, что доверенности на
право использования их голоса на собраниях участников

ЗОО
«Автоинформпроект»они выдавали ранее в период 1999 годов, а не непосредственно
перед проведением собрания 19 января 2000 года или подготовке здания к
переоформлению права собственности при совершении гражданских сделок. Факт
подготовки здания к продаже подтверждается и ОСОБА_3., и всеми участниками
общества, как в части определения
необходимости проведения этой сделки вообще, так и продажи его ООО
«Оазис-2000»по балансовой цене. Таким образом, согласно выданных учредителями
ООО «Автоинформпроэкт»доверенностей за период 1999-2000 годов принимались
различные решения и они использовались не только для передачи их голосов при
решении вопроса о продаже здания другому предприятию. Кроме того, наличие
такого количества голосов не давало никакой гарантии в положительном решении
поставленного вопроса, т.к. общее количество голосов по ним составляло 50 или
более процентов для наличия простого большинства. На основании изложенного,
руководствуясь ст. ст. 6 п.2, 130 УПК Украины, постановил: уголовное дело №
7890301 по ст. 190 ч.2 УК Украины, возбужденное по факту завладения чужим
имуществом ООО «АИП»зданием по пр. Металлургов, 30 (литер-Б) в г. Запорожье -
ПРЕКРАТИТЬ, за отсутствием состава преступления, о принятом решении сообщить
заявителю ОСОБА_1.”.

Відповідно
до ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що  виникають з корпоративних відносин у спорах
між господарським  товариством та його
учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що
пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, крім трудових спорів.

Статтею
167 ГК України встановлено, що корпоративні права - це права особи,  частка якої визначається у статутному фонді
(майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї
особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку
(дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої
відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та
статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі
відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Статтею
98 ЦК України передбачено право учасника товариства оскаржити рішення загальних
зборів, як акту органу юридичної особи, до суду.

Підставами
для визнання недійсними рішень загальних зборів можуть бути порушення вимог
закону та/ або установчих документів під час скликання та проведення загальних
зборів товариства; акціонер (учасник) товариства був позбавлений можливості
взяти участь у загальних зборах; рішення загальних зборів порушує права чи
законні інтереси акціонера (учасника) товариства. Безумовною підставою визнання
акта недійсним є прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для
проведення загальних зборів чи прийняття рішення, прийняття загальними зборами
рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів, порушення
прав та охоронюваних законом інтересів учасника товариства, оскільки
законодавець виходить з того, що рішення загальних зборів -це акт, який
породжує певні правові наслідки, спрямовані на регулювання господарських
відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Тобто, для
визнання недійсними рішень загальних зборів товариства обов'язково необхідно
встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника
товариства.

На
даний час, з вищевизначених підстав, суд не має можливості дати оцінку
довіреностям, які були видані відсутніми на загальних зборах 19.01.2000 р.
учасниками ТОВ “Автоінформпроект” іншим особам та однозначно встановити
наявність кворуму для проведення зборів та для прийняття рішення (оскільки
певна кількість осіб покинули збори). Тому суд, в якості допустимих доказів
приймає нотаріально посвідчені пояснення учасників товариства та викладене у
постанові від 28.28.2006 р.  по
кримінальній  справі № 7890301.

З
наведеного суд робить висновки, що скликання зборів засновників ТОВ
“Автоінформпроект” 19.01.2000 р. відбулося з порушенням вимог закону (ст.ст.
60, 61 Закону України “Про господарські товариства”), рішення порядку денного
прийняті за відсутності кворуму для прийняття рішення (ст.. 59, 60 Закону
України “Про господарські товариства”).

Разом
з тим, суд зазначає: відповідно до ст. 71 ЦК УРСР, що був чинним на час
виникнення спірних відносин загальний строк для захисту права за позовом особи,
право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Перебіг
строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на
позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення свого  права.  Винятки
з цього правила, а також
підстави  зупинення  і
перериву  перебігу строків
позовної давності встановлюються законодавством Союзу  РСР і статтями 78 і 79 цього Кодексу. Статтею
80 ЦК УРСР встановлено, що закінчення строку позовної давності до пред'явлення
позову  є підставою для відмови в позові.

Не
викликає сумнівів, що про рішення, прийняте зборами учасників ТОВ
“Автоінформпроект” 19.01.2000 р. позивачі по справі Прусакова та ОСОБА_5були
обізнані з моменту прийняття цього рішення, викладеного у протоколі № 17. Із
своїми позовними вимогами вперше Прусакова та ОСОБА_5звернулися з заявою,
датованою 29.09.2003 року, доказів на прийняття судом якої до розгляду
матеріали справи не містять. Лише ухвалою суду від 14.08.2006 р. позовні заяви
ОСОБА_1та ОСОБА_5, подані 17.07.2006 р., об'єднання для розгляду з позовом
Солонікової.

Таким
чином, до пред'явлення позову про визнання недійсним рішення зборів від
19.01.2000 р., викладеного у протоколі № 17, строк позовної давності за їх
вимогами закінчився.

Заяви
про поновлення строків давності та доказів на підтвердження та обґрунтування
поважності причин пропуску строку позивачі Прусакова та ОСОБА_5не надали суду.

При
цьому, суд зазначає, що розгляд даної справи неодноразово відкладався за
клопотанням позивачів з метою надання їм можливості укласти угоду про юридичну
допомогу, чого так і не було зроблено.

Що
стосується вимог до ТОВ “Автоінформпроект” про визнання недійсним скликання зборів
та недійсним протоколу № 17 від 19.01.2000 р., такі вимоги не можуть бути
предметом розгляду, оскільки не є адекватним захистом порушеного права.

В
позові до ТОВ “Автоінформпроект” з зазначених підстав та предмету
відмовляється.

В позові
до ОСОБА_3., як одного із засновників та посадової особи ТОВ “Автоінформпроект”
на час прийняття оспорюваного рішення відповідача відмовляється, оскільки
відповідачами у справах про визнання
недійсним рішення загальних зборів акціонерного товариства має бути саме господарське
товариство.

За
вимогами про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне:

Моральною
шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок  фізичного чи психічного впливу, що призвело
до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань,
погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального
характеру. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95
N 4 (з наступними  змінами)  “Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди” розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від
характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач,  характеру немайнових витрат та урахуванням
інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості. Із характеру правовідносин,  що виникли між сторонами по справі, не
випливає обов'язок відповідачів щодо відшкодування моральної шкоди.

В
задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди відмовляється.

Судові
витрати відносяться на позивачів.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В
позові відмовити.

Суддя
І.А. Попова

Рішення підписано 07 квітня 2008
року.