СУД
Ухвала

Іменем України

02
червня 2008 року

Справа
№ 2-29/465-2008А

Севастопольський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді
Борисової Ю.В.,

суддів
Плута В.М.,

Голика В.С.,

секретар
судового засідання                                        Хміль О.Ю.

за участю
представників сторін:

позивач,
ОСОБА_1,
паспорт  НОМЕР_1   від 04.03.99,  Фізична особа - підприємець  ОСОБА_1;

представник
позивача, ОСОБА_2,
довіреність №  1-264   від 08.02.08,  Фізична особа - підприємець  ОСОБА_1;

представник
відповідача, Щербіна
Дмитро Сергійович, довіреність №
45/100   від 25.05.07,  Державна податкова інспекція у місті
Сімферополі Автономної Республіки Крим;

розглянувши
апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим
на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Башилашвілі О.І.) від 27.03.2008 у справі №
2-29/465-2008А

за
позовом  фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

до Державної податкової інспекції у
місті Сімферополі Автономної Республіки Крим (вул. М. Залки,
1/9,Сімферополь,95053)

про
визнання нечинним рішення та забов'язання виконати певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач,
фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернулася до господарського суду з позовом
до відповідача, Державної податкової інспекції в м.Сімферополі Автономної
Республіки Крим, про визнання нечинним рішення, що викладене у листі від
20.12.07 № 59708/7/172 «Про розгляд заяви», про відмову у видачі свідоцтва про
сплату єдиного податку та зобов'язання видати свідоцтво про сплату єдиного
податку терміном дії з 01 січня 2008 року.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що відповідач необгрунтовано та без достатніх правових
підстав відмовив у видачі вказаного свідоцтва.

Заперечення
податківців обгрунтовані тим, що Указ Президента України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності» не поширюється на фізичних
осіб-підприємців, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи та здійснюють торгівлю лікеро-горілчаними та тютюновими
виробами, паливно-мастильними матеріалами, тоді як позивач здійснює саме
торгівлю тютюновими виробами.

Постановою
господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Башилашвілі О.І.) від 27.03.2008 року у
справі № 2-29/465-2008А позов фізичної особи-підприємця  ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Не
погодившись з постановою суду, Державна податкова інспекція у місті Сімферополі
Автономної Республіки Крим звернулась до Севастопольського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову
господарського суду першої інстанції скасувати з тих підстав, що оскаржена
постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а
саме, статті 11 Закону України „Про державну підтримку малого підприємництва”
від 19.10.2000 р. № 20063-ІІІ, Указу Президента України від 03.07.1998 р. № 727
„Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб'єктів малого
підприємництва”, ч.1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апелянт просить відмовити в задоволенні позову підприємця.

Розпорядженням
першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду
Видашенко Т.С. від 02.06.2008 року, у зв'язку з закінченням повноважень, у
складі колегії було замінено суддю Горошко Н.П. на суддю Голика В.С.

В
судовому засіданні 02.06.2008 учасники судового розгляду підтримали свої вимоги
й заперечення у повному обсязі.

Переглянувши
постанову суду першої  інстанції
відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова
колегія встановила наступне.

14
грудня 2007 року позивач звернувся до ДПІ у м. Сімферополі із заявою стосовно
надання права на оподаткування її діяльності, обліку та звітності за спрощеною
системою.

Листом
від 20.12.07 № 50708/7/172 «Про розгляд заяви», відповідач відмовив позивачу у
видачі свідоцтва про сплату єдиного податку з огляду на те, що позивач має
ліцензію АЦ № 280820 від 31.03.07 на право роздрібної торгівлі тютюновими
виробами, посилаючись на приписи ч. 5 пункту 7 Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності», та обґрунтував відмову
тим, що видача свідоцтва про сплату єдиного податку фізичній особі-підприємцю,
який здійснює торгівлю тютюновими виробами, не передбачена.

Вивчивши
матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін,  обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального
та процесуального права і відповідність висновків суду обставинам справи,
судова колегія не вбачає підстав для скасування або зміни оскарженої постанови
суду першої інстанції у зв'язку з наступним.

Дійсно,
статтею 11 Закону України «Про державну підтримку малого підприємництва»передбачено,
що для суб'єктів малого підприємництва в порядку, встановленому законодавством
України, може застосовуватися спрощена система оподаткування, бухгалтерського
обліку та звітності, яка передбачає заміну сплати встановлених законодавством
податків і зборів (обов'язкових платежів) сплатою єдиного податку; застосування
спрощеної форми бухгалтерського обліку та звітності.

Порядок
ведення спрощеної системи бухгалтерського обліку та звітності визначається
Кабінетом Міністрів України.

Спрощена
система оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності може застосовуватися
поряд з діючою загальною системою оподаткування, бухгалтерського обліку та
звітності, передбаченою законодавством, на вибір суб'єкта малого
підприємництва.

Аналогічні
положення містять у собі статті 2, 4 Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності».

Відповідно
до абзацу 5 п. 7 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності»його дія не поширюється на фізичних осіб-суб'єктів
підприємницької діяльності, які займаються підприємницькою діяльністю без
створення юридичної особи та здійснюють торгівлю лікеро-горілчаними та
тютюновими виробами, що й покладено відповідачем в основу рішення про відмову
позивачу у видачі свідоцтва про сплату єдиного податку.

Однак,
як цілком вірно зазначено судом першої інстанції, преамбулою до цього Указу
Президента України з врахування змін, внесених відповідно до Закону України від
25.03.05р. № 2505 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет
України на 2005 рік»та деякі інші законодавчі акти України», встановлено, що з
01.07.2005 р. до прийняття Закону України «Про спрощену систему оподаткування»,
зокрема, спрощена система оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва
не поширюється на тих суб'єктів (незалежно від організаційно-правової форми),
які є виробниками підакцизних товарів, здійснюють господарську діяльність,
пов'язану з експортом, імпортом та оптовим продажем підакцизних товарів.

Отже,
саме преамбулою Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності»визначено виключний перелік суб'єктів малого
підприємництва, які не можуть здійснювати діяльність за спрощеною системою
оподаткування.

Стаття
2 Закону України «Про державну підтримку малого підприємництва»також передбачає
перелік суб'єктів малого підприємництва, на яких не поширюється його дія, у
тому числі на суб'єктів підприємницької діяльності, які є виробниками та
імпортерами підакцизних товарів. Інших обмежень, зокрема, щодо суб'єктів малого
підприємництва, якими здійснюється роздрібна торгівля тютюновими виробами,
Закон не передбачає.

Згідно
ч. 2 статті 14 Закону України «Про державну підтримку малого
підприємництва»Закони та інші нормативно-правові акти, введені в дію до
набрання чинності цим Законом, діють в частині, що не суперечить цьому Закону.

Цілком
обгрунтовано в судовій постанові суд зазначив, що Указ Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності»виданий до набрання
чинності вказаним Законом, тому застосуванню підлягають положення Указу
Президента із врахуванням застережень і обмежень, які внесені до його змісту
Законом України від 25.03.05 № 2505 «Про внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2005 рік»та деякі інші законодавчі акти України»,
тобто після набрання чинності Законом України «Про державну підтримку малого
підприємництва».

Таким
чином, судова колегія вважає неправомірним та необґрунтованим посилання
апелянта на абзац 5 п. 7 Указу Президента України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності», який не може бути застосований до спірних
правовідносин, оскільки не відповідає ч. 2 статті 14 Закону України «Про
державну підтримку малого підприємництва»та преамбулі Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності»в редакції Закону України
від 25.03.05 № 2505 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет
України на 2005 рік»та деякі інші законодавчі акти України».

Крім
того, дійсно, спеціальним нормативно-правовим актом з питань виробництва та
обігу підакцизних товарів - Законом України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів», також не передбачено в якості підстави для
відмови в наданні ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами
обрання суб'єктом підприємницької діяльності спрощеної системи оподаткування.

Разом
з тим, як вбачається з матеріалів справи, Регіональним управлінням Департаменту
з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом і обігом
підакцизних товарів в АР Крим листом від 24.02.2005 р. № 544/21-410 роз'яснено,
що фізична особа-підприємець, яка обрала спрощену систему оподаткування, має
право на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

Одним
з принципів адміністративного судочинства, передбачених статтею 7 Кодексу
адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до
статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному,
суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого
органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна
сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Таким
чином, з урахуванням викладеного, судова колегія не може погодитись з вимогами
апеляційної скарги, оскільки вважає, що реалізація права вибору того чи іншого
виду оподаткування здійснюється виключно суб'єктом малого підприємництва, і не
може бути обмежена органами державної податкової служби. Тому приходить до
висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята відповідно до норм
чинного законодавства, із врахуванням встановлених обставин справи, а підстави
для задоволення апеляційної скарги ДПІ у місті Сімферополі АР Крим відсутні.

Відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України
у разі залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судового
рішення без змін, суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу.

Керуючись
статтями 24, 195, 196, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1
частиною 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки
Крим залишити без задоволення.

2.
Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 27.03.2008 року у
справі № 2-29/465-2008А  залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу
може бути оскаржено безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя                                        Ю.В.
Борисова

Судді
В.М. Плут

В.С. Голик