ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.06.08 р.                     Справа № 39/117пн

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіной Н.С.

при секретарі судового засідання Волобуєвій А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом: Закритого акціонерного товариства “Мініметалургійний завод “Істіл (Україна)” м. Донецьк

До відповідача: Комунального підприємства “Бюро технічної інвентаризації м. Донецька” м. Донецьк

про: визнання права власності

За участю представників сторін:

від позивача: Мельник Н.В. – за довіреністю, Козирь О.Б. – за довіреністю;

від відповідача: Кочеткова В.В. – за довіреністю;

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Закрите акціонерне товариство “Мініметалургійний завод “Істіл (Україна)” м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального підприємства “Бюро технічної інвентаризації м. Донецька” м. Донецьк, про визнання права власності на приміщення третього поверху заводоуправління № 1 загальною площею 695 кв.м. у будівлі за адресою м. Донецьк, вул. І.Ткаченка, 122.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір купівлі-продажу № 5240/48 від 22.06.2001 р., додаткову угоду № 1 від 20.07.2001 р., технічний паспорт від 28.05.2008 р., договір оренди земельної ділянки № 53 від 24.12.2002 р. та додатки до нього, довідку № Ю-1938/2002, лист № 1076 від 15.05.2008 р.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, посилався на відсутність у позивача правоустановчих документів на спірне приміщення.

В судовому засіданні представником позивача надане клопотання про віднесення судових витрат на його рахунок.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд встановив.

22.06.2001 р. між позивачем, ЗАТ “Мініметалургійний завод “Істіл (Україна)” та ВАТ “Донецький металургійний завод”, укладено договір купівлі-продажу № 5240/48, який за своїм змістом та правовою природою є договором купівлі-продажу та підпадає під правове регулювання норм статей 224-240 ЦК УРСР.

20.07.2001 р. між сторонами укладено додаткову угоду № 1, згідно якої змінено умови договору в частині порядку здійснення розрахунків та передачі майна, у зв’язку з чим пункти 3, 6, 11 Договору викладені в новій редакції.

На виконання умов вказаного Договору, додаткової угоди № 1, Продавець передав, а Покупець прийняв у власність приміщення третього поверху заводоуправління №1 площею 695 кв.м., що розташовані в будівлі за адресою м. Донецьк, вул. І. Ткаченко, 122.

Згідно довідки КП “Бюро технічної інвентаризації м. Донецька” № 1076 від 15.05.2008 р. приміщення третього поверху заводоуправління №1 площею 695 кв.м., що розташовані в будівлі за адресою м. Донецьк, вул. І. Ткаченко, 122 за даними обліку КП “Бюро технічної інвентаризації м. Донецька” зареєстровані за ЗАТ “Мініметалургійний завод “Істіл (Україна)”.

Таким чином, виходячи зі змісту норм статті 12 Закону України „Про господарські товариства”, ст. ст. 128, 224 ЦК УСРС, а також п. 6 Договору в редакції додаткової угоди №1 від 20.07.2001 р. – позивач є добросовісним набувачем та власником спірних приміщень, отриманого на підставах, що визначені договором, та не суперечать закону.

Крім того, в порядку передбаченому Законом України “Про оренду землі”, Земельним кодексом України, позивач, згідно договору оренди земельної ділянки №53 від 24.12.2002 р., набув у платне строкове користування земельну ділянку площею 1064,3 кв.м., що знаходиться у на території Ленінського району м. Донецька по вул. І. Ткаченко, 122 із прибудинкової території будівлі для сплати до місцевого бюджету орендної плати за землю.

У відповідності до статті 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, якщо інше прямо не випливає із закону або не встановлене судом. Позивач може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За нормами статті 392 ЦК України, власник наділений правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписом ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

За своїм загальноправовим змістом, вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на приміщення третього поверху заводоуправління № 1 загальною площею 695 кв.м. у будівлі за адресою м. Донецьк, вул. І.Ткаченка, 122 – є засобом захисту цивільного права у вигляді визнання права, передбаченого ст.ст. 16, 392 ЦК України, 20 ГК України.

Порушення своїх прав позивач вбачає у відмові відповідача, Комунального підприємства “Бюро технічної інвентаризації м. Донецька”, від надання витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно через відсутність у позивача реєстраційного посвідчення на спірне майно.

Таким чином, враховуючи, що відповідач, згідно правової позиції оспорює та не визнає право власності позивача на означені приміщення, суд доходить висновку, що позивач правомірно звернувся до суду з відповідним позовом.

З огляду на наведене, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази неправомірності набуття позивачем права власності на спірне майно, позовні вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на приміщення третього поверху заводоуправління № 1 загальною площею 695 кв.м. у будівлі за адресою м. Донецьк, вул. І.Ткаченка, 122, підлягають задоволенню.

Судові витрати за клопотанням позивача покладаються на нього.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 328, 376 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 41, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Закритого акціонерного товариства “Мініметалургійний завод “Істіл (Україна)” м. Донецьк - задовольнити.

Визнати за Закритим акціонерним товариством “Мініметалургійний завод “Істіл (Україна)” м. Донецьк право власності на приміщення третього поверху заводоуправління № 1 загальною площею 695 кв.м. у будівлі за адресою м. Донецьк, вул. І.Ткаченка, 122.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя