ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

02.07.2008

Справа №2-26/7187-2007А

За позовом – Державного підприємства «Керченський морський торговельний порт», м. Керч, вул.. Кірова, 28.

До відповідача – ДПІ в м. Керч, м. Керч, вул. Борзенко, 40.

Про визнання частково недійсним податкового повідомлення-рішення.

Суддя О.Л. Медведчук

при секретарі Малашенко К.І.

Представники:

Від позивача – Бойкова О.В., бух., дов. від 01.07.08р.; Чумак І.В., заст.., головн. бух., дов. від 27.03.08р.

Від відповідача – Абакумова Н.В., ст.. держ. податк. ревіз. інсп., дов. від 08.01.08р.; Каннева О.В., нач. відділу контр. перевір. роботи, дов. від 09.01.08р.; Цаповська О.В., ст.. держ. под. інсп., дов. від 31.03.08р.

Сутність спору: Державне підприємство «Керченський морський торговельний порт» звернулось до господарського суду АРК із позовом до ДПІ в м. Керч, у якому просить визнати недійсним податкове повідомлення-рішення № 3 від 04.05.2007р. в частині донарахування податку на додану вартість у сумі 2906654,00 грн. та в частині нарахованих штрафних санкцій у розмірі 1453327,00 грн.

Провадження у справі було відкрито ухвалою господарського суду АРК від 15.05.2007р. (суддя А.С. Цикуренко).

Ухвалою господарського суду АРК від 05.07.2007р. провадження у справі зупинено у зв’язку із призначенням судово-бухгалтерської експертизи.

04.03.2008р. на адресу суду надійшов висновок експерта.

Розпорядженням Голови господарського суду АРК від 06.03.2008р. у зв’язку із закінченням строку повноважень судді Цикуренко А.С., справу № 2-11/7187-2007А передано на розгляд судді Медведчук О.Л.

Ухвалою від 11.03.2008р. суд (суддя Медведчук О.Л.) прийняв справу до розгляду із привласнення справі № 2-26/7187-2007А та поновив провадження у справі.

Відповідачем позовні вимоги не визнавались по мотивах наведених у запереченнях на позов (а.с. 58-63).

Розгляд справи відкладався.

Відповідачем надавались заперечення на висновок експерта.

У судове засідання, що відбулося 02.07.2008р. з’явились представники сторін.

Позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, у якій просив суд вирішити питання про повернення сплаченої портом вартості експертизи у сумі 14000,00 грн.

Відповідачем було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивовано неможливістю явки у судове засідання представників ДПА в АРК які проводили перевірку у зв’язку із надходженням у відрядженні та у відпустці, адже явка їх необхідна для надання пояснень по проведеній експертизі.

Судом дане клопотання не задоволене, оскільки суд не вбачає підстав обов’язкової участі представників ДПА в АРК для надання ними пояснень по експертизі, крім того відповідачем вже надавались заперечення по експертизі від 28.03.2008р. та від 11.06.2008р. по яких суду є зрозумілою позиція ДПІ в м. Керч щодо висновків експерта.

Експертом Жиліною А.Г., були надані пояснення щодо заперечень по висновках експерта.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

встановив:

Державною податковою інспекцією в м. Керч проведено виїзну планову перевірку Державного підприємства «Керченський морський торговельний порт» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2005р. по 30.06.2006р., про що складений акт від 20.10.2006р. за № 667/23-1/01125554.

За результатами перевірки прийняте податкове повідомлення-рішення від 04.05.2007р. № /3, яким донараховано зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 2910818,00 грн. та застосовані штрафні санкції на суму 1455409,00 грн.

Донараховану суму з податку на додану вартість та штрафних санкцій на підставі вказаного рішення позивачем було визнано частково у розмірі 4164,00 грн. та у розмірі 2082,00 грн. відповідно.

В іншій частині донарахованого податку на додану вартість у сумі 2906654,00 грн. та фінансових санкцій у сумі 1453327,00 грн. податкове повідомлення-рішення від 04.05.2007р. № /3 було оскаржене позивачем в адміністративному порядку, однак скарги були залишені без задоволення.

Суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Підставою для винесення зазначеного податкового повідомлення-рішення стало порушення Державним підприємством «Керченський морський торговельний порт» п.п. 7.4.3., п.п. 7.4.1, пп. 7.3.1 ст. 7 та п. 4.1 ст. 4 Закону України „Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР (далі - Закон № 168), яке полягає у тому, що порт не залишає в сумі податкового кредиту частку ПДВ, що припадає на долю оподаткованих операцій, а виключає із суми всього придбаного ПДВ частку, що відповідає лише неповній частині неоподатковуваних операцій, а не повністю всій долі неоподатковуваних операцій; внаслідок заниження портом вартості квитків по перевезенню пасажирів виявлено заниження валових доходів та заниження податкового зобов’язання по ПДВ; в серпні 2005р. до складу податкового кредиту необґрунтовано включено суму ПДВ у розмірі 17520 грн. по податковій накладній № 16/9 від 28.02.2005р. отриманої від ТОВ «Інтерклуб ЛТД» за рятувальні роботи, які не призначались для господарської діяльності порту; у жовтні 2005р. до складу податкового кредиту необґрунтовано включені сума ПДВ у розмірі 4164 грн. по податковій накладній № 53 від 25.01.2005р. отриманої від МПП «Сіуч» за роботи, які не були фактично виконані та їх вартість виключена зі складу валових витрат методом «сторно», отже не призначались і не використовувались в господарській діяльності порту. (а.с. 27).

Згідно п.7.4.3 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.97г. №168/97-ВР, У разі коли товари (роботи, послуги), виготовлені та/або придбані, частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до суми податкового кредиту включається та частка сплаченого (нарахованого) податку при їх виготовленні або придбанні, яка відповідає частці використання таких товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях звітного періоду.

Згідно листа ДПА України від 18.05.1999р. № 7141/7/16-1220-26 та листа ДПА України від 01.12.1999р. №18043/7/16-1220-16, найбільш прийнятний та застосовуваний спосіб, згідно якому розподіл сум податку на додану вартість відбувається по коефіцієнту, який визначається, як відношення об'єму оподатковуваних операцій до загального об'єму операцій звітного періоду: «...у випадку придбання товарів (робіт, послуг), які будуть використані в оподатковуваних операціях, що звільнені від оподаткування або не є об'єктом оподаткування, підприємство повинне відразу проводити відповідний розподіл сум вхідного податку на додану вартість... пропорційно об'єму оподатковуваних та неоподатковуваних операцій.

Згідно Порядку заповнення і подачі податкової декларації по ПДВ, затвердженому наказом Державної податковій адміністрації України від 30 травня 1997р. №166, зареєстрованим в Мін’юсті України 09 липня 1997р. під № 250/2054 (у редакції наказу ДПА України від 15 червня 2005р. № 213, зареєстрованого в Мін’юсті України 30 червня 2005р. під № 702/10982), при визначенні загального об'єму оподатковуваної операції звітного періоду враховуються об'єми операцій, оподатковуваних податком по ставці 20% (окрім імпорту товарів), оподатковуваних по нульовій ставці і операцій, звільнених від оподаткування (статті 5,11 Закону, інші нормативні акти).

Наказом ДПА України від 30 травня 1997р. №166, зареєстрованим в Мін’юсті України 09 липня 1997р. під № 250/2054 (у редакції наказу ДПА України від 15 червня 2005р. № 213, зареєстрованого в Мін’юсті України 30 червня 2005р. під № 702/10982) затверджена форма податкової декларації по ПДВ. Згідно затвердженій формі в рядку 5.1 декларацій повинен відбиватися загальний об'єм оподатковуваних операцій звітного періоду, який включає суму рядків: рядок1 (оподатковувані по ставці 20%) + рядок 2.1 (експертні операції по ставці 0%) + рядок 2.2 (інші операції по ставці 0 %) + рядок 4 (операції, які звільнені від оподаткування по статті 5,11 Закону «Про податок на додану вартість» і іншим нормативним актам).

Висновком експерта по судово-економічній експертизі призначеної в рамках даної справи встановлено, що сума ПДВ, що підлягає включенню в податковий кредит звітного (податкового) періоду, за період липень 2005р.- червень 2006р., за даними ДПІ (додаток № 2) склала 3 492 238 грн. Розбіжність даних експертизи з даними ДПІ складає в сумі 4171873 грн. (7664111- 3492238) і пояснюється методикою обчислення. ДПІ в м. Керч в акті перевірки № 667/23-1/01125554 від 20.10.2006р. не враховані вимоги Наказу ДПА України від 30 травня 1997р. №166, яким затверджено форму податкової декларації по ПДВ і порядок розрахунку рядка 5.1 декларацій, при розрахунку об'єму оподатковуваних операцій періоду, що перевіряється, не враховані суми, відображені в рядку 5.1 декларацій, що спричинило донарахування частини сплаченого (нарахованого) податкового кредиту по використанню товарів, робіт, послуг в оподатковуваних і неоподатковуваних операціях відповідно до п.7.4. за період липень 2005р.- червень 2006р.

Внаслідок чого, висновки зазначені в акті перевірки ДПІ в м. Керч № 667/23-1/01125554 від 20.10.2006р. в частині нарахування податку на додану вартість у сумі 2871697,00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 1435848,50 грн. не підтверджуються первинними документами бухгалтерського та податкового обліку Державного підприємства «Керченський морський торговельний порт».

П. 4.1 Закону України «Про податок на додану вартість» База оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг).

Згідно п. 1.20.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Відповідно із п. 1.20.2 цього закону, для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах. Зокрема, враховуються такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії), строки виконання зобов'язань, умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. При цьому умови договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно обґрунтована. При цьому враховуються звичайні при укладанні угод між непов'язаними особами надбавки чи знижки до ціни.

З аналізу наведеної норми можна зробити висновок, що при постачанні одного і того ж товару, умови постачання можуть бути різні, тому звичайна ціна одного і того ж товару (робіт, послуг) залежно від об'єктивних факторів, вказаних в п. 1.20.2 Закону України «Про оподаткування

прибутку підприємств» від 28.12.1994р. №334/94-вр, може бути різною, але повинна бути обґрунтована. Проте, що звичайна ціна, залежно від об'єктивних факторів, може бути різною, зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 05.04.2006р., де вказано, що місцевим судом не взята до уваги та обставина, що на момент продажу товарів на ВАТ «Є» були встановлені і діяли ціни, затверджені наказом по товариству №106 від 20.03.2003р., у якому визначені залежно від об'єму товарної партії, умов оплати і транспортування різні ціни на продукцію «кожух» і невраховані приписи п.п.1.20.2 п.1.20 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Аналогічна позиція наведена у постанові Вищого адміністративного суду України від 22.04.04р. у справі № 23/13-04-453.

Державним підприємством Керченський морський торговий порт ціна реалізації квитків для працівників підприємства обґрунтована калькуляцією вартості перевезення пасажирів т/х «АРГУС» на базу відпочинку «Два моря» на 2005р. (а.с. 31), наказом № 417-а від 06.06.2005р., затвердженим начальником ГП Керченський морський торговий порт (а.с. 30), а також колективним договором.

П. 1.20.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» встановлено, що обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом. При проведенні перевірки платника податку податковий орган має право надати запит, а платник податку зобов'язаний обґрунтувати рівень договірних цін або послатися на норми абзацу

першого підпункту 1.20.1 цього пункту.

В акті перевірки не міститься інформації про проведення даної процедури.

Згідно п. 1.20.10 вказаного закону Донарахування податкових зобов'язань платника податку податковим органом внаслідок визначення звичайних цін здійснюється за процедурою, встановленою законом для нарахування податкових зобов'язань за непрямими методами, а для платників податку, визнаних природними монополістами згідно із законом, - також відповідно до принципів регулювання цін, встановлених таким законом.

П. 4.3.5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» встановлено, що рішення про застосування непрямих методів приймається податковим органом за місцезнаходженням платника податків за наявності підстав, визначених у підпункті 4.3.1 цього пункту. Нарахування податкових зобов'язань з використанням непрямого методу здійснюється виключно податковими органами. Рішення про сплату податкових зобов'язань приймається у судовому порядку за поданням керівника (його заступника) відповідного податкового органу.

Доказів заниження позивачем вартості квитків до матеріалів справи не надано, у зв’язку із чим суд погоджується із висновком експерта, що ДПІ у м. Керч не враховано положення п. 1.20.8, п. 1.20.10 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та п.п. 4.3.1; 4.3.5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», внаслідок чого донарахування зобов’язань по ПДВ в сумі 17437 грн. здійснено при недотриманні встановленого порядку.

Також суд вважає необґрунтованими висновки акту ДПІ у м. Керч стосовно того, що портом безпідставно включено до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 17520 грн. за податковою накладною № 16/9 від 28.02.2005р. отриманої від ТОВ «Інтерклуб ЛТД» за рятувальні роботи, які не призначались для господарської діяльності порту, оскільки Державне підприємство «Керченський морський торговий порт», при проведенні вказаних рятувальних робіт в рамках господарської діяльності, отримало від Риболовецького колгоспу «імені Першого Травня» на підставі договору № 145/ПФ/04 від 25.11.2004р. про забезпечення послугами портового флоту 82205,28 грн., а заплатило ТОВ «Інтерклуб- ЛТД» за використання буксиру «Криптон» для виконання рятувальних робіт 105120,00 грн., тобто отримало збиток.

Відповідно до висновків Вищого господарського суду України наведених у постановах від 22.06.2004р. у справі №28/532, від 05.10.2004р. у справі № 42/158-04, від 03.08.2005р. у справі №32/585, безумовне отримання доходу не є визначальним критерієм здійснення господарської діяльності.

Таким чином, сума ПДВ у розмірі 17520 грн., включена до складу податкового кредиту по податковій накладній №16/9 від 28.02.2005р. отриманою від ТОВ «Інтерклуб ЛТД» за рятувальні роботи, пов'язана з господарською діяльністю позивача.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, ретельно дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи той факт, що позивачем понесено витрати на оплату судово-економічної експертизи, що підтверджується платіжними дорученнями № 1436 від 22.02.2008р., № 1546 від 25.02.2008р. та № 1600 від 27.02.2008р. на загальну суму 14000,00 грн., дані витрати підлягають стягненню на його користь разом із судовим збором з державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.94, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Керч № 3 від 04.05.2007р. в частині донарахування податку на додану вартість у сумі 2906654,00 грн. та в частині нарахованих штрафних санкцій у розмірі 1453327,00 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Керченський морський торговельний порт» (м. Керч, вул.. Кірова, 28; ) витрати по оплаті судово-економічної експертизи у сумі 14000,00 грн. та судовий збір у сумі 3,40 грн.

Виконавчий документ видати після вступу постанови в законну силу у разі надання відповідної заяви позивачем.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАСУ - з дня складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження , апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанову складено у повному обсязі 07.07.2008р.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Медведчук О.Л.