ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

23.06.2008

Справа №2-16/1778-2008А

За позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю «ТорговийДом «Фаворит» (95000, м. Сімферополь, вул.. М. Залки, 27 кв. 67, фактична адреса: м. Сімферополь, вул.. Субхи, 1, р/р 0101 в КВ ВАТ «Сведбанк» м. Сімферополь ОКПО 31859504, МФО 300164)

До відповідача - ДПІ в м. Сімферополі (95053, м. Сімферополь, вул.. Мате Залки, 1/9)

Про скасування податкових повідомлень – рішень

Суддя В.А.Омельченко

Секретар судового засідання Хлебнікова Н.С.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Комарова Н.О. - представник, дов. б/н від 03.12.2007 року

Від відповідача – Долгіх О.Л. - нач. відділу представництва, дов. № 1504/9/10- від 09.02.2007 року

Суть спору - Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю „Торговий Дом „Фаворит” звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом до Державної податкової інспекції в м. Сімферополі про скасування податкових повідомлень-рішень №/1 від 10.01.2008р., № /1 від 10.01.2008р. та № /1 від 10.01.2008р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що він співпрацював з Приватним підприємством «Омега-Центр» у 2004, 2005р.р., коли ще не було Київським районним судом м. Кіровограда прийнято заочне рішення від 13.06.2006р. про визнання недійсними свідоцтва платника ПДВ, статутних документів ПП «Омега-Центр», а також документів, виписаних цим підприємством, в тому числі податкових накладних.

Також вказує, що в свій час, по господарським операціям з даним підприємством (постачання спецій для виробництва рибних консервів) сторони свої зобов’язання виконували в повному обсязі, на момент їх виконання вони були законними та не суперечили законодавству. Крім того, зазначає, що укладені з ПП «Омега-Центр» угоди недійсними у судовому порядку не визнані. У зв’язку з цим вважає, що всі витрати з придбання товарно-матеріальних цінностей були віднесені ним до валових витрат обґрунтовано, оскільки отримана від ПП «Омега-Центр» сировина використовувалась позивачем виключно у своїй господарській діяльності, що відповідає п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

За таких обставин позивач вважає, що ним не було допущено порушення п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а також п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», оскільки до перевірки були надані прибуткові та податкові накладні, банківські виписки, ПП «Омега-Центр» під час співпрацювання було зареєстровано платником ПДВ та мало індивідуальний податковий номер, а відповідно, мало право виписувати податкові накладні на проданій товарно-матеріальні цінності.

Відповідач проти позову заперечує і пояснив, що згідно акту позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ТД «Фаворит» з питань правових взаємовідносин з Приватним підприємством «Омега-Центр» (м. Кіровоград» за період з 01.04.2004р. по 30.06.2005р. за № 6499/23-7/31859504 від 15.10.2007р. встановлений факт взаємостосунків позивача з ПП „Омега-Центр», у якого позивач придбав спеції.

В той же час, згідно даних ДПА в АР Крим, встановлено, що ПП «Омега-центр» (м. Кіровоград, вул.. Менделєєва, 37, кв. 2), зареєстроване Реєстраційною Палатою Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 24.07.2000р. та перереєстроване в грудні 2003р. в частині зміни місцезнаходження його засновника – Полякова О.М., за вказаною у статутних документах адресою не знаходиться. Заочним рішенням Київського районного суду м. Кіровограда від 13.06.2006р. визнані недійсними з моменту реєстрації на Полякова О.М. (з 25.12.2003р.) статутні документи ПП «Омега-Центр» та свідоцтво платника ПДВ.

У зв’язку з цим ДПІ в м. Сімферополі вважає неправомірним віднесення позивачем витрат по даним операціям до складу валових витрат, а сплаченого у складі вартості спецій ПДВ – до складу податкового кредиту, що і стало підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

У відзиві на позов відповідач також вказав, що всупереч ст.. 208 Цивільного кодексу України, позивачем і ПП «Омега-Центр» не додержано письмової форми щодо укладених ними правочинів.

Згідно з п. 6 Закону України “Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України” № 2953-ІV від 06.10.2005р., що набрав чинність 01.11.2005р., до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991р. (1798-12), вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Слухання справи відкладалось та в судовому засіданні оголошувалась перерва в порядку ст. 150 КАС України.

Після перерви слухання справи було продовжено.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд –

ВСТАНОВИВ:

26.09-09.10.2007р. ДПІ в м. Сімферополі проведена невиїзна документальна перевірка ТОВ «Торговий Дом «Фаворит» з питань правових відносин з ПП «Омега-Центр» за період з 01.04.2004р. по 30.06.2005р.

Під час перевірки встановлено порушення позивачем п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” в редакції Закону від 22.05.1997р. № 283/97-ВР з наступними змінами і доповненнями, що виразилося у завищенні валових витрат протягом перевіреного періоду, внаслідок чого занижена сума податку на прибуток на суму 58 262 грн., в тому числі за 2-й квартал 2004р. – 14 687 грн., за 3 квартал 2004р. – 14 930 грн., за 4 квартал 2004р. – 22 068 грн. та за 1 квартал 2005р. – 6 577 грн.

Крім того, перевіркою встановлено порушення позивачем п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” № 168/97-ВР від 03.04.1997р. з наступними змінами і доповненнями, що виразилося у заниженні податкових зобов’язань з ПДВ в розмірі 17 375грн., в тому числі:

-          у вересні 2004р. – 4 269грн.;

-          у жовтні 2004р. – 3 678грн.;

-          у листопаді 2004р. – 4 166грн.;

-          у січні 2005р. – 2 077грн.;

-          у лютому 2005р. – 733 грн.;

-          у березні 2005р. – 2 452 грн.

та завищення від’ємного значення податкового зобов’язання з ПДВ за грудень 2004р. у розмірі 9 810 грн.

Вказані порушення виявлені по господарським операціям, які підприємство мало протягом періоду, що перевірявся, з ПП «Омега-Центр».

За наслідками перевірки відповідачем складено акт перевірки за № 6499/23-7/31859504 від 15.10.2007р., який було покладено в основу винесених ДПІ в м. Сімферополі 26.10.2007р. податкових повідомлень-рішень № /0, яким позивачу визначена сума податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 34 374грн., в тому числі 22 916грн. основного платежу і 11 458грн. штрафних санкцій, а також № /0, яким позивачу визначена сума податкового зобов’язання з податку на прибуток підприємств в сумі 65 362,50грн., в тому числі 43 575,00грн. основного платежу і 21 787,50грн. штрафних санкцій.

Не погодившись з даними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до ДПІ у м. Сімферополі.

Рішенням ДПІ у м. Сімферополі «Про результати розгляду первинної скарги» №76639/10/25023 скарга позивача задоволена частково: залишено без змін податкове повідомлення-рішення № /0 від 26.10.2007р. про сплату податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 43 575,00 грн. та 21 787,50 грн. штрафних санкцій; скасовано податкове повідомлення-рішення № /0 від 26.10.2007р. в частині 9810,00 грн. нарахованого ПДВ та 4905,00 грн. штрафних санкцій; а також прийнято податкове повідомлення-рішення (форма «В1») про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 9810,00 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 4 905,00 грн.

З вказаним рішенням позивач також не погодився і звернувся з повторною скаргою до ДПА в АР Крим.

Рішенням ДПА в АР Крим № 165/10/25-023 від 24.01.2008р., у зв’язку з порушенням позивачем встановленого 10-денного строку для подання скарги на податкові повідомлення-рішення, скарга позивача залишена без розгляду.

10.01.2008р. ДПІ у м. Сімферополі винесені податкові повідомлення-рішення №/1 про сплату податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 43 575,00 грн. та 21 787,50 грн. штрафних санкцій, № /1 про сплату податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 19 659,00 грн., в тому числі 13 106,00 грн. основного платежу та 6553,00 грн. штрафних санкцій, а також №/1 про зменшення суми податкового відшкодування ПДВ в розмірі 4 905,00 грн.

Суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ТД «Фаворит» є обгрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи та зазначено в акті перевірки (а.с 15-16), у період з 25.05.2004р. по 28.03.2005р. ПП «Омега-Центр» здійснювало позивачу по справі продаж спецій. За вказаними господарськими операціями ПП «Омега-Центр» виписувало та надавало позивачу податкові накладні, що підтверджується актом перевірки.

Проведення даних операцій підтверджується також прибутковими накладними, банківськими виписками та ін., що не заперечується ДПІ у м. Сімферополі по суті.

Як зазначено в акті перевірки, згідно представлених Журналу-ордеру по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» за період з 01.06.2004р. по 30.06.2005р. загальна сума поставки ТМЦ склала 279 656,65 грн., у тому числі ПДВ – 42 778,98 грн. Кредиторська заборгованість по рахунку 631 станом на кінець періоду, що перевіряється, відсутня.

Витрати по придбанню вищевказаних товарно-матеріальних цінностей від ПП «Омега-Центр» у загальній сумі 233 048 грн. позивач відніс до валових витрат відповідних періодів та відобразив це у Деклараціях з прибутку підприємства, а сплачений у складі вартості товарів ПДВ – до складу податкового кредиту на підставі отриманих податкових накладних.

Як було встановлено під час перевірки, ПП «Омега-центр» (м. Кіровоград, вул.. Менделєєва, 37, кв. 2), зареєстроване Реєстраційною Палатою Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 24.07.2000р. та перереєстроване в грудні 2003р. в частині зміни місцезнаходження його засновника – Полякова О.М., за вказаною у статутних документах адресою не знаходиться. Заочним рішенням Київського районного суду м. Кіровограда від 13.06.2006р. визнані недійсними з моменту реєстрації на Полякова О.М. (з 25.12.2003р.) статутні документи ПП «Омега-Центр» та свідоцтво платника ПДВ.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо – безпосередньо після її закінчення.

П. 5.1 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” визначає, що валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) – це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, придбані спеції використовувались позивачем у власній господарській діяльності – при виробництві консервів. Доказів зворотного відповідачем по справі суду не надано.

Згідно з п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Як передбачено п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Таким чином, за змістом цієї норми, підставою для невключення до складу валових витрат є лише випадок повної відсутності будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, а тому і неможливість віднесення до складу валових витрат підприємства сум, не підтверджених документально.

Проте, як свідчить акт перевірки, відповідачем були досліджені відповідні документи, що підтверджували здійснення господарських операцій з ПП «Омега-Центр», а саме: прибуткові накладні, податкові накладні, рахунки, банківські виписки -докази здійснення оплати, які за своєю формою та змістом відповідають вимогам Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” щодо первинних облікових документів (ст. 9 Закону), а тому їх слід вважати належними доказами валових витрат.

Ст.. 202 ЦК України визначає, що угодою є дія особи, спрямована на придбання, зміну або припинення цивільних прав і обов’язків.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В той же час, вимоги щодо форми угоди встановлені ч. 4 ст. 203 ЦК України - угода повинна укладатися у формі, встановленій законом.

В силу ст. 207 ЦК України угода вважається вчиненою у письмовій формі, якщо її зміст зафіксовано в одному чи декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Угода вважається також вчиненою у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв’язку.

Усно можуть вчинятися угоди, які повністю виконуються сторонами в момент їх вчинення, за виключенням угод, що підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також угод, недотримання письмової форми яких тягне їх недійсність.

Жодною нормою ЦК України та ГК України не встановлено, що договор поставки обов’язково повинен укладатись в письмовій формі, а також те, що недотримання письмової форми угоди поставки між юридичними особами тягне її недійсність чи нікчемність.

Вказані угоди не оспорені, в судовому порядку недійсними не визнані, а тому їх не можна вважати такими, що не відповідають вимогам Закону.

П. 5.11 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” також вказує, що встановлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

За таких обставин справи, суд вважає, що позивач правомірно відніс понесені за цими операціями поставки витрати до складу валових витрат та вважає неправомірними доводи відповідача про те, що недійсність вищезазначених угод витікає з недійсності статутних документів та свідоцтва ПДВ ПП «Омега-Центр».

Таким чином, як свідчать матеріали справи, висновки перевіряючих про не підтвердження понесених витрат первинними документами не відповідають дійсності і носять характер припущення, що не допускається відповідно до п.2.3.4 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України № 327 від 10.08.2005р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2005р. за № 925/11205.

В той же час, ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов’язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування та їх посадових осіб діяти тільки з підстав, в межах повноважень і способом, передбаченими Конституцією і законами України.

Крім того, суд не погоджується з доводами відповідача про порушення позивачем вимог п.п. 7.4.1 п. 7.4, п.п. 7.7.1 п. 7.7 та п.п. 7.7.10 п. 7.7. ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, що виразилося у заниженні податкових зобов’язань з ПДВ в розмірі 17 375грн. по спірним операціям з придбання спецій у ПП «Омега-Центр».

Так, відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 6.1 ст. 6 та ст. 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв’язку з, в тому числі, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За правилами п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 даного Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чеку) – в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків.;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 даного Закону не підлягають включенню до податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв’язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). В свою чергу, в розумінні даного Закону, податкові накладні можуть бути виписані виключно особами, які є платниками ПДВ.

Як свідчать матеріали справи, податковий кредит позивача по спірним операціям протягом періоду, що перевірявся, підтверджується відповідними податковими накладними, виписаними платниками ПДВ – ПП «Омега-Центр» та були досліджені перевіряючими при перевірці.

Вказані податкові накладні містять всі необхідні реквізити та виписані відповідно до Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України № 165 від 30.05.1997р. з наступними змінами і доповненнями.

Крім того, п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 даного Закону визначає, що якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв’язку з таким придбанням не включається до складу податкового кредиту.

Таким чином, всі суми, що сплачені (нараховані) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів або послуг, вартість яких відноситься до складу валових витрат, відносяться до податкового кредиту.

Правомірність віднесення сплачених за спірними операціями сум до валових витрат встановлена судом.

Як вбачається з Рішення ДПІ у м. Сімферополі № 76639/10/25023 «Про результати розгляду первинної скарги» (а.с. 27), підставою винесення податкового повідомлення-рішення №/1 від 10.01.2008р. про зменшення суми податкового відшкодування ПДВ в розмірі 4 905,00 грн. стало те, що заявлена ТОВ «Торговий Дом «Фаворит» у стр. 25 податкової декларації з ПДВ за грудень 2004р. сума бюджетного відшкодування в розмірі 88 181 грн. перекрита наступними нарахованими платежами.

Як пояснив відповідач, маються на увазі саме нарахування податків згідно зі спірними податковими повідомленнями-рішеннями за операціями поставки з ПП «Омега-Центр».

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про безпідставність та неправомірність нарахованих відповідачем платежів ПДВ та податку на прибуток, суд вважає, що вищевказане податкове повідомлення-рішення також підлягає скасуванню.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов’язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування та їх посадових осіб діяти тільки з підстав, в межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

В свою чергу, ч. 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів того, що донарахування позивачу податку на прибуток та ПДВ, та як слідство, застосування штрафних санкцій, спірними податковими повідомленнями-рішеннями здійснено обґрунтовано, ДПІ в м. Сімферополі суду не надано.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 3,40грн. з Державного бюджету України на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України.

Вступна та резолютивна частини постанови оголошені у судовому засіданні 23.06.2008р.

Постанова складена у повному обсязі та підписана 27.06.2008р.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 94, 98, 122, 158-164, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м. Сімферополі №/1 від 10.01.2008р., № /1 від 10.01.2008р. та №/1 від 10.01.2008р.

3.          Стягнути з Державного бюджету України (р/р 0002 у банку отримувача: Управління Державного казначейства в АР Крим, отримувач: Держбюджет м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 22301854) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий Дом „Фаворит” (м. Сімферополь, вул.. М. Залки, 27 кв. 67) витрати по сплаті судового збору в сумі 3,40грн.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня складання постанови в повному обсязі, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви ( ст. 254 КАС України)

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Омельченко В.А.