ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

04.09.08                                                                                           Справа № 3/97-2035

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Краєвської М.В.

розглянувши апеляційну скаргу виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1297/01 від 19.06.2008р., м.Тернопіль

на рішення господарського суду Тернопільської області

від 05.06.2008року у справі № 3/97-2035

за позовом державного підприємства «Тернопільський обласний радіотелевізійний передавальний центр», м.Тернопіль

до відповідача виконавчого комітету Тернопільської міської ради, м.Тернопіль

за участю третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації», м.Тернопіль

про визнання права власності на нежитлові приміщення

за участю представників:

від позивача не з»явився

від відповідача Мелішкевич М.С.

від третьої особи не з»явився

Права і обов’язки сторін, передбачені ст. 22 ГПК України, право заявляти відводи, представнику роз’яснено.

Позивач та третя особа явку представника в судове засідання не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомлення про вручення копій ухвали адресатам (а.с.82, 84).

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 05.06.2008р. у справі №3/97-2035 (суддя Турецький І.М.) частково задоволено позов державного підприємства «Тернопільський обласний радіотелевізійний передавальний центр», визнано право власності за державою в особі Верховної Ради України, Міністерства зв»язку України на нерухоме майно - нежитлові приміщення, яке розташоване за адресою: м.Тернопіль, вул.Приміська, 11 і знаходиться в користуванні державного підприємства «Тернопільський обласний радіотелевізійний передавальний центр»; в частині позовних вимог про зобов»язання провести реєстрацію права власності –провадження у справі припинено.

Дане рішення оскаржується відповідачем у справі - виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, оскільки, на його думку, рішення суду є необґрунтованим, таким, що не відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнятим з порушенням норм матеріального права. Зокрема, скаржник вважає, що господарським судом не взято до уваги, що:

-          позивач не є органом державної влади, який уповноважений представляти інтереси держави щодо оформлення права власності на державне майно, а тому не є належним позивачем у справі;

-          відповідач не оспорює право держави на майно, що є предметом спору.

Позивач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу та участі представника в судовому засіданні.

При розгляді матеріалів справи та апеляційної скарги судовою колегією встановлено наступне:

Державним підприємством «Тернопільський обласний радіотелевізійний передавальний центр»23.05.2008р. подано позов про визнання за позивачем права власності на будівлі у м.Тернополі по вул.Приміській,11, а саме:

- технічний будинок, площею 206,3кв.м. (шифр «А»);

- технічний будинок, площею 442,7кв.м. (шифр «Б»);

- будинок прохідної, площею 201,6кв.м. (шифр «В»);

- технічний будинок, площею 63,0кв.м. (шифр «Д»);

- технічний будинок з гаражем, площею 229,6кв.м. (шифр «Е»);

- приміщення гаража, площею 174,1кв.м. (шифр «К»);

- приміщення котельні, площею 56,5кв.м. (шифр «Л»),

та про спонукання ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації»провести реєстрацію права державної власності на дані будівлі за позивачем.

В підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивачем до матеріалів справи долучено копії: Державного акту на право постійного користування землею; архівного витягу №126 від 07.04.1997р.; акта державної комісії про прийняття в експлуатацію об»єкту та рішення виконавчого комітету міської ради про затвердження акту; статуту позивача; інвентарної справи; довідка про балансову вартість об»єкту; свідоцтва про державну реєстрацію суб»акта підприємницької діяльності; довідки про включення до ЄДРПОУ.

Судом прийнято рішення про визнання права власності за державою в особі Верховної Ради України, Міністерства зв»язку України на нерухоме майно - нежитлові приміщення, яке розташоване за адресою: м.Тернопіль, вул.Приміська,11 і знаходиться в користуванні державного підприємства «Тернопільський обласний радіотелевізійний передавальний центр»; в частині позовних вимог про зобов»язання провести реєстрацію права власності –провадження у справі припинено.

Судова колегія, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, а оскаржуване рішення - частково скасувати, з огляду на наступне:

Державне підприємство «Тернопільський обласний радіотелевізійний передавальний центр»засноване на державній власності наказом Державного комітету України по зв»язку від 04.10.1991р. №101, входить до складу Концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення, який передано до сфери управління Державного комітету зв»язку та інформатизації України відповідно до Указу Президента України «Про деякі заходи щодо вдосконалення державного регулювання послуг електрозв»язку та радіозв»язку»від 01.03.2001р. №122 та постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2001р. №539 «Про передачу Концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення до сфери управління Державного комітету зв»язку та інформатизації»з усіма його підприємствами і організаціями (Преамбула статуту підприємства, визначена змінами до статуту а.с.12-25).

Майно підприємства є загальнодержавною власністю і закріплене за ним на праві повного господарського відання. Здійснюючи право повного господарського відання, Підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та Статуту (п.4.2 статуту).

Частинами 1-3 ст.73 ГК України визначено, що державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління. Орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статутом позивача, а саме, статтею 4, визначено, що майно підприємства є загальнодержавною власністю і закріплене за ним на праві повного господарського відання. Отже, власником майна є держава, право власності від імені та в інтересах якої здійснюють органи державної влади (ч.2 ст.326 ЦК України).

З огляду на викладене судова колегія зазначає, що позивач не є органом державної влади, який уповноважений представляти інтереси держави щодо оформлення права власності на державне майно, а отже, є неналежним позивачем.

Разом з цим, місцевий суд, вийшовши за межі позовних вимог, визнав право власності на спірні об»єкти за державою в особі Верховної Ради України, Міністерства зв»язку України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Матеріали справи не містять клопотання позивача про залучення до участі у справі Міністерства зв»язку України чи про зміну позовних вимог щодо визнання права власності за державою, а не за позивачем (як визначено в прохальній частині позовної заяви).

Окрім цього, як вбачається з відзиву, міська рада жодним чином не оспорює право держави на спірне майно.

З врахуванням викладеного, рішення місцевого господарського суду слід скасувати в частині відмови в позові, як таке, що прийнято при невідповідності висновків, викладених в рішенні, обставинам та матеріалам справи, при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Щодо позовних вимог про зобов»язання провести реєстрацію права власності, то судова колегія зазначає, що місцевим судом підставно припинено провадження у справі по даних позовних вимогах, оскільки останні не підлягають розгляду господарськими судами України.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України,                                         Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Тернопільської міської ради задоволити.

Рішення господарського суду Тернопільської області від 05.06.2008р. у справі № 3/97-2035 скасувати в частині задоволення позовних вимог.

Прийняти в цій частині нове рішення: В позові відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий           суддя Орищин Г.В.

суддя            Галушко Н.А.

суддя Краєвська М.В.