ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.08.08 р.                     Справа № 7/63

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Е.В. Сгара

При секретарі судового засідання Х.Р. Косьміній

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом: Відкритого акціонерного товариства „Західенерго” м. Ладижин

До відповідача: Державного підприємства „Шахтоуправління Південнодонбаське №1” м. Вугледар

Предмет спору: стягнення 1 886, 91 грн.

За участю представників:

від позивача: не з’явився

від відповідача: не з’явився

У судовому засіданні 23.07.2008р. розгляд справи оголошено закінченим відповідно до ст. 85 ГПК України та оголошено перерву до 04.08.2008р. на підставі ст.77 ГПК України

СУТЬ СПОРУ:

ВАТ „Західенерго” м. Ладижин звернулося з позовом до ДП „Шахтоуправління Південнодонбаське №1” м. Вугледар про стягнення 1 886, 91 грн. попередньої оплати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на лист №12-264 від 30.05.2006р.; акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.01.2008р.; договір постачання вугільної продукції №ГП-60/08.04/667 від 12.08.2004р. з додатками; платіжне доручення №6738 від 09.12.2004р. на суму 50 000 грн.; рахунок №2620 від 28.12.2004р.; повідомлення про реорганізацію №8/371 від 23.09.2004р., №8/370 від 23.09.2004р.; претензії №14-2319 від 18.04.2005р., №16-2697 від 18.04.2008р.

Відповідач надав відзив на позов від №1599 від 24.056.2008р., факт наявності боргу підтвердив, разом з цим, проти позовних вимог заперечив, заявив про застосування позовної давності та пояснив, що заявлена до стягнення сума боргу списана на підприємстві у лютому 2008р. у зв’язку із закінченням строку позовної давності, у зв’язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У додаткових поясненнях №16-4542 від 17.07.2008р., позивач пояснив, що строк позовної давності повинен починатися з 14.06.2006р., тобто, з дати отримання позивачем листа-повідомлення №12-264 від 30.05.2006р., в якому відповідач визнав суму боргу перед позивачем у розмірі 1 886, 91 грн., в обґрунтування чого посилається на приписи п.п.1, 3 ст. 264 Цивільного кодексу України, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.06.2008р., за клопотанням сторін, на підставі ст.69 ГПК України, процесуальний строк розгляду справи був продовжений на 2 місяці.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів; підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Між ДП „Донецьквугілля” (постачальник) та ВАТ „Західенерго” (покупець) укладено договір постачання вугільної продукції №ГП-60/08.04/667 від 12.08.2004р. (далі по тексту Договір). Договір укладено з додатками, без протоколу розбіжностей та додаткових угод.

Згідно п.7.1 Договору, він діє до повного виконання сторонами своїх обов’язків.

Відповідно до п.1.1 Договору, постачальник на умовах передбачених Договором, зобов’язується передати (поставити) у власність покупця (позивача) вугільну продукцію (далі по тексту вугілля) згідно зі Специфікаціями, які є невід’ємною частиною цього договору.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що покупець здійснює попередню оплату вугілля шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на рахунок постачальника.

На підставі наказу Міністерства палива та енергетики України від 18.08.2004р. №492 проведена реорганізація ДП „Донецьквугілля” шляхом приєднання відокремлених підрозділів, у тому числі відокремленого підрозділу „Шахтоуправління „Південнодонбаське №1” Державного підприємства „Донецьквугілля”, до Державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія”.

Згідно Наказу Міністерства вугільної промисловості України №57 від 27.01.2006р., відокремлений підрозділ „Шахтоуправління „Південнодонбаське №1” виділено зі складу Державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” та на його базі створено Державне підприємство „Шахтоуправління „Південнодонбаське №1”, яке є правонаступником всіх прав та обов’язків Державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія”, пов’язаних з діяльністю виділеного з його складу ВП „Шахтоуправління „Південнодонбаське №1”.

На підставі викладеного, згідно передатного балансу від 31.03.2006р. від ДП „Донецька вугільна енергетична компанія” до ДП „Шахтоуправління „Південнодонбаське №1”, яке є відповідачем у цій справі, передана заборгованість перед ВАТ „Західенерго” за грудень 2004р. у сумі 1 886 грн. 91 коп., що також підтверджено актами звірки розрахунків станом на 01.01.2008р. і станом на 01.01.2008р., підписаними представниками позивача та відповідача без зауважень та представниками сторін у судовому засіданні.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов’язань, позивач просить стягнути 1 886 грн. 91 коп. попередньої оплати за непоставлене вугілля.

На виконання вимог договору, позивач сплатив 50 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №6738 від 09.12.2004р. з призначенням платежу: передплата за вугілля згідно договору №ГП-60/08.04/667 від 12.08.2004р.

Постачальник – Відокремлений підрозділ „Шахтоуправління „Південнодонбаське №1” Державного підприємства „Донецьквугілля” на виконання умов Договору поставив вугілля не у повному обсязі – у кількості 276 тн на суму 48 113 грн. 09 коп. та виставив позивачу рахунок №2620 від 28.12.2004р. на вказану суму.

Відповідно до п.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок та зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Пунктами 1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В порушення умов договору, відповідач свої договірні зобов’язання стосовно поставки вугільної продукції належним чином не виконав, 20.12.2004р. поставив позивачу вугілля на суму 48 113 грн. 09 коп., замість попередньо сплаченої за Договором позивачем суми 50 000 грн., що підтверджується посвідченням якості №1353 від 20.12.2004р., підписаним обома сторонами без зауважень, квитанцією приймання вантажу №5142750 від 20.12.2004р.

У зв’язку з викладеним, позивач направив претензію №14-2319 від 18.04.2005р. з вимогою перерахувати суму дебіторської заборгованості за договором №ГП-60/08.04/667 у розмірі 1 886 грн. 91 коп. на його рахунок.

У відповідь на вказану претензію, позивач отримав лист від ДП „Донецька вугільна енергетична компанія” від 29.04.2005р. №ДО/4-14, з якого вбачається, що претензія визнана у повному обсязі.

Відповідач позов заперечив, у відзиві від №1599 від 24.056.2008р. пояснив, що заявлена до стягнення сума боргу у розмірі 1 886 грн. 91 коп. списана на підприємстві у лютому 2008р. у зв’язку із закінченням строку позовної давності, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Разом з цим, оскільки відповідач наполягає на тому, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права, суд відповідно до ст.267 Цивільного кодексу України при розгляді справи застосовує позовну давність.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України, позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 цього ж кодексу передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктами 1, 3 ст.264 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

З матеріалів справи та пояснень представників сторін вбачається, що відповідач вчинив дії на визнання ним свого боргу у розмірі 1 886 грн. 91 коп., зокрема, у відповіді на претензію № ДО/4-14 від 29.04.2005р. визнав суму боргу перед позивачем в розмірі 1886,91 грн., чим перервав перебіг позовної давності. Таким чином, перебіг позовної давності почався заново з 29.04.2005р. Крім того, відповідач підписав з позивачем акти звірок на суму 1886,91 грн. 01.12.2007р. та 01.01.2008р., чим визнав зазначений борг та своїми діями знов перервав перебіг позовної давності.

Таким чином, відповідач своїми діями неодноразово переривав перебіг строку позовної давності відповідно до ст.264 Цивільного кодексу України, у зв’язку з чим, початком перебігу позовної давності у цій справі слід вважати дату підписання останнього акта звірки розрахунків – 01.01.2008р.

За таких умов, у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у сумі 1 886 грн. 91 коп. у вигляді попередньої оплати, яка підтверджена матеріалами справи, визнана відповідачем, заявлена до стягнення в межах строку позовної давності та підлягає стягненню.

Враховуючи наведене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на відповідача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України.

У судовому засіданні оголошено рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі ст.ст.256, 264, 267, 526, 527 Цивільного кодексу України, ст.ст.67, 193 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 34, 38, 43, 49, 69, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд –

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Західенерго” м. Ладижин задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства „Шахтоуправління Південнодонбаське №1” (85670, Донецька область, м. Вугледар) на користь Відкритого акціонерного товариства „Західенерго” (24321, Вінницька область, м. Ладижин, вул.. Наконечного, 173, р/р в Ладижинському відділенні ПІБ, МФО 302485, код 5470928, ІПН 22) – 1 886 грн. 91 коп. попередньої оплати, державне мито у сумі 102 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дати його прийняття.

Суддя