ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2008                                                             Справа №3/184-3/30-17/8

час прийняття 11 год. 50 хв.

м. Полтава

за позовом Акціонерного комерційного банку "Правекс-Банк" ,м.Київ

до Державної податкової інспекції у м.Полтаві, м.Полтава

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення ДПІ у м.Полтаві №/0 від 03.08.2004р.

Суддя Ю.О. Коршенко

секретар Н.С.Кобець

Представники:

від позивача: Хлистун І.М. дов. №94/Д віл 08.01.2008р.

від відповідача: Кінаш Л.О. дов. №1294/9/10-227 від 04.02.2008р.

Суть спору: Розглядається позов Акціонерного комерційного банку "Правекс-Банк" до Державної податкової інспекції у м.Полтаві про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення ДПІ у м.Полтаві №/0 від 03.08.2004р.

Представник позивача у позовній заяві та у судовому засіданні на позовних вимогах наполягає посилаючись на те, що основні механізми нарахування і стягнення прибутковго податку, в тому числі визначена шкала ставок із встановленням неоподаткованого мінімуму у розмірі мінімальної заробітної плати.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує з мотивів викладених у запереченні на позовну заяву, в яких посилається на Інструкцію"Про пибутковий податок з громадян", якою визначено, що в погресивну шкалу ставок оподаткування введено неоподаткований мінімум, а не мінімальну заробітну плату.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

податковим органом було здійснено комплексну перевірку АКБ "Правекс-Банк" з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.04.2001р. по 01.10.2003р. За результатами перевірки був складений Акт №1870/23-4/24829909 від 30.07.2004р. В Акті податковий орган посилається на те, що позивачем при оподаткуванні сукупних місячних доходів працівників за основним місцем роботи було застосовано мінімальні заробітні плати, а не неоподаткований мінімум гродадян, чим порушено норми Декрету Кабінету Міністрів України №13-92 від 26.12.1992р. про прибутковий податок з громадаян, Інструкції про прибутковий податок з громадян" та Указу Президента України №1082/95 від 21.11.1995р. "Про внесення змін до Указу Президента України від 13.09.2004р. №519".

На підставі вказаного Акту ДПІ у м.Полтаві винесено податкове повідомлення-рішення №/0 від 03.08.2004р., чким визначено суму податковго зобов"язання по прибутковому податку на загальну суму 78 748,92 грн. в тому числі 26 249,64 грн. основний платіж та 52499,28 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

При здійсненні перевірки податковий орган керувався положеннями Указу Президента Україїни "Про збільшення неоподаткованого мінімуму доходів громадян".

Дослідивши матеріали справи суд, встановив:

Конституцією України, закрема ст.92, встановлено, що система оподаткування, податки та збори встановлюється виключно законами України.

Принципи побудови системи оподаткування, види податків, зборів та інших обов"язкових платежів,напрями їх зарахування і викоистання, перелік платників податків та об"єктів оподаткування, як і відповідальність за порушення податковго законодавства визначаються Законом України "Про ситему опоадткування" від 25.06.1991р.

Відповідно до Закону України "Про ситему оподаткування", ставки, механізми справляння податків та зборів (обов"язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електичну та теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності і пільги, щодо оподаткуваня не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів України про оподаткування.

П.1 Постанови Верховної Ради України №363 від 24.12.1998р. "Про застосування нормативно-правових актів з питань оподаткування в Україні" містить положення проте, що будь-які нормативно-правові акти, що не мають сили закону і видані з порушенням вимог Закону України "Про встановлення ставок податків і зборів (обов'язкових платежів),інших елементів податкових баз, а також пільг щодо оподаткування", якими збільшувалися ставки податків і зборів (обов'язкових платежів) або змінювалися об'єкти оподаткування, інші елементи податкових баз та пільги з оподаткування, а також ті, якими встановлювалися податки і збори (обов'язкові платежі), що не були визначені Законом України "Про систему оподаткування",не застосовуються у частині, що суперечить Закону України "Про порядок встановлення ставок податків і зборів (обов'язкових платежів), інших елементів податкових баз, а також пільг щодо оподаткування" з моменту їх видання, та не підлягають виконанню платниками податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до ст.14 Закону України 2Про систему оподаткування в Україні" податок на доходи фізичних осіб віднесено до загальнодержавних податків..

На момент виникнення спірних правовідносив (починаючи зх 01.01.1993р.) діяв Декрет Кабінету Міністрів України №13-92 від 26.12.1992р. "Про прибутковий податок з громадян" (далі -Декрет).

Ст.2 Декрету вказує на те, що об'єктом оподаткування у громадян, які мають постійне місце проживання в Україні, є сукупний оподатковуваний доход за календарний рік (що складається з місячних сукупних оподатковуваних доходів), одержаний з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Сукупний оподатковуваний доход зменшується на суму, що не перевищує за кожний повний місяць, протягом якого одержано доход, встановленого чинним законодавством розміру мінімальної місячної заробітної плати (неоподатковуваний мінімум). Неоподатковуваний мінімум введено в шкалу ставок оподаткування, відповідно до якої прибутковий податок з сукупного оподатковуваного доходу громадян за місцем основної роботи (служби, навчання) обчислюється виходячи з того, шо 1 мінімальна заробітна плата включно не оподатковується.

Нарахування, утримання і перерахування до бюджету прибуткового податку здійснюється підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які провадять виплати доходів. Обчислення податку протягом року провадиться з суми місячного сукупного оподатковуваного доходу за ставкою, визначеною відповідно до статті 7 цього Декрету.

Декретом не встановлено інших ставок для обчислення прибутковго податку із сукупного оподаткованого доходу громадян (починаючи з одного неоподаткованого мінімуму - 17 грн.), вона повинна застосовуватися до всіх об"єктів оподаткування.

Виходячи з вищевикладеного неоподатковуваним мінімумом для обчислення прибуткового податку з громадян за місцем основної роботи є мінімальна заробітна плата.

Розмір мінімальної заробітної плати законодавчо врегульований.

Зміни щодо визначення ставки оподаткування до ст.ст. 6-7 Декрету у законодавчому порядку не вносилися.

Законом Укроаїни від 19.12.1992р. "Про тимчасове делегування Кабінету Міністрів України повноважень видавати декрети в сфері зоконодавчого регулювання" Кабінету Міністрів України тимчасово до 21.05.1993року делеговано видавати декрети в сфері законодавчого ргулювання питань передбачених п.13 ст.97 Конституції УРСР. На підставі цих повноважень КМУ було прийнятор Декрет 2Про прибутковий податок з громадян".

Указом Президента України "Про збільшення неоподаткованого мінімуму тп ставки прогресивного оподаткування доходів громадян" від 13.09.1994р. №519/94 встановлено ставку прогресивного оподаткування доходів виходячи з неоподаткованого мінімуму. Вказаний Указ Президента прийнятий на підставі ст. 114-5 Конституції УРСР, відповідно до якої на період до прийняття нової Конституції України Президент укроаїни ухвалює указиз питань економічної реформи, не врегульованих законом України, з наступним затвердженням ВРУ.

На час видання Указу відносини щодо застосування ставок та порядок стягнення прибутковогг податку вже врегульовані Декретом про прибутковий податок, прийнятий раніше за Указ. Отже, зміни щодо розміру неоподаткованого мініму, які були встановлені в Укказі Президента, не мають юридичної сили, а відповіено не можуть бути підставою для пооведенння розрахунків.

Таким чином, застосування до спірних правовідносин приписи Указу Президента України "Про збільшення неоподатковного мінімуму та ставки прогресивного оподаткування доходів громадян" без внесення відповідних змін до приписів Декрету, щодо встановлення ставок оподаткування за вказаним Декретом, являється безпідставним.

ДПІ у м.Полтаві відповідно до п.п. 17.1.9 п.17.1. ст.17 Закону України "Про порядок погашеннязобов"язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли платник податків здійснює продаж (відчуження) товарів (продукції) або здійснює грошові виплати без попереднього нарахування та сплати податку, збору (обов'язкового платежу), якщо відповідно до законодавства таке нарахування та сплата є обов'язковою передумовою такого продажу (відчуження) або виплати, такий платник податків сплачує штраф у подвійному розмірі від суми зобов'язання з такого податку, збору (обов'язкового платежу).

ДПІ на підставі п.п.17.1.9. п.17.9 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов"язань платників податків перед бюджетами та державними ільовими фондами" застосувала штрафні (фінансові) санкції.

Враховуючи те, що порушень з боку позивача приписів Декрету, щодо застосування ставок оподаткування судом не встановлено, відповідно застосування штрафних санкцій податковим органом являється неправомірним.

Відповідно до ст.. 71 КАС України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб”єкта владних повноважень обов”язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльність покладається на відповідача.

Відповідач правомірність податкового повідомлення –рішення не обгрунтував та не довів .

З огляду на вищевикладене, податкове повідомлення –рішення ДПІ №/0 від 03.08.2004р., яким визначено податкове зобов"язання по прибутковому податку в сумі 78 748,00 грн. слід визнати нечиним.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 158-163 та п. 6 р. VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Полтаві №/0 від 03.08.2004р., яким визначено податкове зобов"язання по прибутковому податку в сумі 78 748,00 грн., в тому числі 26 249,64 грн. основний платіж та 52 499,28 грн. штрафна (фінансова) санкція.

3. Стягнути з Державного бюджету України (рахунок ВДК м. Полтави, № 0002 ГУДКУ в Полтавській області, МФО 831019, ЗКПО 34698804, код платежу 22090200) на користь АКБ "Правекс-банк" (Кловсський узвіз,9/2, м.Київ 01021, к/р 01 у Головному управлінні НБУ по м.Києву та Києвській обасті, МФО 321024, ) відшкодування витрат по сплаті державного мита в сумі 85,00 та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне судового процесу.

Видати за заявою стягувача виконавчий документ з набранням постановою законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                     Ю.О. Коршенко