ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

31.07.2008

Справа №2-31/14471-2007А

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі

судді Привалової А.В.

при секретарі судового засідання Лауман Ю.С.

за участю представників сторін :

від позивача – Лавренюк М.А., в.о. голови правління, протокол №8 від 26.12.2007 р.

від відповідача – Шиленко О.В., дов. у справі

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Сімферопольський ремонтно-механічний завод» (95022, АР Крим, м.Сімферополь, пр.Перемоги,4 км),

до відповідача Державної податкової інспекції у м. Сімферополі АР Крим(95053, АР Крим, м.Сімферополь, вул.М.Залкі,1/9)

про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ :

Відкрите акціонерне товариство «Сімферопольський ремонтно-механічний завод» звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Сімферополі АР Крим про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 09.07.2007р.: №44400/10/153 та №444002/10/153, а також про скасування першої податкової вимоги №1/2226 від 27.07.2007р. (Том 1,аркуш справи 3).

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі недостовірних висновків акту перевірки, висновки акту перевірки суперечать дійсним обставинам справи, оскільки відповідні платіжні доручення доказують сплату податкового боргу у повному обсязі, що є підставою для задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні від 06.12.2007р. позивач надав клопотання в порядку статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якому він просить суд: виключити вимоги про скасування першої податкової вимоги №1/2226 від 27.07.2007р., а визнати недійсними податкові повідомлення-рішення від 09.07.2007р.: №44400/10/153 та №444002/10/153(Том 1,аркуш справи 86).

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що за результатами документальної перевірки виявлені порушення вимог Закону України «Про плату за землю», що й стало підставою для визначення податкового зобов’язання. Податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов’язань, які не є податковим боргом, в порядку календарної черговості його виникнення (Том 1,аркуш справи 32).

Ухвалою господарського суду АР Крим від 06.12.2007р. провадження у справі було зупинено у зв’язку з призначенням судово-бухгалтерської експертизи( Том 1,аркуш справи 94).

Ухвалою господарського суду АР Крим від 15.04.2008р. у зв’язку із закінченням повноважень судді господарського суду АР Крим Яковлєва С.В. справу №2-22/14471-2007А передано на розгляд судді господарського суду АР Крим Приваловій А.В. (том 1, аркуш справи 101).

Ухвалою господарського суду АР Крим від 16.05.2008р. справу прийнято до свого провадження суддею господарського суду АР Крим Приваловою А.В. з присвоєнням справі №2-31/14471-2007А, провадження по справі поновлено у зв’язку з надходженням до господарського суду АР Крим висновку судово-економічної експертизи (том 1, аркуш справи 110).

В судовому засіданні від 10.07.2008р. позивач надав клопотання, згідно якому він просить суд: скасувати податкові повідомлення-рішення ( без номеру та дати виписки) за №44401/10/153 від 09.07.2007р., №44400/10/153 від 09.07.2007р., №444002/10/153 від 09.07.2007р.(Том 1, аркуш справи 123).

В судовому засіданні 31.07.2008р. позивач звернувся з клопотанням в порядку статей 105,137 Кодексу адміністративного судочинства України про зміну позовних вимог, і просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 09.07.2007р. №/0, №/0 і №/0 (Том 1, аркуші справи 41,43,45).

Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України після початку діяльності окружного адміністративного суду на господарський суд покладено обов’язок вирішення адміністративних справ, підвідомчих господарському суду відповідно до Господарського процесуального кодексу України, провадження в яких було відкрито місцевим господарським судом до початку діяльності відповідного адміністративного суду, за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження по адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, що діє на час здійснення окремої процесуальної дії, розгляду справи.

Справа слуханням відкладалась, в судовому засіданні оголошувались перерви в порядку ст..150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає що, позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002р. визначено що частина 2 статті 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії її реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права будь-якими не забороненими законом засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Суб’єкти правовідносин, у тому числі юридичні особи у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України. Держава має забезпечувати захист прав усіх суб’єктів правовідносин, в тому числі у судовому порядку. Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для органів державної податкової служби таким доказом є акт документальної перевірки, у якому згідно з пунктом 1.7 розділу 1 та пунктом 2 розділу 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб’єктами підприємницької діяльності - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005р. №327, зазначено, що факти виявлених порушень податкового і валютного законодавства в акті документальної перевірки повинні викладатися чітко, об’єктивно та в повній мірі, з посиланням на первинні документи, що підтверджують наявність зазначених фактів та на підставі яких вчинені записи у податковому та бухгалтерському обліку, з наведенням кореспонденції рахунків та інших доказів, що достовірно підтверджують наявність факту порушення, із зазначенням змісту порушень. Лише за умови дотримання контролюючим органом зазначених вимог щодо фіксування факту виявлених порушень є підстави для визначення платнику податкових зобов’язань.

Відповідачем проведено невиїзну документальну перевірку Відкритого акціонерного товариства «Сімферопольський ремонтно-механічний завод» з питань своєчасності сплати в бюджет земельного податку за період з 01.01.2007р. по 21.06.2007р., за результатами якої складено акт від 21.06.2007р. №3767/15-3/00901499(Том 1, аркуш справи 9).

Перевіркою виявлено порушення підпункту 5.3.1 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами».

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 09.07.2007р. прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

-№/0, яким встановлено порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання з податку на землю і застосовані штрафні санкцій у розмірі 1514,26грн. ( 20% від 7571,26грн.);

-№/0, яким встановлено порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання з податку на землю і застосовані штрафні санкцій у розмірі 5469,79грн. ( 50% від 10939,56грн.);

-№/0, яким встановлено порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання з податку на землю і застосовані штрафні санкцій у розмірі 474,72грн. ( 10% від 4747,20грн.)

Як вбачається із акту перевірки, заборгованість у позивача виникла з жовтня 2006р. Позивач повинен був самостійно сплатити суму податкового зобов’язання з податку на землю протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку.

Відповідач вважає, що оскільки позивачем сплата податку була проведена після передбаченого законом строку, то до нього правомірно застосовуються штрафні санкції за несплату узгодженої суму податкового зобов’язання з податку на землю впродовж граничного терміну сплати.

Конституція України передбачає право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом, (статті 41,42).

Виконання конституційного обов’язку, передбаченого статтею 67 Конституції України, реалізується сплатою кожним податків і зборів в порядку і розміру, встановленому законом.

Державною податковою інспекцією у м. Сімферополі АР Крим поза увагою залишився той факт, що Відкритим акціонерним товариством «Сімферопольський ремонтно-механічний завод» самостійно були здійснені платежі в рахунок сплати податку на землю в термін з вересня по листопад 2006р., що підтверджується наступними платіжними дорученнями: від 20.10.06р. №694 перерахована сума податку на землю за вересень 2006р.в розмірі 2570,00грн.; від 17.11.06р. №772 перерахована сума податку на землю за жовтень в розмірі 3000,00грн.; від 20.12.06р. №893 перерахована сума податку на землю за листопад 2006р. в розмірі 2570,00грн.; від 18.02.07р. №006 перерахована сума податку на землю за грудень 2006р. в розмірі 2570,00грн.; від 22.05.07р№230 перерахована сума податку на землю за січень 2007р. в розмірі 3522,00грн.; від 04.06.07р. №273 перерахована сума податку на землю за лютий –квітень 2007р. в розмірі 10566,00грн.

Зазначене підтверджується висновком судово-економічної експертизи від 07.05.2008р. №01/08.

Згідно зі статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд приходить до висновку, що Відкритим акціонерним товариством «Сімферопольський ремонтно-механічний завод» самостійно були здійснені платежі в рахунок сплати податку на землю в термін з вересня по листопад 2006р. Заборгованість виникла з грудня 2006р. по травень 2007р. і була погашена у червні 2007р. Надані у судовому засіданні платіжні доручення свідчать про сплату податкового боргу на 05.06.2007р. в повному обсязі.

Відповідач вважає, що сума податкового зобов’язання позивача з жовтня 2006р. по травень 2007р. складає 23258,02грн. Позивачем самостійна була розрахована штрафна санкція та пеня за несвоєчасно сплачений податок на землю, про що свідчить платіжне доручення №280 від 05.06.2007р. на суму 16000,00грн. Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено 38228,00грн., у тому числі, штрафна санкція в розмірі 16000,00грн.

Відповідно до пункту 6.4.1 пункту 6.4 ст.6 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами» податкові повідомлення вважаються відкликаними якщо сума податкового зобов’язання або податкового боргу, а також пені та штрафних санкцій самостійно погашається платником податків. При цьому таке податкове повідомлення вважається відкликаним у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового зобов’язання (пені і штрафних санкцій) або податкового боргу.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначена норма кореспондується із приписами частини 2 статті 19 Конституції України.

Статтею 13 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» передбачено, що посадові особи органів державної податкової служби зобов'язані дотримувати Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права.

Згідно частині 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надані суду докази про наявність у позивача податкових зобов’язань з податку на землю з вересня по грудень 2006р.

Суд приходить до висновку, що визначення позивачу податкових зобов’язань з податку на землю у вигляді штрафних санкцій в розмірах: 4074,72грн., 5469,79грн., 1514,26грн. згідно спірним податковим повідомленням-рішенням є неправомірним, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Оскільки пунктом 2 частини 3 розділу У11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір судового збору визначається відповідно підпункту б пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито”, що дорівнює 3,40грн., зайво сплачене держмито у сумі 98,60грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України відповідно до пункту 1 статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” тільки за його заявою.

Оскільки такої заяви на день розгляду справи від позивача не надійшло судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 3,40грн. з Державного бюджету України на підставі частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено в судовому засіданні 31 липня 2008 р. У повному обсязі постанову складено 04 серпня 2008р.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7,8,9,11,12,70,79, 86, 94, 98, 122, 158–163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

1.          Позов задовольнити.

2.          Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м.Сімферополі АР Крим від 09.07.2007р. №/0 про застосування штрафних санкцій з податку на землю в розмірі 1514,26 грн.

3.          Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м.Сімферополі АР Крим від 09.07.2007р. №/0 про застосування штрафних санкцій з податку на землю в розмірі 5469,79 грн.

4.          Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м.Сімферополі АР Крим від 09.07.2007р. №/0 про застосування штрафних санкцій з податку на землю в розмірі 474,72 грн.

5.          Стягнути з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства «Сімферопольський ремонтно-механічний завод» (95022, АР Крим, м.Сімферополь, пр.Перемоги,4 км., рахунок 1442 в ФКЦО «Промінвестбанк» м.Сімферополь МФО 324430 ЗКПО 00901499) 3,40грн. судового збору.

Виконавчий лист видати у встановленому ст.254 КАС України порядку після набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в 10-денний строк з дня складання постанови у повному обсязі, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку і строки, передбачені пунктом 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі неподання відповідної заяви постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання постанови у повному обсязі – з дня складення у повному обсязі). Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Копію постанови надіслати на адреси сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Привалова А.В.