СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18"
березня 2008 р.

14:15

Справа
№  1/21/08

м. Миколаїв

За
позовом: Суб'єкт господарювання -ОСОБА_1.
/АДРЕСА_1/ До
відповідача: Регіонального управління Департаменту з питань контролю за                                виробництвом і
обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів                                 Держаної податкової адміністрації
України у Миколаївській області                              /54001,
м. Миколаїв, вул. Нікольська, 47/   Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на стороні відповідача:                                                    Первомайська об'єднана
державна податкова інспекція.                                                   /55200,  м. Первомайськ, вул. Дзержинського, 18/
про: визнання противоправним і скасування рішення відповідача № 140133
від 12.12.2006р. про застосування фінансових санкцій до позивача.

Суддя Васильєва Л.І.

Секретар судового засідання Сорогіна А.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2,
довіреність від 06.12.2007р..

Від відповідача: Скакодуб
Н.М., довіреність від 15.01.2008р.

Від 3 особи: Бартусенко
М.В., довіреність від 17.03.2008р.

Шевченко О.А., довіреність
від 17.03.2008р.

Позивач звернувся
до господарського суду з позовом про визнання противоправним і
скасування рішення відповідача № 140133 від 12.12.2006р. про застосування
фінансових санкцій до позивача,
обґрунтовуючи свій позов тим,
що  перевірка проведена з
порушенням  статей 11-1, 11-2, 13   Закону України “Про державну податкову
службу в Україні”, статті 16 “Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Відповідач та 3-я особа  позов не визнають з тих підстав, що планова
перевірка проведена відповідно до статті 11 Закону України “Про державну
податкову службу в Україні”, статей 15 та 16 “Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”, позивачем допущено порушення вимог статті 15 Закону
України  “Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів”, а саме - здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями та тютюновими виробами
без відповідних ліцензій та статті 6 Декрету Кабінету Міністрів
України “Про акцизний збір” -роздрібна торгівля тютюновими виробами за
цінами, які перевищують максимальний рівень роздрібних цін, задекларований
виробником або імпортером таких тютюнових виробів.

Розглянувши  надані сторонами і витребувані судом докази,
заслухавши доводи сторін в судовому засіданні та пояснення свідка,  - суд

в с т а н о в и в:

14.11.2006 року третьою особою було здійснено планову
перевірку позивача  щодо дотримання ним
вимог законодавства, що регулює здійснення розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу, наявності ліцензій та патентів, про що
складено акт № 14080906/23-50 (а.с.13-14)

За результатами перевірки відповідач
направив позивачу  рішення № 140133  від 12.12.2006 року (а.с.15)  про застосування штрафних санкції в сумі 4400
грн. за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими
виробами без наявності ліцензії на такий вид діяльності ,роздрібну
торгівлю тютюновими виробами за цінами, які перевищують максимальний рівень
роздрібних цін, задекларований виробником або імпортером таких тютюнових
виробів, яке позивач просить скасувати.

Позовні вимоги задоволенню   не підлягають, виходячи з наступного:

статтею 19 Конституції України  встановлено, що  органи державної влади, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 8, 10 Закону України “Про державну податкову
службу в Україні” податковим органам надано право здійснення контролю за
законністю  валютних
операцій,  додержанням  порядку
проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому
законом порядку,  за наявністю
свідоцтв про державну реєстрацію
суб'єктів підприємницької
діяльності,   ліцензій   на
провадження  видів господарської
діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону,  з
наступною  передачею матеріалів
про виявлені порушення органам,  що
видають ці документи, за наявністю торгових патентів;

Припис пункту 1 статті 11 вказаного закону визначає, що
податкові органи мають право  здійснювати  документальні невиїзні перевірки (на
підставі поданих  податкових  декларацій,
звітів  та   інших
документів, пов'язаних   з   нарахуванням   і
сплатою   податків  та
зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх
подачі),  а також планові    та
позапланові    виїзні   перевірки
своєчасності, достовірності,
повноти нарахування і сплати
податків  та  зборів (обов'язкових   платежів),   додержання
валютного  законодавства юридичними   особами,
їх    філіями,    відділеннями,    іншими відокремленими підрозділами,  що не мають статусу юридичної особи, а  також
фізичними   особами,   які
мають   статус   суб'єктів підприємницької  діяльності
чи  не мають такого статусу,  на яких згідно із законами України покладено
обов'язок  утримувати  та/або сплачувати   податки
і   збори   (обов'язкові   платежі),
крім Національного банку України
та  його  установ
(далі  -  платники податків).

Зазначена вище норма визначає право податкового органу
на проведення невиїзних  планових  та позапланових перевірок, але лише
стосовно своєчасності, достовірності,
повноти нарахування і сплати  податків
та  зборів (обов'язкових   платежів),   додержання   валютного
законодавства.

Стаття 11-1 Закону України “Про
державну податкову службу в Україні” стосується визначення підстав та
порядку проведення органами державної податкової служби планових і
позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності,  повноти нарахування і сплати  податків
та  зборів (обов'язкових   платежів), тобто дана норма не регулює
порядок проведення перевірок господарюючих суб'єктів з питань  дотримання ними вимог законодавства при
здійсненні розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового  обігу, наявності ліцензій на певні види
діяльності та торгових патентів, порядку виробництва та обігу спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Лише в частині 7 статті 11-1 Закону України „Про
державну податкову службу в Україні” зазначено, що  позаплановими
перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень  податкових
органів,   визначених  законами
України "Про застосування
реєстраторів  розрахункових  операцій
у  сфері торгівлі,  громадського
харчування   та   послуг" ( 265/95-ВР ), "Про
державне  регулювання  виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,  алкогольних напоїв та тютюнових  виробів".

Стаття 15 Закону України "Про
застосування  реєстраторів  розрахункових
операцій  у  сфері торгівлі,  громадського
харчування   та   послуг" встановлює, що контроль за
додержанням суб'єктами підприємницької діяльності  порядку
проведення  розрахунків  за товари (послуги), інших  вимог
цього  закону може здійснюватись
податковим органом також шляхом проведення планових перевірок.            Перевірка, що здійснена 3-ю особою
є плановою, про що свідчать направлення на перевірку, наказ №395 від 23.10.2006
року, витяг з плану-графіку.

Посилання позивача на частину 2
статті 16 Закону України "Про застосування  реєстраторів
розрахункових  операцій  у
сфері торгівлі,  громадського   харчування
та   послуг" (планова
перевірка   здійснюється   органами,
уповноваженими законом
нараховувати  або  стягувати податки і збори (обов'язкові платежі)
з осіб,  що використовують спрощену
систему оподаткування згідно  з  пунктами
5-9  статті  9
цього  Закону. Така перевірка
здійснюється  не  частіше
одного  разу  за
наслідками   звітного
календарного    року,    але
не   раніше   строків,
визначених законодавством для
подання річного податкового звіту
(декларації) такими   особами   з
такого   податку.  Будь-яке
податкове  або адміністративне нарахування,
здійснене з порушенням цього правила, вважається незаконним та не підлягає
виконанню) є безпідставним, оскільки
дана норма не поширюється на суб'єктів підприємництва,  які
здійснюють торгівельну діяльність підакцизними товарами.

Отже, перевірка позивача здійснена
податковим органом правомірно, в межах чинного законодавства та у спосіб,
передбачений законом.

Відповідно приписів статей 16 та  17 Закону України  “Про державне регулювання виробництва і обігу
спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів” контроль за дотримання вимог вказаного закону здійснюють державні
органи, які уповноважені на видачу ліцензій на провадженням діяльності,
пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 14.11.2000 року №1698 “Про затвердження переліку органів ліцензування”
відповідач визначений  органом
ліцензування відносно провадженням діяльності, пов'язаної з виробництвом та
обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Отже, відповідно статті 8 та 10 Закону
України „Про державну податкову службу в Україні”,  статей 16 та
17 Закону України  “Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”  відповідачу надано право приймати рішення на
підставі актів перевірки, наданих йому
податковим органом.

Статтею 15 Закону України  “Про державне регулювання виробництва і обігу
спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів” встановлено, що роздрібна торгівля   алкогольними   напоями
або  тютюновими виробами може
здійснюватися суб'єктами підприємницької
діяльності всіх форм власності,  у
тому числі їх виробниками,  за наявності
у них ліцензій.

В акті перевірки від 14.11.2006
року  зафіксовано  факт здійснення позивачем роздрібної торгівлі
алкогольними напоями  та тютюновими
виробами без наявності ліцензії та роздрібну торгівлю тютюновими виробами за
цінами, які перевищують максимальний рівень роздрібних цін, задекларований
виробником або імпортером таких тютюнових виробів

В судовому засіданні представники 3-ї
особи  Шевченко О.А. та Бартусенко М.В.
які здійснювали перевірку позивача та складали акт, пояснили, що  продавець ОСОБА_3,  яка здійснювала торгівлю в закусочній
“Чайка”, що належить позивачу, продала їм 1 пляшку горілки “Хортиця” вартістю
25 грн., та  пачку цигарок “LM”  за ціною 3, 50 грн. (максимальна ціна
виробника на пачці зазначена 2,65 грн.). Ліцензія на право здійснення
роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами  відсутня.

Допитана в судовому засіданні  свідок - продавець ОСОБА_3  вищезазначене
підтвердила.

За таких обставин, суд вважає
доведеними факти здійснення позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями
та тютюновими виробами   без наявності
ліцензії  та роздрібну торгівлю
тютюновими виробами за цінами, які перевищують максимальний рівень роздрібних
цін, задекларований виробником або імпортером таких тютюнових виробів.

Відповідальність за здійснення
роздрібної торгівлі  тютюновими виробами
та алкогольними напоями без наявності ліцензії передбачена статтею 17 Закону
України  “Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів”  у
вигляді штрафу  в
розмірі 200  відсотків  вартості отриманої партії товару,  але  не
менше 1 700 гривень. Відповідач
правомірно визначив суму штрафу -3 400 грн. (1700 + 1700). За  роздрібну торгівлю тютюновими виробами за
цінами, які перевищують максимальний рівень роздрібних цін, задекларований
виробником або імпортером таких тютюнових виробів,  вказана норма закону передбачає штрафну
санкцію -100 відсотків вартості наявних у суб'єкта підприємницької
діяльності  тютюнових виробів, але не
менше 1000 гривень. Відповідач правомірно застосував штраф в сумі 1 000 грн.

Отже,
оспорюване рішення прийнято у відповідності з чинним законодавством в межах
повноважень, у спосіб, визначений законом. В задоволенні позову необхідно
відмовити.

Керуючись  ст.ст. 94, 160, 162-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову
відмовити.

Постанова
у відповідності зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть
участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову
повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суддя