ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.07.08 р.                     Справа № 23/45

За позовом: Закритого акціонерного товариства “Юнікон” м. Дніпропетровськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Метінвест - Україна” м. Донецьк

про стягнення 7 539, 37 грн.

Третя особа: Відкрите акціонерне товариство ”Металургійний комбінат ”Азовсталь” м. Маріуполь

Суддя Забарющий М.І.

Представники :

Від позивача: Радочина АА.- за довіреністю

Від відповідача: Аллахвердян Я.О. - за довіреністю

Від третьої особи: не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

В засіданні, яке відбулось 24.07.2008р., суд згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України закінчив розгляд справи і оголосив перерву для підготовки тексту рішення у справі до 30.07.2008р. (вказане зафіксовано у протоколі судового засідання).

Позивач, закрите акціонерне товариство “Юнікон” м. Дніпропетровськ, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю “Метінвест - Україна” м. Донецьк, 7 539, 37 грн. заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на:

-          укладення сторонами договору постачання № 07/10-6 від 22.10.2007р., згідно умов якого відповідач зобов’язався передати у власність позивача металопродукцію, а позивач – прийняти та оплатити її вартість;

-          відвантаження відповідачем на адресу позивача за залізничною накладною № 50648049 продукції – балка-30 у кількості 151 шт. вагою 64, 8т;

-          п.6.1. договору, за яким приймання продукції за кількістю здійснюється згідно вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного вжитку за кількістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р № П-6 (далі – Інструкція № П-6);

-           видання йому продукції залізницею 29.01.2008р. без перевірки, про що є відмітка у залізничній накладній;

-          завантаження продукції у вагон навалом;

-          виявлення ним за участі представника ТОВ ”Аксон” нестачі та надлишку товару, який поступив у вагоні за накладною № 50648049;

-          акт вхідного приймання № ЮБ 1373/Б від 29.01.2008р. та акт зважування і перерахунку продукції № ЮБ 1374/Б від 29.01.2008р.;

-          сертифікат якості № а-279 (1384);

-          направлення відповідачу 29.01.2008р. телеграми про виклик представника відповідача для участі у прийманні продукції;

-          складення акту вхідного приймання № ЮБ 1375/Б від 01.02.2008р. та акту експертизи ДТПП № Г-1358;

-          вартість однієї тони продукції з урахуванням провізної плати до станції призначення та податку на додану вартість (далі - ПДВ) в сумі 6 205, 25 грн.;

-          направлення відповідачу претензії № 3 вих.230-УС та І/Юро від 15.02.2008р., яка залишилась без відповіді;

-          ст.ст. 173, 193, 226, 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України);

-          ст.ст. 526, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідач вимоги позивача не визнав, тому що:

- залізниця, яка приймала вагон № 67706747 до перевезення, не висувала будь-яких претензій до вантажовідправника ВАТ ”МК ”Азовсталь” щодо кількості товару, завантаженого у цей вагон;

- відповідальність за збереження вантажу під час його перевезення згідно ст. 924 ЦК України, п.110 Статуту залізниць України (далі - Статут), ст.ст. 308, 310 ГК України несе перевізник, тобто залізниця;

- договір передбачає поставку товару на умовах FCA Міжнародних правил щодо тлумачення термінів ”Інкотермс” (далі – Правила ”Інкотермс-2000”);

- його зобов’язання з поставки вважаються виконаними в момент вручення товару перевізникові, що встановлено ст.664 та ст.712 ЦК України;

- позивач не вимагав від залізниці складення комерційного акту;

- в актах, складених позивачем, не зазначено повноважень осіб, які приймали участь в їх складенні;

- при складенні акту № ЮБ 1375/Б від 01.02.2008р. позивач припустився порушень норм п.2.5. Інструкції № П-6;

- акти, складені позивачем, не місять дати їх затвердження керівником підприємства;

- акти не містять позначок, яким способом була визначена нестача – шляхом зважування або замірів балки;

- не надано пояснень розходження ваги фактично прийнятої продукції та оприходованої;

- акт, складений позивачем за участю представника Дніпропетровської торгово-промислової палати, не може бути підтвердженням нестачі, оскільки він не відповідає нормам Інструкції № П-6;

- експерт приймав участь у складенні акту щодо продукції, яка на той час перебувала на площадці позивача, а не під час вивантаження товару з вагону № 67706747;

- акт експертизи складався у період з 01.02.2008р. по 04.02.2008р.;

- акт, який був складений 01.02.2008р., містить посилання на акт від 04.02.2008р.;

- безпідставність включення в ціну балки залізничного тарифу.

Ухвалою у справі від 22.04.2008р. суд за клопотанням відповідача залучив до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору відкрите акціонерне товариство ”Металургійний комбінат ”Азовсталь” м. Маріуполь (далі -Комбінат).

Комбінат пояснив суду, що: позивач розпочав приймання товару 29.01.2008р. о 16 годині, зупинив її о 18 годині цього ж дня, а остаточну прийомку товару здійснив лише 01.02.2008р.; визначити шифр плавки без відповідних лабораторних досліджень неможливо, тобто товар, який отримав позивач був маркований, що не узгоджується з п.19 акту від 01.02.2008р.; у пунктах 20 і 22 акту від 01.02.2008р. товар називається то балками, то штангами (за визначенням – це різна продукція); пункт 20 акту від 01.02.2008р. містить посилання про те, що кількість штанг не прораховувалось, тоді як п.22 цього ж акту вказує зворотнє; акт приймання товару за кількістю не фіксує умови зберігання товару до початку його приймання, що не відповідає вимогам п.25 Інструкції № П-6; акт приймання не фіксує дати його затвердження керівником позивача. Таким чином третя особа зробила висновок, що акт, який складено позивачем в підтвердження нестачі товару, немає доказової сили, оскільки не відповідає вимогам Інструкції № П-6.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд встановив:

Сторони уклали між собою договір поставки 07/10-6 від 22.10.2007р. (далі – договір № 07/10-6), згідно умов якого постачальник (відповідач) зобов’язався поставити, а покупець (позивач) - прийняти та оплатити металопродукцію (далі - продукція), в т.ч. і на умовах специфікацій, які є невід’ємною частиною цього договору (п.п.1.1. та 1.2. договору).

Умовами договору № 07/10-6 встановлено, що:

- кількість, асортимент та номенклатура продукції зазначаються у специфікаціях (п.2.1. договору);

- пакування та маркування продукції повинне відповідати вимогам діючих стандартів та технічних умов (п.2.3. договору);

- продукція постачається на умовах поставки, зазначених у специфікаціях (п.3.1. договору);

- продукція переходить у власність покупця після передачі її постачальником перевізнику або представнику покупця (п.3.5. договору);

- ціна на продукцію приймається на умовах поставки (Правила ”Інкотермс” в редакції 2000 року), зазначених у специфікаціях (п.4.2. договору);

- умови оплати - покупець здійснює попередній платіж в розмірі 100% вартості продукції за специфікацією (п.5.3. договору);

- приймання продукції за кількістю проводиться у відповідності до Інструкції № П-6 (п.6.1. договору);

- при виявленні невідповідності кількості отриманої продукції товаросупровідним документам, покупець зобов’язаний викликати представника постачальника та заводу-виготовлювача для участі у прийманні та складенні акту приймання продукції за кількістю (2-й абзац п.6.2. договору);

- продукція, яка відвантажується за теоретичною вагою, приймається покупцем також за теоретичною вагою (2-й абзац п.6.3. договору);

- договір діє по 31.12.2008р. (п.13.2. договору).

Представник позивача заявив суду, що договір № 07/10-6 укладено сторонами без протоколу розбіжностей (див. протокол судового засідання від 23.05.2008р.). Зі сторони відповідача заперечень з цього приводу не поступило, а від позивача 23.05.2008р. надійшов текст договору № 07/10-6 без позначки, що він підписаний з протоколом розбіжностей.

Специфікацією № 2/11 від 22.10.2007р. до договору № 07/10-6 встановлено, що: поставці підлягала продукція – уголок, балка та швелер на загальну суму 3 484 713, 96 грн. разом з ПДВ, метод визначення ваги – теоретичний; виготовлювач – ВАТ ”МК ”Азовсталь”.

За накладною № 50648049 у вагоні № 67706747 Комбінат за умовами договору № 07/10-6 відвантажив позивачу продукцію – балка 30 довжиною (мм) 6 000-12 000 та вагою нетто 64 800 кг. Згідно штемпеля ст. Балівка Придніпровської залізниці вантаж прибув у непошкодженому вагоні без слідів втрати і пошкоджень і був виданий позивачу 29.01.2008р. згідно ст.52 Статут залізниць України без перевірки. У графі 4 даної накладної зазначено: сертифікат якості додається; замовлення № ; кількість штук -151.

Сертифікат № а-279 (1384) був доданий до залізничної накладної № 506480049 ВАТ ”МК ”Азовсталь” та містив у т.ч. і такі дані: товар, який поставлявся, має назву – балка 30; поставка за теоретичною вагою; всього за профілем 151шт., 1774, 04 м, вага 1 погонного метру 36,5 кг, серед. коеф. = 0,988.

Оскільки п.6.2. договору передбачено виклик представників постачальника та заводу-виготовлювача для участі у складенні акту приймання товару за кількістю, які були викликані так, що не могли прибути до позивача 29.01.2008р., суд розцінює акт № ЮБ 1374/Б зважування та перерахування продукції від 29.01.2008р. (далі – акт № ЮБ 1374/Б) складеним у порядку п.16 Інструкції № П-6, як проміжний та такий, що не має доказової сили. З тієї ж самої причини суд вважає бездоказовим і акт вхідного приймання ТМЦ № ЮБ 1373/Б від 29.01.2008р. (далі - акт № ЮБ 1373/Б). Крім того, суд зауважує, що ці два акти не містять розмірів кожної балки немірної довжини.

Суд не приймає до уваги як доказ нестачі товару і акт експертизи № Г-1358 від 04.02.2008р., складений Дніпропетровською торгово-промисловою палатою, оскільки: його складення не передбачено ні договором, ні Інструкцією № П-6; проведення експертизи ні судом, ні слідчими органами Дніпропетровській торгово-промисловій палаті не доручалось; не подано доказів, що балка-30 та двутаври стальні гаречекатані тотожні поняття; для участі у проведенні експертизи позивач та третя особа не запрошувались; акт не містить посилань, що експерт міг ідентифікувати, що наданий йому товар не змішався з іншим і вироблений саме Комбінатом (акт від 01.02.2008р. зазначає, що маркування відсутнє); не надано обґрунтувань необхідності призначення експертизи – чи потрібні були для цього спеціальні знання; експерту для перевірки був наданий вантаж вже вивантажений у кількості, яка пред’явлена для експертизи до проведення самої експертизи.

Про прийняття товару від 3-ї особи (вантажовідправник), який поступив у вагоні № 67706747 за накладною № 50648049 позивач склав акт про встановлення розходжень у кількості № ЮБ 1375/Б від 01.02.2008р. (далі - акт № ЮБ 1375/Б). Суд не приймає цей акт до уваги як доказ нестачі товару тому, що:

- до 01.02.2008р. позивач, викликаючи представника ТОВ ”Фірма ”Аксон” для прийняття участі у прийманні товару, вже зазначав про конкретну нестачу навіть до проведення приймання 29.01.2008р. – лист № 380 від 29.01.2008р. про цей виклик був написаний раніше листа № 381 від 29.01.2008р., в якому позивач викликав представника цього підприємства для приймання товару 29.01.2008р.;

- в п.3 цього акту є посилання на присутність експерта ДТПП Кабачок Є.В. при прийманні товару і за результатами приймання складено акт № Г-1358 від 01.02.2008р. - акт № ЮБ-1375/Б не підписаний цією особою, акт № Г-1358 був підписаний 04.02.2008р., про що особи, які підписали акт № ЮБ-1375/Б не могли знати 01.02.2008р.;

- дата відправки товару за накладною є 26.01.2008р. – у п. 10 акту зазначено 25.01.2008р.;

- акт містить вказівку про відсутність маркування, що унеможливило для позивача з’ясувати, скільки йому надійшло балки довжиною 12,04 м за маркою сталі (див. сертифікат);

- акт не містить вказівки, яка була довжина кожної балки немірної довжини;

- позивач приймав весь товар за теоретичною вагою, тоді як п.1.4. Положення з організації поставок прокату за теоретичною вагою не передбачає застосування цього Положення до товару немірної довжини.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

На підставі ст.ст. 20, 264-265 Господарського кодексу України, ст.ст. 669, 670 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

В И Р I Ш И В :

Позивачу у позові відмовити.

Суддя Забарющий М.І.