ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.06.08 р.                     Справа № 36/68

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Н.В.Будко, при секретарі судового засідання Крючковой К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Європак” м.Дніпропетровськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Європродукт” Костянтинівського району

про стягнення 47 144грн. 71коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача: Мурдій О.В. по дов.;

від відповідача: не з»явився;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Європак” м.Дніпропетровськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Європродукт” Костянтинівського району, про стягнення заборгованості в сумі 39 784грн. 63коп., пені в сумі 2 965грн. 22коп., 3% річних в сумі 444грн. 69коп., суми інфляції 3 950грн. 17коп., а всього 47 144грн. 71коп.

Під час розгляду спору позивач надав суду заяву №43 від 05.05.08р. в якій просить суд накласти арешт на майно та грошові кошти відповідача у межах суми стягнення, а також заборонити відповідачу здійснювати дії щодо відкриття нових розрахункових рахунків в банківських установах.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на договір №1903/01/07/61.18/04/07 від 19.03.07р., накладні, довіреності, розрахунки, претензію №10 від 04.02.08р., акт звірки взаєморозрахунків.

Відповідач у судове засідання не з’явився, заявлені вимоги не оспорив, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджено поштовими повідомленнями №9046808, №9165645, направленими на адресу відповідача, яка вказана у довідці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців №773449. Оскільки про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, неможливість присутності в судовому засіданні представника документально підтверджена не була, в матеріалах справи достатньо документів та доказів для вирішення спору по суті, господарський суд вважає можливим розглянути справу відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази господарським судом ВСТАНОВЛЕНО:

19.03.07р. позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Європак”, та відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Європродукт”, уклали договір №1903/01/07/61.18/04/07.

Пунктом 1.1 означеного договору передбачено, що позивач зобов’язується передати у власність відповідача товар на загальну орієнтировочну суму 231 660грн. у відповідності зі специфікацією, яка додається до договору і є його невід’ємною частиною, а відповідач зобов’язується прийняти та оплатити товар у строки та розмірі, передбачені цим договором.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар за накладними №210901 від 24.09.07р. на суму 15 048грн. 64коп., №051103 від 05.11.07р. на суму 13 464грн., №221103 від 22.11.07р. на суму 19 272грн., а всього на суму 47 784грн. 64коп.

Факт отримання відповідачем товару підтверджується вищевказаними накладними, а також довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей ЯНФ №668579 від 24.09.07р., ЯНФ №668939 від 31.10.07р., ЯОН №805693 від 20.11.07р.

За умовами п.6.1 договору розрахунки за отриманий товар здійснюються з відстрочкою платежу 30 календарних днів.

Однак взяті на себе договірні зобов’язання відповідач належним чином не виконав, отриманий товар оплатив частково в сумі 8 000грн. 00коп.

Направлену позивачем претензію №10 від 04.02.08р. з вимогою оплатити заборгованість відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Доказів оплати боргу в сумі 39 784грн. 67коп. відповідач не представив, у зв’язку з чим господарський суд робить висновок, що на момент прийняття рішення грошове зобов’язання відповідача перед позивачем залишилось невиконаним, що є порушенням норм статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи, договором №1903/01/07/61.18/04/07 від 19.03.07р., накладними, довіреностями, розрахунками, претензією №10 від 04.02.08р. господарський суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 625 ЦК України прострочення відповідачем грошового зобов’язання тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення.

Перевіривши арифметично наданий позивачем розрахунок, відповідно до якого сума інфляції складає 3 950грн. 17коп., з огляду на наявність заборгованості, господарський суд вважає вимоги позивача в цій частині також обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, наданий позивачем розрахунок 3% річних в сумі 444грн. 69коп., не повністю відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки позивач починає нараховувати 3% річних починаючи з останнього дня погашення боргу, тоді як право вимоги у позивача виникло починаючи з наступного дня, який слідує за останнім днем погашення боргу оплати, у зв’язку з чим вимоги позивача в цій частині задовольняє частково в сумі 440грн. 84коп.

За таких же підстав господарський суд задовольняє частково вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 2 965грн. 22коп. за прострочення виконання грошових зобов’язань згідно п.8.3 договору, та стягує з відповідача пеню в сумі 2 769грн. 52коп.

Разом з цим, господарський суд відмовляє позивачу у заявленому клопотанні про накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача а також заборону відповідачу здійснювати дії щодо відкриття нових розрахункових рахунків в банківських установах, оскільки позивач жодним чином не довів той факт, що невжиття таких заходів може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеній частині позову.

На підставі вищевикладеного, згідно ст. ст. 509, 525, 526, 614, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України, керуючись ст. ст. 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Європак” м.Дніпропетровськ до Товариства з обмеженою відповідальністю „Європродукт” Костянтинівського району про стягнення 47 144грн. 71коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Європродукт” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Європак” основний борг в сумі 39 784грн. 63коп., 3% річних в сумі 440грн. 84коп., пеню в сумі 2 769грн. 52коп., суму інфляції 3 950грн. 17коп., витрати по сплаті держмита в сумі 469грн. 45коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 117грн. 50коп.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя