ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"13" серпня 2008 р.           Справа № 3/144-08

Господарський суд Київської області у складі судді Лопатіна А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю “Іта”, м. Київ

до           Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю           “Сузір’я”, Фастівський р-н, с. Веприк

про           стягнення 4247,90 грн.,

за участю представників:

від позивача          Опанасенко М.В., за дов. від 21.01.08р. №4;

від відповідача          не з‘явився, про час і місце розгляду справи повідомлений           належно.

Обставини справи:

Товариством з обмеженою відповідальністю “Іта” (далі позивач) заявлено позов до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Сузір’я” (далі відповідач) про стягнення суми боргу за грошовим зобов’язанням в розмірі 4247,90 грн. - основний борг.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов’язання щодо оплати товару отриманого за розрахунковою накладною від 15.01.08р. №17.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.07.08р. було порушено провадження у даній справі, розгляд справи призначено на 13.08.08р.

В судовому засіданні від 13.08.08р. представником позивача було подано клопотання про зменшення позовних вимог з 4247,90 грн. до 1747,90 грн. До клопотання залучено бухгалтерську довідку ТОВ “Іта” з якої вбачається, що СТОВ “Сузір’я” за період з 29.07.08р. по 06.08.08р. погасило заборгованість перед позивачем на суму 2500,00 грн.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалою суду від 01.07.08р., що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого відправлення №13013290, проте в судове засідання не з’явився, відзиву на позовну заяву не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до статті 75 ГПК України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача суд,

встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у січні 2008р. поставив відповідачу товар (клей) на загальну суму 5247,90 грн. в тому числі ПДВ 874,65 грн. Факт поставки та вартість поставленого товару підтверджується наявною в матеріалах справи копією розрахункової накладної від 15.01.08р. №17.

Факт отримання відповідачем –СТОВ “Сузір’я” товару підтверджується наявною в матеріалах справи копією довіреності від 14.01.08р. №593986 серія ЯОО.

Станом на дату подання позову (23.06.08р.) відповідач свої зобов’язання перед позивачем виконав частково, розрахувався за отриманий товар не в повному обсязі, сплатив 1000,00 грн.

ТОВ “Іта” направило на адресу СТОВ “Сузір’я” претензію від 07.04.08р. №35 (копія претензії залучено до матеріалів справи), в якій позивач просить відповідача погасити загальну суму заборгованості в розмірі 5247,90 грн. шляхом перерахування грошових коштів. Відповідач платіжним дорученням від 25.04.08р. №196 перерахував на рахунок відповідача 1000,00 грн. В судовому засіданні від 13.08.08р. представник позивача надав бухгалтерську довідку , згідно якої відповідачем сплачено 3500,00 грн., заборгованість відповідача складає 1747,90 грн., в зв’язку з чим позивачем подано клопотання про зменшення суми позовних вимог.

Станом на 13.08.08р. за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 1747,90 грн.

Відповідно до ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків, правочини можуть бути двохсторонніми.

Відповідно до статті 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Згідно з вимогами частини першої статті 221 Господарського кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов’язання, якщо він не виконав дій, що випливають із змісту зобов’язання.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обв’язку; зобов’язання виникають з підстав, встановлених статті 11 Цивільного кодексу України.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини, відповідно до яких позивач поставив відповідачу товар, а останній зобов’язаний за нього розрахуватись. Оскільки відповідач не розрахувався за поставлений товар, останній вважається таким, що прострочив виконання зобов’язання, в зв’язку з чим, позивач має право на захист свого порушеного права відповідно до ч. 1 статті 15 Цивільного кодексу України.

Згідно частини першої та частини сьомої статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Іта” про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Сузір’я” заборгованості в розмірі 1747,90 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими та правомірними, у зв’язку з чим останні підлягають задоволенню з урахуванням клопотання про зменшення позовних вимог. Провадження у даній справі в частині стягнення 3500,00 грн. заборгованості підлягає припиненню на підставі п. 11 ч. 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Витрати по сплаті державного мита відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України судом покладаються на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, п. 11 ч. 1 статті 80, статтями 22, 44, 49, 82-84, 116, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Сузір’я” (08531, Київська обл., Фастівський р-н, с. Веприк, вул. Лісна, 44, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Іта” (01021, м. Київ, вул. Грушевського, 28/2, ) –1747 (одну тисячу сімсот сорок сім гривень) 90 коп. заборгованості, 102 (сто дві гривні) 00 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять гривень) 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача 3500,00 грн. заборгованості припинити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили

Суддя                                          Лопатін А.В