ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 квітня 2008 р.

№ 14/344-ПН-07

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

головуючого

Остапенка М.І.

суддів :

Борденюк Є.М. Харченка В.М.

розглянувши касаційну скаргу

ТОВ
"Транспортно-експедиційне підприємство "Транстехсервіс"

на постанову

Запорізького апеляційного
господарського суду від 06.02.2008 року

у справі

№ 14/344-ПН-07

за позовом

ОСОБА_1

до

ТОВ
"Транспортно-експедиційне підприємство "Транстехсервіс"

про

стягнення 3 531 грн.

у вересні 2007 року, ОСОБА_1
звернувся до господарського суду Херсонської області з позовом про стягнення з
ТОВ "Транспортно-експедиційне підприємство "Транстехсервіс"
вартості частини майна, пропорційно його частки у статутному фонді.

В обґрунтування своїх вимог,
позивач зазначив, що у 1994 році відбулась приватизація Херсонського
транспортно-експедиційного підприємства 16596, реорганізованого у ТОВ
"Транспортно-експедиційне підприємство "Транстехсервіс" і його
частка у майні товариства, як члена трудового колективу, склала 1, 35 %.

26.06.2000 року позивач подав заяву
про вихід з товариства, але йому було виплачено лише 200 грн., що складає 1,35
% від статутного фонду товариства, а не 1,35 % від всього майна, як того
передбачає ст. 54 Закону України "Про господарські товариства", а
тому він просив суд прийняти рішення, яким стягнути дійсну вартість його частки
у майні на час виходу зі складу учасників товариства.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 14.11.2007 року позов задоволено частково. Постановлено
про стягнення з ТОВ "Транспортно-експедиційне підприємство
"Транстехсервіс" на користь ОСОБА_1 1 529 грн. 35 коп.

За наслідками перегляду справи в
апеляційному порядку, постановою Запорізького апеляційного господарського суду
від 06.02.2008 року апеляційна скарга відповідача залишена без задоволення, а
рішення господарського суду першої інстанції -без змін.

Постановлені судами рішення
оскаржено у касаційному порядку й ухвалою Вищого господарського суду України
від 31.03.2008 року, порушено  касаційне
провадження у справі за касаційною скаргою відповідача, у якій він посилається
на неправильну правову оцінку судами обставин справи, помилковість висновків
щодо обґрунтованості позовних вимог і просить прийняті у справі судові рішення
скасувати, постановивши нове рішення про відмову у позові.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи,
судова колегія не  вбачає підстав для її
задоволення, з огляду на  наступне.

Згідно ст. 54 Закону України
"Про господарські товариства", при виході учасника з товариства з
обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства,
пропорційна його частці у статутному фонді. Виплата провадиться після
затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12
місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може
бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Як встановлено господарським судом
першої інстанції та під час перегляду справи в апеляційному порядку, при виході
позивача зі складу учасників товариства за його заявою від 26.06.2000р., вартість
частини майна товариства, пропорційна його частці в 1,35 % статутного капіталу
товариства, за винятком 200 грн., у повному обсязі не сплачена, що відповідачем
не оспорюється, зокрема і у касаційній скарзі.

На час виходу позивача зі складу
учасників, вартість майна товариства складала 128 100 грн., що надавало
позивачу право на 1 729 грн. 35 коп.

У строки, визначені ст. 54 Закону
України "Про господарські товариства", спірна сума сплачена не була,
а тому при такому положенні, господарський суд першої інстанції та апеляційний
господарський суд правомірно постановили про стягнення залишку заборгованості,
відновивши при цьому строк позовної давності за наявними у справі обставинами,
яким касаційна інстанція не вправі давати іншу ніж суди оцінку, а тому підстав
для скасування прийнятих у справі судових рішень, з мотивів, наведених в
касаційній скарзі, колегія суддів Вищого господарського суду України не
вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.
ст. 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України,
-

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення господарського суду Херсонської області від 14.11.2007
року та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 06.02.2008
року -без змін.

Головуючий                                                                          М.І.
Остапенко

Судді
Є.М.Борденюк

В.М. Харченко