КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05.05.2008
№ 7/198

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Григоровича О.М.

суддів:

за участю секретаря

судового засідання

представників сторін

- позивача: ОСОБА_1(дов. від 17.07.07 № 3007),

-
відповідача: Ковальчук В.Д. (дов. від 20.05.07 № 115),

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

на рішення Господарського суду Чернігівської
області від 18.10.2007

у справі № 7/198

за позовом                               Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2

до                                                   Приватного
агропромислового підприємства Агрофірми "Ніжинська"

про
стягнення 18 597, 90 грн.,

(в
судових засіданнях 17.12.07, 21.01.08, 14.04.08 оголошувались перерви),

ВСТАНОВИВ:

Фізична
особа - підприємець ОСОБА_2 (далі-позивач) звернувся до Господарського суду
Чернігівської області з позовом до Приватного агропромислового підприємства
Агрофірми “Ніжинська” (далі-відповідач) про стягнення з відповідача 18540грн.
штрафу за прострочку оплати вартості виконаних за договором про надання послуг
від 27.07.07 робіт, 48,76 грн. пені та 9,14 грн. - 3% річних.

Рішенням
Господарського суду Чернігівської області від 18.10.07 позов задоволено
частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 927 грн. штрафу, 9,14 грн.
річних, 185,49 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу. В решті позову відмовлено.

Позивач,
не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати в частині зменшення розміру штрафу та відмови в позові щодо стягнення
48,46 грн. пені у зв'язку з неповним з'ясуванням місцевим судом обставин, що
мають значення для справи, порушенням норм матеріального і процесуального
права, задовольнивши позовні вимоги у цій частині в повному обсязі.

У
письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що вимоги
позивача про стягнення штрафу, пені та річних за порушення умов проведення
розрахунків за договором є безпідставними, такими, що не відповідають нормам
чинного законодавства.

Доповнюючи
апеляційну скаргу, позивач зазначив, що місцевим судом безпідставно, без
належних доказів та клопотань зменшено суму штрафу, встановлену договором, чим
порушено його інтереси (доповнення від 06.12.07, 16.12.07).

Ухвалою
Голови Київського апеляційного господарського суду від 22.01.08 розгляд
апеляційної скарги на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України)  продовжено
на один місяць.

Ухвалою
Київського апеляційного господарського суду від 18.02.08 апеляційне провадження
у справі було зупинено до розгляду Господарським судом Дніпропетровської
області справи за позовом Приватного агропромислового підприємства Агрофірми
“Ніжинська” до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним п.
4.1 договору про надання послуг від 27.07.07. При цьому  позивача було зобов'язано повідомити
Київський апеляційний господарський суд про результат розгляду Господарським
судом Дніпропетровської області зазначеної справи.

22.03.08
позивачем на виконання вимог ухвали від 18.02.08 на адресу суду було надіслано
заяву разом із копією рішення Господарського суду Дніпропетровської області у
справі № 18/22-08.

Ухвалою
суду від 28.03.08 апеляційне провадження у справі на підставі ч. 3 ст. 79 ГПК
України було поновлено.

Заслухавши
пояснення представників сторін, дослідивши наявні докази, обговоривши доводи
скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

27.07.07
між сторонами у справі було укладено договір про надання послуг (далі-договір),
відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачеві послуги по
збиранню зернових (пшениці - 100га , жита - 100га) на полях відповідача
(замовника), а відповідач - прийняти та оплатити послуги надані послуги на
умовах даного договору.

Пунктом
3.1 договору сторони погодили, що вартість наданих послуг складатиме 180грн. за
1 га.

У
відповідності до п. 3.2 договору строк оплати наданих послуг встановлений на
протязі 10 днів після виконання робіт на підставі рахунку позивача (виконавця).

Актом
прийому-здачі наданих послуг від 06.08.07, підписаним сторонами,
підтверджується, що позивачем згідно з умовами договору надано відповідачеві
послуги по збиранню ранніх зернових культур на площі 206 га загальною вартістю
37080 грн. в т.ч. ПДВ.

На
підставі договору позивач виписав рахунок від 06.08.07 № 06/1 на оплату наданих
послуг (рахунок отримано відповідачем 06.08.07), який у відповідності до п. 3.2
договору відповідач зобов'язаний був оплатити в строк до 16.08.07 включно.

Відповідно
до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,
що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або
законом.

Договір
є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною
2 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що
кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання
нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами
або договором.

Відповідач
прострочив виконання грошового зобов'язання на три дні, сплативши вартість
отриманих послуг 20.08.07, що підтверджується меморіальним ордером № 337 на
суму 37080 грн.

Згідно
з ч. 1 ст. 199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується
заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин,
передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення
виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються
відповідні положення Цивільного кодексу України.

Виходячи
зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може
забезпечуватися відповідно до закону або умов договору, зокрема неустойкою, яку
боржник повинен сплатити у разі порушення зобов'язання.

Неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від
суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення
виконання.

Згідно
ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно
до ч. 4 ст. 231 ГК України штраф, як різновид неустойки може бути встановлений
договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Згідно
з п. 4.1 договору за невиконання або часткове виконання п.3.2 даного договору
відповідач сплачує позивачеві штраф у розмірі 50% від загальної суми наданих
послуг, який оплачується протягом п'яти днів з дати порушення зобов'язань
визначених п.3.2. даного договору.

За
несвоєчасне виконання відповідачем умов п.3.2 договору (прострочення оплати
вартості наданих послуг на три дні) позивач нарахував штраф у сумі 18540 грн.

Загальними
засадами цивільного судочинства згідно ст. 3 ЦК України є справедливість,
добросовісність та розумність.

Колегія
суддів, погоджуючись з висновком місцевого суду, вважає, що застосування в
даному випадку штрафу в повному розмірі (50% від загальної суми наданих послуг)
за незначний час прострочення платежу (3 дні, з яких один день тільки був
банківським днем) при повній оплаті відповідачем вартості одержаних послуг та з
врахуванням того, що розмір неустойки значно перевищує розмір понесених
позивачем у зв'язку з простроченням збитків, є несправедливим і нерозумним.

Відповідно
до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням
суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин,
які мають істотне значення.

У
разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із
збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно
бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси
сторін, що заслуговують на увагу (ч. 1 ст. 233 ГК України).

Колегія
суддів вважає правильним висновок місцевого суду про необхідність зменшення
розміру штрафу до 5 % від вартості послуг. Проте судом 1-ої інстанції при
розрахунку суми штрафу, яка підлягає до стягнення, було допущено арифметичну
помилку - замість 1854 грн. штрафу - 5% від 37080 грн. вартості наданих послуг,
визначено 927 грн.

З
урахуванням викладеного, рішення місцевого господарського суду в частині
стягнення з відповідача на користь позивача 927 грн. штрафу підлягає зміні
шляхом збільшення цієї суми до 1854 грн.

Відповідно
до п. 4.2 договору при невиконанні п. 4.1 даного договору відповідач сплачує
позивачеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми наданих
послуг, за кожний календарний день прострочення.

Позивачем
на підставі п.4.2 договору було нараховано пеню за несплату штрафу, що
суперечить юридичній природі неустойки (пені) як виду забезпечення виконання
зобов'язань, оскільки сплата штрафу не є зобов'язанням.

Пункт
4.2 договору в силу ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є нікчемним
правочином, а позовні вимоги в частині стягнення 48,76 грн. пені є такими, що
не підлягають задоволенню.

Відповідно
до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Таким
чином підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідача
річних у сумі 9,14 грн. за період з 17.08.07 по 19.08.07.

Заявлене
представником відповідача усне клопотання про зупинення апеляційного
провадження у справі до розгляду Дніпропетровським апеляційним господарським
судом апеляційної скарги Приватного агропромислового підприємства Агрофірми
“Ніжинська” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від
04.03.08 у справі № 18/22-08 колегія суддів залишає без задоволення, оскільки
відповідних доказів про прийняття вказаної скарги до провадження останнім не
було надано суду апеляційної інстанції, що виключає можливість зупинення
провадження у справі на підставі ч.1 ст. 79 ГПК України.

Керуючись
ст.ст. 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Господарського суду Чернігівської області від 18.10.07 у справі № 7/198
змінити.

Резолютивну
частини рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.10.07 у справі
№ 7/198 викласти в наступній редакції:

“1.Стягнути
з Приватного агропромислового підприємства Агрофірми “Ніжинська” на користь
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 1854 грн. штрафу, 9,14 грн. річних, 185,49
грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

2. В
решті позову відмовити”.

Стягнути
з Приватного агропромислового підприємства Агрофірми “Ніжинська” на користь
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 4,64 грн. державного мита, сплаченого при
подачі апеляційної скарги.

Видачу
наказу на  виконання  даної
постанови  доручити Господарському
суду Чернігівської області.

Головуючий суддя

Судді

07.05.08 (відправлено)