ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2008 Справа № 16/65

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідача)

суддів: Виноградник О.М., Голяшкіна О.В.

при секретарі судового засідання: Геворгян Е.М.

за участю представників сторін:

від позивача - Гончаренко С.М., довіреність б/н від 01.02.08;

від відповідача –не з”явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 96)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Ульянівська", с. Ульянівка Олександрійського району Кіровоградської області на рішення господарського суду Кіровоградської області від 08.07.08р. у справі № 16/65

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Ульянівська", с. Ульянівка Олександрійського району Кіровоградської області

до відкритого акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "АВТОКРАЗБАНК", в особі Олександрійської філії відкритого акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "АВТОКРАЗБАНК", м. Олександрія Кіровоградської області

про визнання відсутності права застави на майно

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Ульянівська", с. Ульянівка Олександрійського району Кіровоградської області звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відкритого акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "АВТОКРАЗБАНК", в особі Олександрійської філії відкритого акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "АВТОКРАЗБАНК", м. Олександрія Кіровоградської області про визнання відсутності у відповідача права застави на майно товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Ульянівська", а саме цукор в кількості 140,0 тон.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 08.07.2008 року по справі № 16/65 (суддя Коротченко Л.С.) в позові відмовлено повністю. Суд посилається на те, що товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Ульянівська", уклавши договір застави, був обізнаний про суть і розмір вимоги, забезпеченої застави, а тому відсутні підстави для висновку про недосягнення сторонами договору застави, згоди по усім істотним умовам і, відповідно, про його неукладення.

Не погодившись із рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Ульянівська", с. Ульянівка Олександрійського району Кіровоградської області подало до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на наступне.

Рішення було прийняте з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права України. Висновки викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не відповідають обставинам справи.

Договір застави рухомого майна не може вважатися укладеним, оскільки в ньому відсутня одна із істотних умов, яка визначена законом –умова про максимальний розмір вимоги, яка забезпечується обтяженням.

Суд першої інстанції при вирішенні питання щодо визначення істотних умов договору застави не застосував норми чинного законодавства України, які підлягали застосуванню, чим порушив вимоги статті 3, статті 22 та пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень”, статті 638 Цивільного кодексу України та статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Суд першої інстанції приймаючи рішення неповно, необ”єктивно та не всебічно дослідив обставини справи, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Відкрите акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "АВТОКРАЗБАНК", в особі Олександрійської філії відкритого акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "АВТОКРАЗБАНК", м. Олександрія Кіровоградської області вважає доводи скаржника безпідставними, просить залишити рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

24.02.2006 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Ульянівська" (далі - заставодавець) та відкритим акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Автокразбанк" (далі заставодержатель) укладено договір застави № 6/4 (далі - договір застави, а.с. 15-17), за умовами якого договір застави забезпечує зобов'язання заставодавця по кредитному договору № 6 від 20 лютого 2006 року (а також будь-яких додаткових угод до нього), згідно якого заставодержатель надав заставодавцю кредит в сумі 3500000,00 (три мільйона п'ятсот тисяч) гривень на строк по 20 лютого 2007 року, а заставодавець зобов'язаний вчасно повернути виданий кредит, сплатити 19,5 (дев'ятнадцять цілих і п'ять десятих) відсотків річних, а також неустойку в розмірі та в випадках, передбачених вищевказаним кредитним договором; у випадку продовження строків виконання зобов'язань за даним кредитним договорам (шляхом укладання додаткових угод до нього), дія застави, передбаченої цим договором, зберігається до повного виконання вказаних зобов'язань (пункт 1.1 договору застави).

Відповідно до пункту 1.2 договору застави сторони визначили, що предметом застави є цукор в кількості 140,0 тонн по ціні 2900,00 (дві тисячі дев'ятсот) грн. за одну тонну (далі - майно або предмет застави), що належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується довідкою № 28 від 22.02.2006 року.

Вартість предмету застави за домовленістю сторін складає 400000,00 (чотириста тисяч) гривень (пункт 1.3 договору застави).

Відповідно до пункту 4.1 договору застави цей договір вступає в силу з дати його підписання та нотаріального його посвідчення і діє до повного виконання сторонами зобов'язань, виконання яких забезпечене цим договором.

Право застави виникає з моменту набуття чинності цим договором (пункт 5.4 договору застави).

Договір застави 24.02.2006 року підписано повноважними представниками сторін, підписи яких скріплено круглими печатками, а також посвідчено приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу, про що зроблено в реєстрі відповідний запис за № 326 (а.с. 17).

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди із усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно статті 584 Цивільного кодексу України, а також статті 12 Закону України «Про заставу»у договорі застави визначається суть, розмір і строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, подається опис предмета застави, та визначаються інші умови, погоджені сторонами договору.

Виходячи зі змісту наведених вище норм, істотними умовами договору застави за нормами чинного законодавства є суть, розмір і строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою.

Згідно підпункту "д" пункту 2.1 договору застави заставодержатель має право задовольнити свої вимоги, а саме погасити кредит та нараховані відсотки, та інші штрафні санкції, а також судові витрати, витрати на вчинення виконавчого напису нотаріуса та витрати пов'язані з реалізацією застав майна, з суми коштів отриманої від продажу заставного майна шляхом реалізації в установленому законодавством порядку.

Як вбачається зі змісту пункту 1.1 договору застави, предметом застави забезпечується вчасне повернення виданого кредиту згідно кредитного договору № 6 від 20.02.2006 pоку, укладеного між заставодавцем та заставодержателем (і кредитний договір ). У цьому кредитному договорі передбачені умови, зокрема щодо основної суми кредиту, розміру відсотків річних (пункт 1.1 договору застави), а також неустойки в розмірі та в випадках, передбачених вищевказаним кредитним договором.

Кредитним договором у підпунктах 3.9 та 6.3 передбачено, що у випадку порушення строків повернення кредиту і відсотків за кредит, штраф в розмірі, обумовленому в пункті 6.3 кредитного договору та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожний день простроченого платежу.

Оскільки застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання (стаття 3 Закону "Про заставу"), умови договору застави можуть бути викладені безпосередньо як у тексті цього договору, так і шляхом відсилання до договору, із якого випливає основне зобов'язання, що забезпечене заставою.

В договорі застави основне зобов'язання виникає із кредитного договору, а саме до умов цього договору є відсилання у пункті 1.1 договору застави.

За змістом пункту 1.1 договору застави заставодавець передав у заставу для забезпечення своєчасного повернення як кредиту, а також відсотків неустойки, встановлених кредитним договором. З цього випливає, предметом застави забезпечено розмір вимог на зобов'язання, що випливає з кредитного договору.

Таким чином, заставодавець –товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Ульянівська", уклавши договір застави, був обізнаний про суть і розмір вимоги, забезпеченої застави, а тому відсутні підстави для висновку про недосягнення сторонами договору застави, згоди по усім істотним умовам, і, відповідно, про його неукладення.

А отже, договір застави слід вважати укладеним.

Відповідно до вимог частини 1 статті 585 Цивільного кодексу України, право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, враховуючи дату нотаріального посвідчення договору застави, право застави у відповідача як у заставодержателя на підставі договору застави виникло 24.02.2006 року.

Що ж стосується доводів позивача про недосягнення сторонами при укладенні договору застави максимального розміру вимоги, яка забезпечується обтяженням, як істотної умови договору, з посиланням в позові на частину 1 статті Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження»(далі - Закон), згідно якої обтяжувач та боржник повинні досягти згоди про максимальний розмір вимоги, яка забезпечується обтяженням, господарській суд правильно вважав їх безпідставними, оскільки такі доводи позивача спростовуються самим змістом частини 2 цієї ж статті Закону, яка визначає, що розмір забезпечення обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і до його складу включаються: відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги звернення стягнення на предмет застави; сплату процентів і неустойки; сплати основної суми боргу; відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження; відшкодування витрат утримання і збереження предмета обтяження. Якщо Законом встановлено розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення, то відповідно і максимальний її розмір також визначається на момент задоволення вимоги.

В договорі застави сторони узгодили, що розмір забезпеченої обтяженої вимоги складається зі сплати основної суми боргу, а також сплати процентів неустойки (пункт 1.1 договору застави), що відповідає змісту, а також складу розміру забезпеченої обтяженням вимоги, передбаченого частиною 2 статті 22 Закону.

Крім того, господарський суд звертає увагу, що позивачем у відповідності до статті 1 Господарського процесуального кодексу України не визначено в позові, яке право позивача порушив відповідач, саме за захистом якого позивач звернувся до суду з даним позовом.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки уклавши договір застави, позивач був обізнаний про суть і розмір вимоги, забезпеченою заставою. Підстави для скасування рішення, які передбачені статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Державне мито за перегляд справи по апеляційній скарзі покладається на скаржника.

На підставі викладеного, та, керуючись статтями 49, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 08.07.2008 року по справі № 16/65 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М.Лисенко

Суддя О.М.Виноградник

Суддя О.В.Голяшкін