ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 36/85

15.05.08

За позовом           Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державного комітету України із земельних ресурсів

До                              Київської міської ради

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача                    Інститут рибного господарства Української академії аграрних

наук

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача           1) Товариство з обмеженою відповідальністю

«Літораль»;

2) Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

Про                    визнання недійсним рішення № 1092/1753 від 12.07.2007р.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від прокуратури           Кравченко Н.М. –посвідчення № 283 від 18.12.2007р.

Від позивача                     не з’явився

Від відповідача           Безносик А.О., по довіреності № 225-КР-313

від 17.03.2008р.

Від третіх осіб                    не з’явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва переданий позов Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державного агентства земельних ресурсів України до Київської міської ради про визнання недійсним рішення Київської міської ради від 12.07.2007р. № 1092/1753 «Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Літораль»земельних ділянок для благоустрою території з влаштуванням скверів, парків, зон відпочинку та для будівництва, експлуатації обслуговування об’єктів рекреаційного призначення біля оздоровчого табору «Світанок»у Святошинському районі міста Києва».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2008р. порушено провадження у справі № 36/85, розгляд справи призначений на 18.02.2008р., до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Літораль».

Через канцелярію суду 18.02.2008р. надійшов письмовий відзив відповідача на позов, в якому він проти позову заперечує, посилаючись на те, що підставами визнання недійсним акта є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, а також порушення у зв’язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Київською міською радою рішення від 12.07.2003р. № 1092/1753 прийнято за наслідками розгляду проекту відведення земельної ділянки, який відповідно до ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу України погоджено з органом по земельних ресурсах, природоохоронним та санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини та отримано висновок державної землевпорядної експертизи. Відповідач зазначає, що в матеріалах проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки міститься лист Комунальної організації «Центр містобудування та архітектури», відповідно до якого в архівах Головкиївархітектури немає матеріалів по відведенню (плану земельної ділянки та рішенням Київської міської Ради народних депутатів) земельної ділянки за адресою: біля оздоровчого табору «Світанок», а тому погодження проекту відведення вказаної земельної ділянки з Інститутом рибного господарства Української Академії Аграрних наук НАН України не є необхідним. Відповідач стверджує, що Київська міська рада, приймаючи рішення від 12.07.2003р. № 1092/1753 діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, Київська міська рада просить суд розглядати справу без участі представника Київської міської ради.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2008р., у зв’язку з неявкою представників позивача та відповідача, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 12.03.2008р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2008р., на підставі ст. ст. 27, 77 Господарського процесуального кодексу України, залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Інститут рибного господарства Української академії аграрних наук, розгляд справи відкладено на 02.04.2008р.

Через канцелярію суду 01.04.2008р. надійшло клопотання позивача, в якому він позовні вимоги Заступника прокурора міста Києва підтримує, просить суд позов задовольнити. Крім того, позивач просить суд слухати справу слухати справу без участі його повноважного представника.

Через канцелярію суду 02.04.2008р. надійшов відзив третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Літораль», в якому він проти позову заперечує, і зазначає, що зазначений позов не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

В засіданні суду 02.04.2008р. представник третьої особи –Інституту рибного господарства Української академії аграрних наук, надав письмові пояснення, в яких проти позову заперечує, посилаючись на те, що він є одним з землекористувачів земельної ділянки, переданої Товариству з обмеженою відповідальністю «Літораль»за оспореним рішенням, але ні відповідач, ні Товариство з обмеженою відповідальністю «Літораль», в порушення вимог ч. 6 ст. 123, ст. 95 Земельного кодексу України та п. 9 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004р. № 677, до Інституту рибного господарства Української академії аграрних наук не зверталися. Також, третя особа вказує на те, що вона не залучалася до складу комісії з питань вибору земельних ділянок для розміщення об’єктів, що є порушенням п. 4 вказаного Порядку. Крім того, відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції, що була чинною на момент прийняття спірного рішення) надання частини земельної ділянки, на який розташований Інститут, в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Літораль», є функцією Київської міської адміністрації, а не Київської міської ради.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2008р., на підставі ст. ст. 27, 77 Господарського процесуального кодексу України, залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), розгляд справи відкладено на 18.04.2008р.

Через канцелярію суду 16.04.2008р. надійшли письмові пояснення третьої особи –Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в яких вона проти задоволення позову заперечує, зазначає, що оскаржуване рішення прийнято Київською міською радою в межах своїх повноважень, відповідно до Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про столицю України –місто-герой Київ». Крім того, просить суд слухати справу без участі його повноважного представника.

Прокуратура через канцелярію суду 17.04.2008р. надала додаткові пояснення, в яких зазначає, що Київська міська рада, при прийнятті оскаржуваного рішення, порушила права користувача суміжної земельної ділянки - Інституту рибного господарства Української академії аграрних наук, не погодивши з ним межі землекористування Товариства з обмеженою відповідальністю «Літораль». Крім того, в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю «Літораль»акт визначення та узгодження в натурі зовнішніх меж земельної ділянки, який складається на виконання рішення виконкому Київради від 07.06.2001р. № 225-КР-2970/2, відсутній, чим порушено права Інституту рибного господарства Української академії аграрних наук.

В засіданні суду 18.04.2008р. представником відповідача надано суду письмовий відзив на позов, в якому він, зокрема, зазначає, що до повноважень Державного агентства земельних ресурсів України не відноситься регулювання земельних відносин, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування. Також відповідач вказує на те, що прокуратурою не надано доказів того, що оскаржуване рішення порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2008р. розгляд справи відкладено на 15.05.2008р.

Представник прокуратури в судовому засіданні 15.05.2008р. позов підтримав та просив суд задовольнити його в повному обсязі.

В судовому засіданні 15.05.2008р. представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому зазначає, що прокуратурою не наведено нормативно-правового обґрунтування на підтвердження необхідності в проекті відведення земельної ділянки акту визначення та узгодження в натурі зовнішніх меж земельної ділянки. Також відповідач зазначає, що пунктом 11 висновку Державного агентства земельних ресурсів від 25.06.2007р. № 358-07 визначена підсумкова оцінка результатів державної експертизи: в цілому відповідає вимогам законодавства України. Визначені пунктом 10 зауваження та пропозиції до землевпорядної документації, однак невиконання пропозицій та зауважень не тягне за собою визнання нечинним всього висновку.

В засіданні суду 15.05.2008р. представник прокуратури заявив усне клопотання про заміну позивача на його правонаступника –Державний комітет України із земельних ресурсів. При цьому представник прокуратури посилається на п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію Державного агентства земельних ресурсів», відповідно до якого вирішено реорганізувати Державне агентство земельних ресурсів шляхом перетворення у Державний комітет України із земельних ресурсів - центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. 25 Господарського процесуального кодексу України в разі вибуття однієї з сторін у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні внаслідок реорганізації підприємства чи організації господарський суд здійснює заміну цієї сторони її правонаступником, вказуючи про це в рішенні або ухвалі. Усі дії, вчинені в процесі до вступу правонаступника, є обов’язковими для нього в такій же мірі, в якій вони були б обов’язковими для особи, яку він замінив.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне клопотання прокуратури задовольнити та замінити позивача у справі - Державне агентство земельних ресурсів, на його правонаступника - Державний комітет України із земельних ресурсів.

В судове засідання, призначене на 15.05.2008р., позивач та треті особи повноважних представників не направили.

На підставі ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відповідно до п. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Рішенням Київської міської ради (надалі –відповідач) від 12.07.2003р. № 1092/1753 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛІТОРАЛЬ»для благоустрою території з влаштуванням скверів, парків, зон відпочинку та для будівництва, експлуатації та обслуговування об’єктів рекреаційного призначення біля оздоровчого табору «Світанок»у Святошинському районі м. Києва.

Зазначеним рішенням Київською міською радою віднесено частину лісових земель загальною площею 94,10 га в кварталах № 64, № 65, № 66, № 67, № 73 Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство»до земель запасу рекреаційного призначення з виключенням їх з категорії земель лісового фонду.

Крім того, передано Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛІТОРАЛЬ», за умови виконання пункту 4 цього рішення, у довгострокову оренду на 15 років земельні ділянки загальною площею 94,10 га для благоустрою території з влаштуванням скверів, парків, зон відпочинку та для будівництва, експлуатації та обслуговування об’єктів рекреаційного призначення біля оздоровчого табору «Світанок»у Святошинському районі м. Києва за рахунок земель запасу рекреаційного призначення, в тому числі: ділянку № 1 площею 27,87 га; ділянку № 2 площею 26,56 га; ділянку № 3 площею 39,67 га.

Відповідно до пункту «а» ст. 9 Земельного кодексу України та п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Оскільки, на момент розгляду спору розмежування земель державної і комунальної власності не проведено, Київська міська рада є єдиним органом в межах м. Києва, який уповноважений передавати земельні ділянки у власність, або надавати у користування.

У відповідності до вимог статті 124 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент винесення рішення відповідачем) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Судом відзначається, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»№107-VI від 28.12.2007р., який набрав чинності з 01.01.2008р., внесено зміни до ст. 124 Земельного кодексу України в частині порядку набуття права оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, виключно на аукціонах, отже до винесення відповідачем рішення.

Враховуючи викладене, доводи прокурора щодо недотримання вимог законодавства щодо передачі земельної ділянки не приймаються судом як безпідставні та необґрунтовані.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення.

Частина 6 ст. 123 Земельного кодексу України визначає, що проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Згідно з Порядком набуття права на землю юридичними особами та громадянами в м. Києві, затвердженого рішенням Київради від 14.03.2002р. № 313/1747, Головкиївархітектура, відповідний орган охорони культурної спадщини, державне управління екології та природних ресурсів в м. Києві, міська санітарно-епідеміологічна станція подають до управління земельних ресурсів висновки щодо відведення земельної ділянки відповідно до своєї компетенції із зазначенням умов та обмежень. За наявності негативних висновків Головкиївархітектури, відповідного органу охорони культурної спадщини, Державного управління екології та природних ресурсів в м. Києві, міської санітарно-епідеміологічної станції щодо надання земельних ділянок в постійне користування, передачі їх в оренду та у власність, оформлення права користування землею остаточне рішення з цих питань приймається на пленарному засіданні Київської міської ради.

В процесі розгляду справи судом було встановлено, що проект відведення земельної ділянки, переданої Товариству з обмеженою відповідальністю «Літораль»на підставі спірного рішення, був погоджений Головним управлінням охорони культурної спадщини (лист № 4194 від 11.06.2007р.), Головним державним санітарним лікарем м. Києва (Висновок № 997 від 20.06.2007р.), Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в місті Києві (лист № 071/04-4-22/2965 від 25.06.2007р.), Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Висновок № 06-03-4/1341 від 06.07.2007р.), Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища (лист № 09-6720 від 09.07.2007р., висновок № 19-5398 від 06.06.2007р.), Київським обласним управлінням лісового господарства (лист № 01-04/1179 від 11.06.2007р.), Дочірнім підприємством «Інститут генерального плану міста Києва»(лист № 1881 від 15.06.2007р.) та одержав висновок державної землевпорядної експертизи № 358-07 від 25.06.2007р.

За результатами здійснених погоджень відповідачем було винесено рішення № 1092/1753 від 12.07.2007р., яким затверджений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок Товариству з обмеженою відповідальністю «Літораль»та передані ці земельні ділянки в довгострокову оренду на 15 років.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, проект землеустрою відведення земельної ділянки було погоджено в установленому законодавством порядку.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Таким чином, Київська міська рада, затвердивши проект відведення земельної ділянки біля оздоровчого табору «Світанок»у Святошинському районі м. Києва, змінила цільове призначення земельної ділянки та передала її в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛІТОРАЛЬ»для будівництва, експлуатації та обслуговування об’єктів рекреаційного призначення.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції, органу, який видав цей акт. Обов’язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв’язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову (п. 2 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000р. № 02-5/35 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів»).

Що стосується правомірності чи неправомірності п. 2 оспорюваного рішення (щодо віднесення частини земель лісового фонду загальною площею 94,10 га до земель запасу рекреаційного призначення), судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 57 Лісового кодексу України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України, при чому така зміна здійснюється за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища.

Як свідчить зміст оскаржуваного рішення та наявні в матеріалах справи докази, п. 2 рішення було прийнято на підставі листа-згоди Київського комунального об’єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд»від 13.06.2007р. № 148-1181 та листа-згоди Київського обласного управління лісового господарства від 11.06.2007р. № 01-04/1179. Дана обставина свідчить про те, що спірне рішення Київської міської ради в частині зміни цільового призначення земель, а саме: віднесення частини лісових земель площею 94,10 га в кварталах № 64, № 65, № 66, № 67, № 73 Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство»до земель запасу рекреаційного призначення з виключенням їх з категорії земель лісового фонду було прийняте з дотриманням встановленої процедури та в межах компетенції, наданої Київській міській раді.

Відповідно до пункту «а»ст. 9 та п. 12 розділу Х Земельного кодексу України, виключними повноваженнями щодо розпорядження землями в межах м. Києва, крім земель, переданих у приватну власність, наділена Київська міська рада. Враховуючи, що на сьогоднішній день розмежування земель державної і комунальної власності не проведено, Київська міська рада є єдиним органом в межах м. Києва, який уповноважений передавати земельні ділянки у власність, або надавати у користування.

Частиною 1 ст. 123 Земельного кодексу України встановлено, що надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок, які попередньо погоджуються із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подаються до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки (п. 6 ст. 123 Земельного кодексу України).

Як було встановлено судом, всіма вищезазначеними органами проект відведення земельної ділянки Товариства з обмеженою відповідальністю «Літораль»був погоджений, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов’язок доказування та подання доказів, відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся з позовними вимогами до господарського суду.

Матеріалами справи підтверджено, що надання земельної ділянки відбулося в порядку, передбаченому чинним законодавством України, згідно статей 20, 124, 125 Земельного кодексу України.

За вказаних обставин оскаржуване рішення Київської міської ради від 12.07.2007р. № 1092/1753 прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому позов Заступника прокурора міста Києва задоволенню не підлягає повністю.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Суддя Трофименко Т.Ю.