СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

12 серпня 2008 року

Справа № 20-4/471

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Голика В.С.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Волкова К.В.,

секретар судового засідання                                        Хміль О.Ю.

за участю представників сторін:

позивача - Іванова Анжеліка Вікторівна, довіреність № 86/13-50 від 05.05.08;

віповідача - Ягунов Віктор Петрович, довіреність № 319/10-004 від 23.06.08; Хаймінова Руслана Валеріївна, довіреність № 320/10-004 від 11.08.08;

розглянувши апеляційну скаргу підприємства "Будівельне управління Чорноморського флоту Міністерства оборони Російської Федерації" на постанову господарського суду міста Севастополя (суддя Остапова К.А.) від 18 червня 2008 року у справі №20-4/471

за позовом           підприємства "Будівельне управління Чорноморського флоту Міністерства оборони Російської Федерації" (пр. Нахімова, 13, Севастополь, 99011)

до           Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя (вул. Кулакова, 37,м.Севастополь,99011)

про визнання дій відповідача такими, що порушують права позивача, визнання податкових повідомлень-рішень нечинними

ВСТАНОВИВ:

За результатами виїзної планової комплексної документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства підприємства „Будівельне управління Чорноморського флоту Міністерства оборони Російської Федерації” за період з 01.01.2006 по 31.12.2006 (акт перевірки № 42/23-1/30120798/1638/10 від 06.04.2007), а також за результатами адміністративного узгодження податкового зобов’язання податковим органом прийнято повідомлення-рішення: №000386172/0 від 16.04.2007 про визначення податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем „податок з власників транспортних засобів” в сумі 360245,50 грн.; №000386172/1 від 18.06.2007 на суму 358594,00 грн., з яких основний платіж - 238691,00 грн., штрафні санкції -119903,00 грн.; № 000386172/2 від 17.08.2007 на суму 358594,00 грн., з яких основний платіж - 238691,00 грн., штрафні санкції -119903,00 грн.; № 000386172/2 від 17.08.2007 на суму 358594,00 грн., з яких основний платіж - 238691,00 грн., штрафні санкції -119903,00 грн.

Відповідно результатів перевірки, податковим органом встановлено порушення позивачем статей 5, 6 Закону України „Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів”, яке виразилось в ненаданні розрахунку податку з власників транспортних засобів за 2006 рік та

розрахунку податку на знову придбані транспортні засоби, що призвело до заниження податку з власників транспортних засобів на суму 239792,00 грн.

Постановою господарського суду міста Севастополя від 18 червня 2008 року у справі № 20-4/471 (суддя Остапова К.А.) у задоволенні позову відмовлено.

При прийнятті постанови місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість прийнятих стосовно позивача повідомлень-рішень, оскільки позивач є платником податку з власників транспортних засобів, отже повинен був своєчасно сплачувати його, підстав же для звільнення від оподаткування, на думку суду, немає.

Позивач оскаржує вказаний судовий акт у зв’язку із порушенням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, зокрема, такі:

-          суд першої інстанції безпідставно послався в оскарженій постанові на Угоду між Російською Федерацією та Україною „Про статус та умови перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України", оскільки вказана угода не регулює порядок реєстрації та обліку транспортних засобів що належать підприємствам Чорноморського флоту Російської Федерації;

-          оскільки Закон України „Про порядок допуску та умови перебування підрозділів збройних сил інших держав на території України” не є законом про оподаткування, то норми цього Закону не можуть бути підставою для визначення позивача платником податку з власників транспортних засобів.

Доводи сторони мотивовані також іншими обставинами, які більш детально викладені безпосередньо в апеляційній скарзі.

Заперечення на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Розпорядженням Першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду Видашенко Т.С. від 12.08.2008 суддів Борисову Ю.В. та Сотула В.В. у складі колегії замінено на суддів Голика В.С. та Волкова К.В., головуючим у справі призначено суддю Голика В.С.

Судова колегія, розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, перевіривши відповідність висновків місцевого господарського суду обставинам справи, апеляційну скаргу визнає такою, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Статтею 1 Закону України „Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів” № 1963-ХІІ від 11.12.1991 встановлено, що платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Відповідно до статті 6 цього ж Закону податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів обчислюється юридичними особами на підставі звітних даних про кількість транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за станом на 1 січня поточного року. Обчислення податку з власників наземних транспортних засобів провадиться виходячи з об'єму циліндрів або потужності двигуна кожного виду і марки транспортних засобів, а податок з власників водних транспортних засобів - виходячи з довжини транспортного засобу за ставками, зазначеними у статті 3 цього Закону. У порядку, визначеному податковими органами, юридичні особи подають за місцем свого знаходження та за місцем постійного базування транспортних засобів до податкових органів, у строки, визначені законом для річного звітного періоду, на основі бухгалтерського звіту (балансу) розрахунки суми податку за формою, затвердженою центральним податковим органом України.

Згідно зі статтею 2 Угоди між Україною і Російською Федерацією про параметри поділу Чорноморського флоту від 28.05.1997, ратифікованою Законом України від 24.03.1999 № 547-ХІV, основна база Чорноморського флоту Російської Федерації знаходиться у м. Севастополі. На основній базі Чорноморського флоту Російської Федерації розміщуються його штаб і інші органи управління, а також військові формування, підприємства, організації і установи Чорноморського флоту РФ. Перелік і параметри об'єктів, які використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації в м. Севастополі, містяться в Додатку №2. У розділі 23 „Будівельних організацій” вказаного Додатку № 2 також включено Будівельне управління Чорноморського флоту.

Відповідно до статті 12 Угоди між Російською Федерацією з Україною про статус та умови перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України від 28.05.1997, ратифікованою вищезазначеним Законом України, транспортні засоби Чорноморського Флоту повинні мати реєстраційний номер і чіткий знак. При цьому використання номерних знаків України не допускається.

Господарська діяльність підприємств, організацій і установ Чорноморського флоту Російської Федерації не повинна суперечити законодавству України. Підприємства, організації і установи Чорноморського флоту Російської Федерації проводять податкові відрахування відповідно до законодавства України (пункт 2 статті 6, стаття 14 Угоди).

Згідно статті 9 Конституції України діючі міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Як встановлено судом першої інстанції, станом на 01.01.2006 на балансі підприємства позивача перебувало 215 транспортних засобів, які всі були зареєстровані в 157 Військовій автомобільній інспекції (вул. 4 Бастіона, 34, місто Севастополь). В рамках угоди між Україною та Російською Федерацією про параметри ділення Чорноморського флоту від 28.05.1997, військові формування, дислоковані на території України, а також підприємства, установи і організації Чорноморського флоту Російської Федерації, що займаються діяльністю на користь Чорноморського флоту, вважаються розміщеними на території України.

Такої ж позиції дотримується й Вищий адміністративний суд України, зокрема в ухвалі від 17 липня 2008 року у справі № 20-3/374.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що позивач є платником податку з власників транспортних засобів згідно з вимогами Закону України „Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів”.

Отже, штрафні санкції застосовані до позивача правомірно, а суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову обгрунтовано.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що господарським судом міста Севастополя правильно застосовані норми процесуального і матеріального права, постанова суду відповідає вимогам матеріального закону, встановлені в ній обставини підтверджуються наявними матеріалами справи, а тому підстави для її скасування або зміни відсутні, підстав для задоволення апеляційної скарги судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу           підприємства "Будівельне управління Чорноморського флоту Міністерства оборони Російської Федерації" залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду міста Севастополя від 18 червня 2008 року у справі № 20-4/471 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                        В.С. Голик

Судді                                                                      В.І. Гонтар

К.В. Волков