ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 квітня 2008 р.

№ 20/315

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. -головуючого
Волковицької Н.О.  Рогач Л.І.

за участю представників сторін:

позивача

ОСОБА_1

відповідача

Руденко М.В. дов. від 10.04.2008
року

третьої особи

не з'явився, належно повідомлений
про час і місце слухання справи

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агентство з нерухомості "Атлант -А"

на постанову

від 13.12.2007 року Київського
апеляційного господарського суду

у справі

№ 20/315 господарського суду
міста Києва

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1

до

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агентство з нерухомості "Атлант -А"

третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Фізична особа ОСОБА_2

про

стягнення 18850,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агентство з нерухомості "Атлант -А"
про стягнення 18850,35 грн. заборгованості за договором про надання послуг від
05.06.2007 року.

Ухвалою господарського суду від
13.09.2007 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено фізичну
особу ОСОБА_2.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 24.10.2007 року позовні вимоги задоволені частково

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агентство нерухомості "Атлант -А" на користь
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 18685,00 грн. - основного боргу,
186,85 грн. - державного мита, 116,96 грн. -витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

За апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю "АН "Атлант -А" судове рішення
переглянуте в апеляційному порядку і постановою Київського апеляційного
господарського суду від 13.12.2007 року залишене без змін з тих самих підстав.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АН "Атлант -А" звернулося до Вищого
господарського суду України  із
касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста
Києва та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2007
року,а справу направити на новий розгляд до господарського суду першої
інстанції.

На думку скаржника при винесенні
рішення та постанови у справі суди невірно застосували норми статей 526, 901
Цивільного кодексу України та порушили приписи статей 42, 43,
22 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши доповідь судді
-доповідача та присутніх у судовому засіданні представників сторін,
перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні у даній справі, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117
Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція рішення
місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів
переглядає за касаційною скаргою (поданням) та на підставі встановлених
фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної
інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судами першої і
апеляційної інстанцій та вбачається з матеріалів між Суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю
"АН "Атлант -А" (виконавець) укладено договір про надання послуг
05.06.2007 року (а.с.12), відповідно до якого виконавець за завданням замовника
зобов'язується в строк до 15.06.2007 року надати послуги, направлені на
придбання/відчуження об'єкта нерухомості, відповідно до вимог замовника.
Замовник зобов'язався оплатити вартість послуг, наданих виконавцем, у розмірі
18685,00 грн., що складає еквівалент 3700 доларів США по курсу на день підписання
даного договору, шляхом внесення на розрахунковий рахунок виконавця за один
день до підписання замовником договору купівлі-продажу на об'єкт, представлений
виконавцем.

05.06.2007 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "АН "Атлант -А", ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було укладено договір (а.с.51-52), який спрямований на надання комплексу
інформаційно-посередницьких послуг, спрямованих на відчуження земельної
ділянки.

Судами встановлено, що сторонами
одного виступають два суб'єкта договірних відносин -Суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1та Товариство з обмеженою відповідальністю "АН
"Атлант-А", сторонами другого виступають три суб'єкта договірних
відносин - ТОВ "АН "Атлант-А" , ОСОБА_1та ОСОБА_2, як фізичні
особи.

Доказом виконання позивачем
передбаченого договором обов'язку є платіжне доручення №36 від 14.06.2007 року
(а.с.13).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що
матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем обов'язків, які
передбачені пунктом 2.1 двостороннього договору про надання послуг від
05.06.2007 року, зокрема: надання першочергових консультацій спеціалістів;
виділення персонального спеціаліста; здійснення підбору варіантів; здійснення
попередньої оцінки вибраних проектів; здійснення показу вибраного проекту;
контроль процедури передачі суми (завдатку) та оформлення документів на
відчуження/придбання об'єкта нерухомості; забезпечення консультаційно -
юридичного супроводу; несення відповідальності за збереження документів,
матеріалів, переданих йому замовником; проведення всіх необхідних заходів для
придбання/відчуження об'єкта нерухомості, в зв'язку з чим суди дійшли висновку,
що відповідачем не були надані послуги позивачу за договором про надання послуг
від 05.06.2007 року, які спрямовувались на придбання/відчуження об'єкта
нерухомості, а відповідно договір купівлі-продажу на об'єкт нерухомості не був
укладений і позивачем були оплачені ненадані відповідачем послуги.

При цьому, суди керувались,
зокрема, статтею 610 Цивільного кодексу України, згідно з якою порушенням
зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених
змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Касаційна інстанція не може
погодитись з таким висновком, оскільки його здійснено без дослідження всіх
обставин справи, що мають суттєве значення для вирішення спору.

Так, поза увагою судів як першої
так і апеляційної інстанції залишились обставини, пов'язані з оплатою,
здійсненою позивачем платіжним дорученням №36 від 14.06.2007 року (а.с13).

Судами, також, не прийнято до уваги
та не надано належної оцінки приписам статті 906 Цивільного кодексу України,
згідно з якою відповідальність за збитки, завдані замовнику невиконанням або
неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають
відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини.

Отже, для вирішення цієї справи по
суті судам необхідно було встановити склад цивільного правопорушення, яке тягне
за собою відповідальність у вигляді відшкодування збитків.

При цьому, слід мати на увазі, що
договір про надання послуг є взаємним, казуальним та консенсуальним.

Приймаючи рішення та постанову суди
також послались на пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України згідно з якою
боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а
також на пункт 3 статті 612 Цивільного кодексу України, згідно з яким якщо
внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора,
він може відмовитися від прийняття виконання, але будь -яких висновків з цього
приводу не зробили.

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що господарськими судами першої та апеляційної інстанції при
розгляді справи та прийнятті судових рішень не взято до уваги та не надано
належної правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, що, враховуючи
суть спору, свідчить про не з'ясування судом всіх обставин, які мають суттєве
значення для правильного вирішення господарського спору. Відповідно до
роз'яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від
29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно
перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Неповне з'ясування всіх обставин
справи, які мають значення для справи, дає підстави для скасування ухвалених у
справі судових рішень та передачі справи на новий розгляд.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або

додатково перевіряти докази,
рішення та постанова у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи
господарському суду необхідно врахувати
викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні
обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне  значення для її розгляду і вирішення спору по
суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального
права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти  обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 1117,
пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111,
11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О
В И В :

Рішення господарського суду міста
Києва від 24.10.2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду
від 13.12.2007 року у справі № 20/315 господарського суду міста Києва
скасувати.

Справу направити на новий розгляд
до господарського суду міста Києва.

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агентство з нерухомості "Атлант -А"
задовольнити.

Головуючий суддя
Т. Дроботова

С у д д і
Н. Волковицька

Л. Рогач