ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2008 р.

№ 53/247-07

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Пєнтакл", м. Харків (далі –ТОВ "Пєнтакл")

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.02.2008

зі справи № 53/247-07

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Євроспрінг", м. Київ (далі –ТОВ "Євроспрінг")

до ТОВ "Пєнтакл"

про стягнення 330 605,02 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

ТОВ "Євроспрінг" –Савчук І.А.,

ТОВ "Пєнтакл" –Яхна І.О.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Євроспрінг" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ТОВ "Пєнтакл" 330 605, 02 грн. заборгованості за товар, поставлений згідно з агентським договором від 16.10.2006.

Рішенням господарського суду Харківської області від 08.10.2007 (суддя Прохоров С.А.) у задоволенні позову відмовлено. В обґрунтування рішення зазначено про те, що договір від 16.10.2006 є неукладеним внаслідок недосягнення сторонами згоди щодо істотних його умов, а тому немає підстав і для стягнення з відповідача заборгованості за передану продукцію.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.02.2008 (колегія суддів у складі: суддя Афанасьєв В.В. –головуючий, судді Бухан А.І., Шевель О.В.) рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено: з ТОВ "Пєнтакл" стягнуто 330 605,02 грн. боргу і на відповідача віднесено судові витрати зі справи. Постанову мотивовано зокрема тим, що договір від 16.10.2007 дійсно є неукладеним, проте сума заборгованості підлягає стягненню з ТОВ "Пєнтакл" на підставі статей 526 і 530 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) внаслідок невиконання зобов’язання.

ТОВ "Пєнтакл" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену постанову апеляційного господарського суду, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін. Скаргу мотивовано тим, що господарським судом апеляційної інстанції порушено передбачені Господарським процесуальним кодексом України (далі –ГПК України) правила оцінки доказів.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Перевіривши на підставі встановлених судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Судовими інстанціями у справі встановлено, що:

- 16.10.2006 ТОВ "Євроспрінг" (принципал) і ТОВ "Пєнтакл" (агент) укладено агентський договір, згідно з пунктом 1.1 якого агент зобов’язується вчиняти від свого імені, але за рахунок принципала за винагороду такі дії:

укладення угод на поставку продукції принципала;

проведення маркетингових досліджень;

- умовами договору від 16.10.2006 не визначено розмір винагороди агенту та не встановлено санкції за порушення сторонами умов договору;

- 05.07.2007 позивачем на адресу відповідача надіслано листа з вимогою перерахувати 330 605, 02 грн. за товар, поставлений згідно з:

актом приймання-передачі продукції від 19.12.2006 № 10 та видатковою накладною від 19.12.2006 № 10 на суму 61 386, 69 грн.;

актом приймання-передачі продукції від 26.12.2006 та видатковою накладною від 26.12.2006 № 11/26/12/06 на суму 91 655,13 грн.;

актом приймання-передачі продукції від 29.12.2006 № 12 та видатковою накладною від 29.12.2006 № 12/29/12/06 на суму 98 515,43 грн.;

актом приймання-передачі продукції від 02.01.2007 № 13 та видатковою накладною від 02.01.2007 № 13/02/01/07 на суму 79 047,77 грн.;

- ТОВ "Пєнтакл" не виконав вимоги ТОВ "Євроспрінг" з оплати товару;

- ТОВ "Пєнтакл" не повертав товар позивачеві.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача 330 605,02 грн.

Відповідно до статті 179 Господарського кодексу України (далі – ГК України) майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з статтею 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Угода, від правової оцінки якої залежить результат вирішення спору, може бути визнана судом неукладеною, і про це зазначається у мотивувальній частині судового рішення як про обставину справи, встановлену господарським судом (пункт 15 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.10.2006 № 01-8/2351 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року").

Попередні судові інстанції на підставі аналізу змісту Договору та фактичних взаємовідносин сторін дійшли обґрунтованого висновку про те, що узгодження істотних умов Договору не мало місця, а відтак договір є неукладеним.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина перша статті 193 ГК України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обґрунтовуючи наведену в оскаржуваній постанові правову позицію щодо наявності підстав для стягнення з відповідача суми боргу, апеляційний господарський суд виходив з того, що:

позивачем належним чином підтверджено факт передачі відповідачеві товару на суму 330 605, 02 грн., факт відсутності відповідачем оплати цього товару або ж його повернення ТОВ "Євроспрінг";

ТОВ "Пєнтакл" не подало доказів на підтвердження того, що названим товариством як посередником отриманий від позивача товар передано контрагентам ТОВ "Євроспрінг".

З огляду на викладене Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність залишення без змін постанови господарського суду апеляційної інстанції з цієї справи.

Керуючись статтями 1119 –11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.02.2008 зі справи № 53/247-07 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Пєнтакл" –без задоволення.

Суддя В. Селіваненко

Суддя            І. Бенедисюк

Суддя Б. Львов