ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

02.07.2008

Справа №2-2/6535-2008

За позовом: ОП «Кримтеплокомуненерго» (95026, м.Сімферополь, вул.Гайдара, 3а)

До відповідача: 1) ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» (95000, м.Сімферополь, вул.Училищна, 42а); 2) ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» (04116, м.Київ, вул.Шолуденко, 1); 3) ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз» в особі управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» (61001, м.Харків, вул.культури, 20а)

про спонукання до виконання певних дій.

Суддя Толпиго В.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача : Консманова – гол.фах, довір.у справі.

Від відповідача : 1) Шеховцова –ю/к, довіреність у справі; 2) щербаков – нач.юр.відд, довіреність у справі; 3) Герман – ю/к Феодосійського лінійного виробничого управління, довіреність у справі.

Суть спору:

Позивач - ОП «Кримтеплокомуненерго» звернувся у Господарський суд АРК до відповідачів - ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кримгаз», ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України», ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз» в особі управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» з позовом про заборону відповідачам здійснювати дії по припиненню та обмеженню транспортування та постачання природного газу позивачу у об’ємах, необхідних для забезпечення гарячого водозабезпечення для нужд населення та бюджетних підприємств, установ, організацій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 жовтня 2007 року між ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» та позивачем укладений договір №590-ТК-19 на поставку природного газу для надання населенню послуг по опаленню та гарячому водозабезпеченню. Також 01.10.2007р між тими ж сторонами був укладений договір №591-БО-19 на поставку природного газу для вироблення теплової енергії для нужд установ та організацій, які фінансуються з державного та місцевого бюджетів. Незважаючи на те, що позивач забезпечує населення та бюджетні установи м.Сімферополя гарячою водою, ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» 15.5.2008р винесло та спрямувало позивачу доручення №71 про відключення від газо забезпечення підприємства боржника за спожитий природний газ та опломбування вхідної запірної арматури, тобто на відключення від газопостачання позивача. 21.5.2008року була припинена подача газу у котельні, розташовані у м.Алушта, 22.5.2008р – в м.Джанкоі. Такі дії призведуть до того, що позивач не буде мати можливості виконувати прийняті на себе зобов’язання перед споживачами теплової енергії по забезпеченню своєчасного та безперебійного підігріву води – населенням та бюджетним установам, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

26 червня 2008 року до суду від ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» надійшов відзив №31/10-7353 від 20.6.2008р, відповідно до якого другий відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному об’ємі, оскільки діючим законодавством передбачено процедуру припинення (обмеження) газопостачання підприємствам – споживачам природного газу у разі порушеннями ними строку розрахунків за спожитий природний газ або за надані послуги з його транспортування. Крім того, при вчиненні дій пов’язаних з припиненням подачі газу газотранспортні та газодобувні підприємства НАК «Нафтогаз України», а також суб’єкти господарської діяльності ,що мають ліцензію на розподіл природного та нафтового газу: обмежують або припиняють подачу газу споживачам у встановленому порядку у разі неповного проведення розрахунків за спожитий природний газ та надані послуги з його транспортування та розподілу, або для яких постачальником не виділено планових обсягів поставки газу. При цьому відповідальність за наслідки дій з припинення подачі газу несе сторона, яка не виконала умов укладених договорів. Вимагаючи від суду заборони відключення від газопостачання, позивач фактично намагається покласти на ДК «Газ України» та інші підприємства обов’язок безперебійно постачати природний газ позивачу при порушенні останнім строків розрахунків, що ставить ДК «Газ України» в нерівне становище, оскільки компанія є загальноукраїнським державним постачальником природного газу та відсутність коштів у ДК «Газ України», як наслідок, призведе до неможливості придбати природний газ для забезпечення потреб всіх споживачів у межах України.

У судовому засіданні, що відбулося 26.6.2008р., ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» також надав суду відзив №2332 від 12.6.2008р, відповідно до якого вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки встановлений порядок передбачає обмеження або припинення надання газу споживачам у випадку неповного розрахунку за спожитий газ та надані послуги по його транспортуванню, або для яких поставником не виділено планових об’ємів (лімітів) поставки природного газу. Перший відповідач вважає,що його дії повністю відповідають законодавству та дорученню №71 від 15.5.2008р ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» про відключення від газо забезпечення підприємства боржника за спожитий природний газ та опломбування вхідної запірної арматури, на підставі того, що позивач заборгував за спожитий газ 66 175 863грн11коп.

На час розгляду справи 02.7.2008р від ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз» в особі управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» надійшов відзив № 1242/18 від 23.6.2008р, відповідно до якого третій відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки, як вбачається з позовної заяви. Правовідносин між позивачем та ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз» в особі управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» щодо постачання та транспортування природного газу на момент подачі позовної заяви не існує та позивачем не вказано підстав виникнення позовних вимог саме до третього відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Суд вважає необхідним дотримуватися принципів судочинства, що встановлені ст. 129 Конституції України, нормами якої вказано, що основними засідками судочинства є зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тобто суд вважає потрібним застосувати принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів.

Позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступними підставами:

У обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що між ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» та позивачем укладений договір №590-ТК-19 від 01 жовтня 2007 року на поставку природного газу для надання населенню послуг по опаленню та гарячому водозабезпеченню. Між тими ж сторонами був укладений договір №591-БО-19 від 01 жовтня 2007 року на поставку природного газу для вироблення теплової енергії для нужд установ та організацій, які фінансуються з державного та місцевого бюджетів.

Але незважаючи на те, що позивач забезпечує населення та бюджетні установи м.Сімферополя гарячою водою, ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» 15.5.2008р винесло та спрямувало позивачу доручення №71 про відключення від газозабезпечення підприємства боржника за спожитий природний газ та опломбування вхідної запірної арматури, тобто на відключення від газопостачання позивача та 21.5.2008року була припинена подача газу у котельні, розташовані у м.Алушта, а 22.5.2008р – в м.Джанкої.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду звертаються особи за захистом своїх порушених чи оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, що кореспондується із положеннями статті 21 ГПК України, де до позивачів віднесено осіб, які пред’явили позов або в інтересах яких пред’явлено позов саме про захист порушеного права чи охоронюваного законом інтересу.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та свого інтересу, а стаття 16 цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Юридична зацікавленість позивача у вирішенні спору судом, покладає на нього обов’язок довести, що цивільні права та інтереси позивача, за захистом яких він звертається до суду, порушені, не визнаються чи оспорюються відповідачем.

Тоді як в ході розгляду справи суд встановив, що цивільні права та інтереси позивача не порушені та не оспорюються відповідачем на момент звернення позивача з позовом до суду, а лише можуть бути порушені у наступному, що позивач зазначив у своїй позовній заяві.

Витрати по оплаті держмита, інформаційно-технічних послуг судового процесу відносяться на позивача.

У судовому засіданні оголошувалась перерва на 02.7.2008 року для підготовки рішення.

Рішення оголошене 02.7.2008р

Керуючись ст.ст.49,77,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.