ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

01.07.2008

Справа №2-19/6550-2008

За позовом – Заступника прокурора м.Києва, м.Київ в інтересах держави в особі

За позовом – Міністерства праці та соціальної політики України, м.Київ

До відповідача – Радгоспу –заводу «Передгір’я», с. Криничне Білогірського району.

Про стягнення 222404,28 грн.

Суддя Мокрушин В.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – не з’явився

Від відповідача – не з’явився

За участю прокурора – не з’явився

Суть спору:

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача – Кримської науково-дослідницької станції лікарських рослин 222404,28 грн. заборгованості по договору безвідсоткової, цільової бюджетної позики на погашення заборгованості із виплати заробітної плати № 178.

Відповідач правом на участь у судовому засіданні не скористувався, відзив на позовну заяву не представив, повідомлявся належним чином: замовленою кореспонденцією.

Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась.

Справа розглядалась відповідно до ст. 75 ГПК України за наявними матеріалами.

Розглянув матеріали справи, суд –

В С Т А Н О В И В :

Статтями 22, 23, 26 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» встановлено, що до надходжень фінансування загального фонду Державного бюджету України на 2004 рік належать кошти, одержані від приватизації державного майна та інших надходжень, безпосередньо пов’язаних з процесом приватизації та кредитування підприємств. Фонд державного майна України зобов’язано забезпечити у 2004 році надходження до Державного бюджету України коштів, отриманих від приватизації державного майна.

Кошти, які надійшли від приватизації державного майна понад встановлені обсяги, спрямовуються на умовах повернення підприємствам державної форми власності для погашення заборгованості із заробітної плати, яка утворилася станом на 1 січня 2004 року та не погашена на момент введення в дію Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік" (ст. 109-3 цього Закону).

У відповідності до норм вказаного Закону, постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 № 1111 та наказу Міністерства праці та соціальної політики України і Міністерства фінансів України від 20.09.2004 № 231/576, Міністерством праці та соціальної політики України 09.11.2004 укладено з Радгосп-заводом «Передгір’я» договір № 178 безвідсоткової, цільової бюджетної позики на погашення заборгованості із виплати заробітної плати на суму 429580,00 грн. ( а.с. 10-12).

Згідно розділів 5, 6 договору Радгосп–завод «Передгір’я» зобов'язалось здійснювати повернення позички щомісячно починаючи з січня 2005 року рівними частками згідно графіку ЇЇ повернення, що є невід'ємною частиною договору № 178.

Відповідно до графіку погашення позики за період з 31.12.2006 по 31.12.2007 відповідач повинен був погасити позику, одержану на підставі договору від 09.11.2004 за № 178 у сумі 214500,00 грн. Однак, вказані зобов'язання позичальником не виконані.

Таким чином заборгованість складає 214500,00 грн.

Згідно із ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог — відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічну правову норму містить ч.1 ст. 193 ГК України, якою визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та у порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.

У ст. 2 Бюджетного кодексу України обов'язковою умовою кредитування коштів з бюджету є їх повернення на умовах платності та строковості.

У разі несвоєчасного виконання боржником зобов'язання позикодавець згідно ст.550, 551 ЦК України має право на неустойку.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст.230 ГК України).

На підставі вказаних норм ЦК України, ГК України та п.9.3 договору від 09.11.2004 №178 Міністерством праці та соціальної політики України нараховано відповідачу пеню за несвоєчасне повернення коштів у сумі 7904,28 грн.

Кошти безвідсоткових позик відповідно до ст. 9, 29 Бюджетного кодексу України відносяться до неподаткових доходів Державного бюджету України.

Відповідно до п.п.2, 6 Порядку повернення до державного бюджету безвідсоткових позик, наданих у 2004 році підприємствам державної форми власності на погашення заборгованості із заробітної плати, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 23.11.2005 № 388, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.12.2005 за №1492/11772, кошти від повернення безвідсоткових бюджетних позичок, наданих у 2004 році позичальники перераховують на рахунок Міністерства праці та соціальної політики України, відкритий у Державному казначействі України за балансовим рахунком 3711 "Інші кошти розпорядників коштів державного бюджету". Пеня зараховується за балансовим рахунком 3111 „Надходження до загального фонду державного бюджету".

З урахуванням доказів існування заборгованості відповідача перед позивачем позовні вимоги про стягнення суми боргу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати суд покладає на відповідача згідно із ст.49 ГПК України.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.33, 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодекса України суд, -

В И Р І Ш И В :

·          Позов задовольнити.

·          Стягнути з Радгоспу –заводу «Передгір’я», с. Криничне Білогірського району (Білогірський район, с. Криничне, вул. Першотравнева, 32, відомостей про р/р не має, ) на користь Міністерства праці та соціальної політики України (01001, м.Київ, вул.Еспланадна, 8/10, р/р 0023 в ОПЕРУ ДКУ м.Києва, МФО 820172, ) заборгованість із виплати заробітної плати у сумі 214500,00 грн. та пеню у розмірі 7904,28 грн.

·          Стягнути з Радгоспу –заводу «Передгір’я», с. Криничне Білогірського району (Білогірський район, с. Криничне, вул. Першотравнева, 32, відомостей про р/р не має, ) в дохід державного бюджету 0002, МФО 824026, ОКПО 34740405, код платежу 22090200 у банку отримуача ДУДКУ в АРК м.Сімферополь) 2224,04 грн. державного мита.

·          Стягнути з Радгоспу –заводу «Передгір’я», с. Криничне Білогірського району (Білогірський район, с. Криничне, вул. Першотравнева, 32, відомостей про р/р не має, ) на користь Державного бюджету (р/р 0002 в УДК в м.Сімферополь ДУ ДКУ в АРК, отримувач 22050000 державний бюджет, ОКПО 34740405, МФО 824026) 118,00 грн. витрат на оплату послуг з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

·          Видати накази після набрання чинності рішенням суду.

Рішення оформлено

відповідно до ст.84, 85 ГПК України

03.07.2008 р.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Мокрушин В.І.