ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.08                                                                                           Справа№ 3/166А

Суддя Н.Березяк при секретарі І.Торська розглянула матеріали справи

за позовом ЛМКП „Львіводоканал”, м. Львів

до відповідача : ДПІ у м. Львові

Про скасування податкових повідомлень-рішень

За участю представників:

від позивача: Оприск З.Л. -представник

від відповідача: Борівець І.Б. - представник

Представникам сторін роз’яснено права та обов‘язки , передбачені ст.ст.49,51 КАС України.

Суть спору: Подано позов ЛМКП „Львіводоканал” до ДПІ у м. Львові про скасування податкових повідомлень-рішень №/0/19116 від 22.10.2007 року, № /2/4192 від 29.02.2008 року, № /3/9356 від 21.05.2008 року.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задоволити позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві, матеріалах справи та поясненнях наданих в судовому засіданні.

Відповідач проти позову заперечує з підстав і мотивів викладених у відзиві на позов та додаткових запереченнях.

В судовому засіданні 25.06.2008 року оголошувалась перерва до 01.07.2008 року.

01.07.2008 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності , встановив наступне:

Державною податковою інспекцією у м. Львові 19.10.2007 року складено Акт про порушення податкового законодавства №34/15-3 , яким встановлено порушення ЛМКП „Львіводоканал” п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податку перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181 від 21.12.2000 року, ст.9 Закону України «Про систему оподаткування»№1251- ХІІ від 25 червня 1991р., а саме - порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання із збору за спеціальне використання водних ресурсів.

На підставі даного Акту перевірки відповідачем 22.10.2007 року прийнято податкове повідомлення-рішення № /0/19116, яким за порушення позивачем на 221 календарного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання із збору за спеціальне використання водних ресурсів в розмірі 210 155,18 грн. до ЛМКП „Львівводоканал” застосовано штрафні санкції в розмірі 50% в сумі 105 077,63 грн.

Позивач не погоджується з податковим повідомленням-рішенням, що стало підставою його оскарження в судовому порядку.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

При прийнятті постанови, суд виходив з наступного :

ДПІ у м. Львові на підставі Акту перевірки ЛМКП „Львівводоканал” від 22.10.2007 року прийнято податкове повідомлення-рішення № /0/19116, в якому встановлено порушення позивачем граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання із збору за спеціальне використання водних ресурсів, передбаченого п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податку перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181 від 21.12.2000 року та на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податку перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181 від 21.12.2000 року за затримку на 221 календарний день граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 210 155,18 грн. ЛМКП „Львівводоканал” зобов’язано сплатити штраф в розмірі 50% в сумі 105 077,63 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.10.2005 року до ДПІ у м.Львові подано Розрахунок збору за збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики за 9 місяців 2005 року.

Сума, визначена в Розрахунку збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики не оспорюється.

Заслуговує на увагу суду твердження позивача про те, що ставки, механізм справляння (порядок обчислення і справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів, складання розрахунків, їх подання до органів державної податкової служби та сплату до бюджетів) встановлено підзаконними нормативно - правовими актами, а саме Наказом Міністерства фінансів України, Державної податкової адміністрації України, Міністерства економіки України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 1 жовтня 1999 року № 231/539/118/219, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 жовтня 1999 р. за № 711/4004 „Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту”.

Відповідно до п.12. ст. 14 Закону України " Про систему оподаткування" збір за спеціальне використання водних ресурсів, належить до загальнодержавних. Проте, ставки, механізм справляння даного збору встановлено підзаконними нормативно-правовими актами, а саме: Наказом Міністерства фінансів України, Державної податкової адміністрації України, Міністерства економіки України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 1 жовтня 1999 року № 231/539/118/219, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 жовтня 1999 р. за № 711/4004 „Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту”.

В ст. 1 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами” №2181 від 21.12.2000р. визначено, що штрафна санкція (штраф) —це плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов’язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв’язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами (1.5); податкове зобов'язання –це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України (п.1.2.).

Виходячи з Конституції України закон України - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили. Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні (стаття 75 Конституції України). Право приймати закони, вносити до них зміни у разі, коли воно не здійснюється безпосередньо народом (статті 5, 38, 69, 72 Конституції України), належить виключно Верховній Раді України (пункт 3 частини першої статті 85 Конституції України) і не може передаватись іншим органам чи посадовим особам.

Враховуючи, що порядок та строки сплати збору за спеціальне використання водних ресурсів, не визначені ні Законом України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами” №2181 від 21.12.2000р. ні іншими законами України, відповідно відсутні правові підстави вважати збір за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету податковим зобов’язанням в розумінні Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами” №2181 від 21.12.2000р.

В п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податку перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181 від 21.12.2000 року, з посиланням на який винесено оспорюване податкове повідомлення-рішення, зазначається, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Оскільки збір за спеціальне використання водних ресурсів не є податковим зобов’язанням в розумінні Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами” №2181 від 21.12.2000р., відповідно відсутній факт затримки більше 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, що спростовує доводи відповідача про затримку на 221 календарний день сплати позивачем узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 210 155,18 грн.

За таких обставин, відповідачем неправомірно застосовано приписи п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами” при прийнятті оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

Необґрунтованим є доводи податкової інспекції про те, що згідно п. 17.3 ст. 17 Закон України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-ІІІ від 21.12.2000 року сплата (стягнення) штрафних санкцій, передбачених цією статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум.

Однією з умов застосування фінансових санкцій відповідно до п. 17.1.7 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" ( 2181-14 ) є порушення платником податків граничних строків проведення платежів, встановлених цим Законом. Оскільки строки сплати збору за спеціальне використання водних ресурсів встановлюються спеціальним Законом, то у відповідача відсутні правові підстави розповсюджувати дію Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" в частині застосування фінансових санкцій за порушення строків на дані правовідносини.

У статті 1 цього Закону податкове зобов'язання визначено як зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та в строки, визначені цим Законом або іншими законами України (пункт 1.2), а податкове повідомлення - як письмове повідомленням контролюючого органу про обов'язок платника податків сплатити суму податкового зобов'язання, визначений контролюючим органом у випадках, передбачених цим Законом (пункт 1.9).

Таким чином, податкове повідомлення-рішення як форма акта ненормативного характеру може застосовуватися лише щодо обов'язків зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), вичерпний перелік яких наведено у статтях 14, 15 Закону України від 25 червня 1991 року N 1251-XII "Про систему оподаткування".

У зазначених нормах штрафна санкція, застосована відповідачем, не визначена як податок або збір (обов'язковий платіж). Тому обов'язок позивача зі сплати штрафу за порушення норм Закону не належить до категорії податкового зобов'язання або податкового боргу.

Згідно із вимогами ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти позову. В порушення зазначеної норми Відповідач не надав суду жодних доказів правомірності прийняття ним оскаржуваних повідомлень-рішень, що є підставою для задоволення позовних вимог ЛМКП „Львівводоканал”.

З урахуванням положень чинного законодавства України, практики його застосування найвищою судовою інстанцією, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Судові витрати, за згодою сторін, покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 71, 160-163, 167 , п.3, 6 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Львові № /0/19116 від 22.10.2007 року.

3. Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Львові № /2/4192 від 29.02.2008 року.

4. Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Львові № /3/9356 від 21.05.2008 року.

5 Судові витрати покласти на позивача.

Постанову може бути оскаржено в порядку, визначеному главою 1 розділу ІV КАС України.

Повний текст Постанови виготовлений та підписаний, в порядку, визначеному ч.3 ст.160 КАС України, 04.07.2008р.

Суддя                                                                                                     Березяк Н.Є.