ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2008 р.

№ 05-5-42/13829

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Перепічая В.С.(головуючого),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства юстиції України в інтересах держави в особі Державного казначейства України на постанову Київського апеляційного господарського суду від 17 січня 2008 року у справі № 05-5-42/13829 за позовом Міністерства юстиції України в інтересах держави в особі Державного казначейства України до Державного департаменту України з питань виконання покарань, Вінницької установи виконання покарань УДДПВП у Вінницькій області № 1, Арбузинської виправної трудової колонії № 83 Миколаївської області, Снігурівської виправної колонії № 5 Миколаївської області про відшкодування збитків, -

Встановив:

У вересні 2007р. Міністерство юстиції України в інтересах держави в особі Державного казначейства України звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державного департаменту України з питань виконання покарань, Вінницької установи виконання покарань УДДПВП у Вінницькій області № 1, Арбузинської виправної трудової колонії № 83 Миколаївської області, Снігурівської виправної колонії № 5 Миколаївської області про стягнення збитків 67962,14 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 8 жовтня 2007 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17 січня 2008 року, дану позовну заяву повернуто без розгляду, на підставі п. п. 2, 3, 4, 10 ст. 63 ГПК України.

У касаційній скарзі Міністерство юстиції України в інтересах держави в особі Державного казначейства України, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати прийняті у справі судові рішення, а справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про порушення провадження у справі.

Заслухавши пояснення представника Міністерства юстиції України, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 вересня 2007 року Міністерство юстиції України в інтересах держави Україна в особі Державного казначейства України звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Державного департаменту України з питань виконання покарань, Вінницької установи виконання покарань УДДПВП у Вінницькій області № 1, Арбузинської виправної трудової колонії № 83 Миколаївської області, Снігурівської виправної колонії № 5 Миколаївської області про відшкодування збитків в розмірі 67962,14 грн., заподіяних державі виплатою вказаної суми з Державного бюджету в порядку виконання рішення Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року у справі №72286/01 "Мельник проти України".

Статтею 1 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2006 р. № 784 "Про заходи щодо реалізації Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що органом, відповідальним за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та виконання його рішень є Міністерство юстиції України.

Частиною 4 статті 9 того ж Закону встановлено, що позивачем у справах про відшкодування збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виплати відшкодування, виступає Орган представництва, який зобов’язаний протягом трьох місяців з моменту, визначеного в частині четвертій статті 8 цього Закону, звернутися до суду з відповідним позовом.

Зазначеними правовими нормами передбачено не лише право Міністерства юстиції України на звернення з позовом про відшкодування збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виплати відшкодування, а таке звернення є обов’язком цього Міністерства.

Таким чином Міністерство юстиції України, як орган державної влади, в порядку, визначеному вищеназваним законодавством звернулося до суду за захистом інтересів держави, а висновки судів передніх інстанцій про відсутність таких повноважень у Міністерства є помилковими.

Пунктом 10 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" передбачена пільга по сплаті державного мита державним органам, які звернулися у випадках, передбачених чинним законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав і інтересів інших осіб. Також Порядком оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов’язаних з розглядом цивільних та господарських справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року №1258, для позивачів, у встановленому порядку звільнених від сплати державного мита, розмір витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов’язаних з розглядом господарських справ, обчислюється за нульовою ставкою.

Тому не ґрунтуються на чинному законодавстві висновки судів попередніх інстанцій про відсутність у даному випадку у Міністерства пільг по сплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Статтею 38 Господарського процесуального кодексу України передбачено право і обов’язок господарського суду витребувати від підприємств і організацій документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, якщо подані сторонами докази є недостатніми. Не зазначення у позовній заяві ідентифікаційних кодів сторін, а також у разі недостатності доказів наданих позивачем, суд вправі був витребувати додаткові докази, але на мав законних підстав для повернення позовної заяви без розгляду.

Не грунтуються на змісті позовної заяви і висновки суду про те, що позовна заява не містить викладення змісту позовних вимог, оскільки такі вимоги зазначені у позовній заяві.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви без розгляду та постанова суду другої інстанції прийняті з порушенням норм процесуального права, а тому вони підлягають скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття позовної заяви до провадження.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України в інтересах держави в особі Державного казначейства України задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 17січня 2008 р. та ухвалу господарського суду міста Києва від 8 жовтня 2007 р. у справі № 05-5-42/13829 - скасувати, а справу передати на розгляд суду першої інстанції.

Головуючий           Перепічай В.С.

Судді Вовк І.В.

Гончарук П.А.