ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

іменем України

"24" липня 2008 р.                              Справа № 9/69

Позивач:          Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Рось", , вул. Фрунзе, 126/2, м. Київ 80,04080

Відповідач:          Відкрите акціонерне товариство "Ніжинсільмаш", , вул. Шевченка 109, м.Ніжин, Ніжинський район, 16600

Предмет спору: про стягнення заборгованості та збитків 44835,45 грн.

С.М.Івченко

Представники сторін: не з”явились.

Подано позов про стягнення 44835,45 грн. за невиконання вимог договору, з яких 38136 грн.- здійснена передоплата, 6079,71 грн. інфляційні, 619,74грн.- річні.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду даної справи, але явку представників в судове засідання не забезпечили, відповідачем до початку судового засідання подано клопотання про розгляд справи без участі представника, позивач про причини неявки не повідомив. За таких обставин суд доходить висновку про можливість вирішення спору за наявними у справі матеріалами згідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

У письмовому відзиві відповідач проти позову заперечує , вказуючи на те, що позивач не надав необхідного шассі КАМАЗ-53315, а на запропоноване позивачем шассі КАМАЗ-53202 встановлення такого бункеру є неможливим, що підтверджується складеним актом від 03.10.07р.

До початку судового засідання, призначеного на 24.07.08р. , відповідачем надано копію приймально-здавальної накладної, що підтверджує виготовлення відповідачем та наявність бункеру ЗСК-Ф-15.00.010-07 для шасі КАМАЗ-53315.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив:

28 серпня 2007р. сторони уклали договір №101, згідно до якого відповідач мав на протязі 30 днів від одержання попередньої оплати від позивача виготовити та встановити на шасі КАМАЗ-53315 бункер завантажувач сухих кормів ЗСК-Ф-15.00.010-07.

За істотними умовами укладений сторонами договір є договором поставки. Згідно ст.. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов”язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін) .

Позивач виконав умови укладеного договору №101 від 28.08.07р. та здійснив попередню оплату у сумі 38136грн. пл. дорученням № 3766 від 06.09.07.р. За таких умов виконання відповідачем взятих зобов"язань мало бути здійснено у строк до 06.10.07р., однак в зазначений термін відповідач продукцію не виготовив і не поставив позивачу про що свідчить відсутність складеного у відповідності до розділу 6 договору №101 від 28.08.07р. акту.

Посилання відповідача на те, що бункер навантажувач ним було виготовлено, однак не встановлено і не передано позивачу з його вини із-за незабезпечення належного шассі , не може бути прийнято судом до уваги, оскільки відповідач не надав доказів того, що він вживав заходів до належного виконання своїх зобов"язань по договору: завчасно повідомляв позивача про виготовлення бункера навантажувача та про готовність його до встановлення на шассі позивача, не вимагав передачі позивачем шассі для встановлення на нього бункера,тощо.

За таких обставин суд доходить висновку про порушення з боку відповідача взятих на себе зобов"язань .

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Приймаючи до уваги, що відповідач в порушення ст.ст. 526, 530,ч. 2 ст.693 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов’язання не виконав, не виготовив та не встановив у встановлений термін на шасі КАМАЗ-53315 бункер завантажувач, суд з урахуванням вищезазначеного доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми попередньої оплати 38136грн. є обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Позовні вимоги стосовно додаткового стягнення з відповідача 3% річних також підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються на положеннях ст. 536, ч. 3 ст. 693 Цивільного кодексу України, відповідно до яких на суму попередньої оплати нараховуються проценти від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати

Вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до Цивільного кодексу України за договорами поставки та купівлі-продажу не передбачено нарахування інфляційних на суму попередньої оплати, яка підлягає поверненню.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу мають бути покладені на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог, згідно встановлених ст. 49 Господарського процесуального кодексу України правил розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст.526, 530, 536,ч. 2, 3 ст.693 Цивільного кодексу України, ст.ст.44,49,82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Ніжинсільмаш", вул. Шевченка 109, м. Ніжин, Чернігівська обл., 16600 (,р/р 260076350 ЧОД ВАТ “Райффайзен банк “Аваль” м. Чернігів, МФО 353348) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Рось", вул. Фрунзе, 126/2, м. Київ 80,04080 (, р/р001 в АБ “Київська Русь” в м. Києві, МФО 319092) 38136 грн. боргу, 619,74 грн. –3% річних, 387,56грн. держмита та 102 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відмовивши в решті позову.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                           Івченко С.М.