донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

14.05.2008 р.                                                              справа №16/326пн

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Мазур А.Е. (за довіреністю);,

від відповідача:

від третьої особи 1:

від третьої особи 2:

не з"явився

не з"явився

Альошина С.В. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного підприємства "Агиса" м.Севастополь

на рішення (ухвалу) господарського суду

Донецької області

від

25.02.2008 року

по справі

№16/326пн

за позовом

Приватного підприємства "КВВМПУ", м.Севастополь

до

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору

Приватного підприємства "Агиса" м.Севастополь

1. Товариство з обмеженою відповідальністю “Промгруп-Запоріжжя”, м.Запоріжжя

2. Відкрите акціонерне товариство “ММК ім.Ілліча”, м.Маріуполь Донецької області

про

за зустрічним позовом

до

про

визнання права власності на лом чорних металів у кількості 42,20 т, вид 500, який поступив ВАТ “ММК ім.Ілліча” у вагоні №67913061

Приватного підприємства "Агиса", м.Севастополь

Приватного підприємства "КВВМПУ", м.Севастополь

визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2007 року до господарського суду звернулось Приватне підприємство "КВВМПУ", м.Севастополь (позивач) із позовом до Приватного підприємства "Агиса", м.Севастополь (відповідач) за участю третіх осіб Товариства з обмеженою відповідальністю “Промгруп-Запоріжжя”, м.Запоріжжя (третя особа 1) та Відкритого акціонерного товариства “ММК ім.Ілліча”, м.Маріуполь Донецької області (третя особа 2) про визнання права власності на лом чорних металів у кількості 42,20 т, вид 500, який поступив ВАТ “ММК ім.Ілліча” у вагоні №67913061.

В процесі розгляду справи відповідач звернувся з зустрічною позовною заявою до позивача в якої просив визнати за ним право власності на лом чорних металів у кількості 45 080 кг, вид 500 у вагоні №67913061.

Рішенням господарського суду Донецької області від 25.02.2008 року первісні позовні вимоги задоволені, за позивачем визнано право власності на лом та відходи чорних металів у кількості 42,20 т. вид 500, у задоволенні зустрічних позовних вимогах відмовлено у зв»язку з необґрунтованістю.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що суд не повністю з’ясував обставини справи, що мають значення, порушив норми матеріального та процесуального права.

Позивач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Представник третьої особи 2 пояснив, що має договірні стосунки із сторонами з приводу поставки лому, спірний лом чорного металу ним отриманий за договором з однією із сторін, але не визначено за яким, тому не сплачений, оскільки між сторнами існує спір з приводу права власності на цей товар.

Представник відповідача за первісним позовом в судові засідання апеляційної інстанції 09.04.2008 року та 14.05.2008 року не з»явився, 13.05.08р. надав клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з необхідністю надання документів по справі та просив продовжити строк розгляду спору.

Судова колегія вказані клопотання не задовольнила, оскільки зазаначена в клопотанні причина не з’явлення представника не є поважною, у відповідача було достатньо часу для надання додаткових доказів. Крім того, представник позивача проти продовження строку розгляду справи у порядку ст.69 ГПК України заперечував, виняткових обставин по справі для продовження строку її розгляду не встановлено.

Представник третьої особи 1 до судового засідання також не з»явився, хоча третю особу 1 було належним чином повідомлено про час та дату слухання справи за адресою державної реєстрації.

За таких обставин судова колегія важає за необхідне розглянути справу у відсутності представників відповідача та третьої особи 1, які не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 09.04.08р. сторін було зобов»язано надати оригінали документів на які сторони посилаються в обґрунтування заявлених вимог.

Позивачем були представлені оригінали наступних документів: накладна №0907/01 від 09.07.07р., приймально-здавальний акт від 18.06.07р. та акт звірки взаєморозрахунків від 10.07.07. Зазначені документи були оглянуті в судовому засіданні та їх копії долучені до матеріалів справи.

Відповідач витребуваних документів до суду не надав.

Третя особа 2 оригінали документів суду також не представила у зв»язку з їх вилученням слідчими органами, про що представила до суду копії постанови про вилучення документів від 31.01.08р. та протокол вилучення від 21.02.08р.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи 2, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Предметом первісного та зустрічного позову є визнання права власності сторін на лом чорних металів у кількості 42,20 т, вид 500, який поступив 14.06.07р. на ВАТ “ММК ім.Ілліча” у вагоні №67913061, на підставі договорів поставки з третьою особою 1.

Власником вказаного товару на момент відгрузки спірного товару в перевізному документі –залізничній накладної №44275764 визначена третя особа1.

Право власності цієї особи на даний вантаж на вказний момент ні ким не оспорено.

За приписами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

полностью.

Відповідно до ч.1,2 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

Встановлено, що між позивачем та третьою особою 1 був укладений Договір №93 КВ від 15.08.06р. , згідно до якого третя особа 1 зобов’язалась поставити на адресу позивача лом та відходи чорних металів (далі-товар) на умовах, у кількості та строках, що вказані в Специфікації до договору , що є його невід’ємною частиною.

Пунктом 3.1, 3.2. зазначеного Договору сторони встановили, що поставка товару здійснюється залізничним або автомобільним транспортом на умовах - СРТ –склад вантажоотримувача (Інкотермс 2000), відповідно реквізитів зазначених у Специфікації, моментом переходу права власності на товар є дата акту приймання-передачі на товар по ф. 69.

Відповідно до п.5.5. Договору оплата товару здійснюється шляхом перерахування на розрахунковий рахунок продавця: 80 % вартості відправленого товару , на протязі 3 –х днів по факту представлення продавцем залізничної накладної; кінцевий розрахунок за предоставлений товар повинен проводиться на протязі 10-ти банківських днів після прийомки товару.

Платіжним дорученням №4164 від 07.06.07р. позивачем було здійснено попередню оплату товару у розмірі 200 000 грн.

На підставі специфікації №9 від 02.06.07р. до Договору, третя особа 1 поставила 14.06.07р. позивачу металобрухт у вагоні №67913061 за залізничною накладною №44274764. Одержувачем товару в накладній зазначено ВАТ ММК ім.Ілліча.

Про факт поставки товару третя особа 1 повідомила позивача листом №86/11 від 11.06.07р.

За Договором №737 від 23.01.07р., що укладений між позивачем та третьою особою 2, позивач здійснив постачання придбаного металобрухту у вагоні №67913061 на адресу останнього.

Третьою особою2 був прийнятий товар 18.06.07р. за приймально-здавальним актом ф.69 №7186 у кількості 42,20 т, вид 500.

За приписами ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Листом від 21.06.07р. №87/1 третя особа 1 повідомила грузоотримувача –ВАТ ММК ім.Ілліча про те, що право власності на металобрухт у вагоні №67913061 належить відповідачу.

Оскільки третьою особою2 було отримано декілька суперечливих за змістом письмових повідомлень щодо підстав поставки даного товару та права власності на даний товар, на момент його отримання третьою особою 2 претендують обидві сторони, оспорюючи право власності один одного, цій спір підсудний господарському суду в обраний сторонами спосіб захисту своїх прав.

За приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач, крім вищенаведеного, також посилається на акт звірки взаєморозрахунків від 10.07.07р. здійснений між ним та третьою особою 1.

Судова колегія вважає, що надані позивачем документи, які містяться в матеріалах справи підтверджують право власності на спірний товар, а рішення суду першої інстанції про визнання права власності на металобрухт за позивачем є законним та обґрунтованим.

В зустрічних позовних вимогах відповідач вимагає визнати право власності на спірний товар за ним, в обґрунтування чого посилається на наступне.

Відповідно до Договору №181/3-КЛ від 18.01.07р. третя особа 1 зобов»язалась поставити на адресу відповідача лом чорних металів за цінами, що вказані у Додатках на кожну партію товару. На виконання умов договору сторонами був складений Додаток №19 від 02.06.07р. до договору в якому зазначена вартість та кількість товару, що поставляється.

Факти укладення вищевказаних договорів також встановлені рішенням господарського суду Донецької області від 22.11.07 по справі №16/300пн-20-2/336, що залишено в силі постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.01.08р. по справі за №16/300пн-20-2/336, предметом спору по якій були інші вагони.

Відповідач платіжним дорученням №2562 від 01.06.07р. здійснив оплату за лом чорних металів за Договором у сумі 150 000грн.

Між відповідачем та третьою особою 2 був укладений Договір №739 від 23.01.07р. за умовами якого відповідач зобов»язався поставити на адресу ВАТ ММК ім.Ілліча лом чорних металів.

Відповідач стверджує, що на виконання умов зазначеного договору саме він і здійснив поставку спірного товару на адресу третьої особи 2 у вагоні №67913061, який був відправлений 11.06.07р. за залізничною накладною №44275764.

В підтвердження права власності на спірний вагон відповідач посилається на лист “ТОВ “ Промгруп –Запоріжжя” № 77/2 від 13.03.2007р., в якому зазначено, що всі вагони, що надходять ВАТ “ ММК ім. Ілліча” вважати власністю ПП «Агиса», а також листами №86/12 від 12.06.2007р., №59/1 від 12.06.2007р., №120/1 від 25.06.2007р.

Також відповідач посилається на акт між вищеказаними особами від 12.06.07р про виконання Договору №181/3-КЛ від 18.01.07р., в якому зазначено, що третя особа 1 передає у власність відповідача лом чорних металів, що поставлений на ВАТ ММК ім.Ілліча у вагоні №67913061 за залізничною накладною №44275764 у кількості 45,08т, а також рахунок фактуру №139 від 01.06.07р. на суму 172 050 грн. для здійснення попередньої оплати за Договором №181/3-КЛ.

В апеляційній скарзі відповідач посилається, що судом першої інстанції не були прийняті до уваги надані ним докази на право власності на спірний лом на момент його поставки третій особі 2.

Оскільки заявлені сторонами вимоги є взаємовиключними та надані докази є суперечливими, судова колегія, в дослідження заявлених довдів, витребувала у сторін оригинали для огляду в судовому засіданні, а відповідача, крім того, зобов”язала надати належним чином завірені їх копії, оскільки останій у якості доказів своїх вимог надав лише ксерокопії, що не були завірені. Ці вимоги відповідачем виконані не були, тому судова колегія на підставі ст.ст.33.34,36 ГПК України не приймає до уваги у якості належних доказів надані відповідачем докази, зокрема акт від 12.06.07р. про виконання договору (а.с.41 т.2), платіжне доручення №2562 від 01.06.07р. (а.с.46 т.1), рахунок-фактуру №139 від 01.06.07р. (а.с.47 т.1) .

Крім того, доводи відповідача про наявність права власності на спірний товар на підставі договору поставки з третьою особою не підтверджено матеріалами справи, оскліьки за змістом п.п.1.2,2.1 наданого відповідачем Договору №181/3-КЛ від 18.01.2007 року поставка товару здійснюється за Додатками, які складаються на кожну партію товару окремо. Такого Додатку на спірний товар у відповіданому вагоні відповідачем не надано. Додаток №19 від 02.06.07р. до зазначеного Договору (а.с. 129 т.2) такого посилання не містить.

Отже судова колегія вважає, що відповідачем не надано відповідних документів, які б підтверджували право власності відповідача на спірний товар.

Встановлено, що в наданих сторнами копіях вищезазначених платіжних доручень на оплату товару за договорами поставки із третьою особою 1 не зазначено у якості підстави платежу саме оплату за товар в спірному вагоні. Судова колегія вважає, що питання стосовно наявності або відсутності виконання обов»язку сторін по оплаті за поставку саме спірного товару на користь третьої особи 1 не стосується предмету спору, ця обставина не впливає на висновки суду в межах заявлених позовних вимог, не має правового значення, тому її дослідження при вирішенні цієї справи є недоцільним.

За таких підстав висновок суду першої інстанції про те, що на момент отримання третьою осбою 2 чорного лому у кількості 42,20 т в вагоні №67913061 його власником був позивач на підставі договору поставки з третьою особою 1 є таким, що встановлений на підставі наданих належних доказів в матералах справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 25.02.08 року у справі №16/326пн ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на відповідача по справі.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агиса" м.Севастополь на рішення господарського суду Донецької області від 25.02.08 року у справі №16/326пн залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 25.02.08 року у справі №16/326пн –без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС