ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.10.08 р.                     Справа № 20/105

Колегія суддів господарського суду Донецької області у складі: Донець О.Є. (головуючий), Ломовцева Н.В., Мальцев М.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль”, в особі Донецької обласної Дирекції, м.Донецьк

до відповідача-1: Відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м.Донецьку, м.Донецьк

до відповідача-2: Державного казначейства України, м.Київ

до відповідача-3: Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області, м.Донецьк

до відповідача-4: Управління Державного казначейства України у Київському районі м.Донецька, м.Донецьк

про стягнення 21015,94 грн.

За участю представників:

від позивача: Кеся Г.В. – дов.

від відповідача-1: не з’явився

від відповідача-2: Болтенкова М.В. – дов.

від відповідача-3: Болтенкова М.В. – дов.

від відповідача-4: не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулось Відкрите акціонерне товариство „Райффайзен Банк Аваль”, в особі Донецької обласної Дирекції, м.Донецьк, до Відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м.Донецьку, м.Донецьк, до Державного казначейства України, м.Київ, до Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області, м.Донецьк, та до Управління Державного казначейства України у Київському районі м.Донецька, м.Донецьк, про стягнення 21015,94 грн.

У позовній заяві позивач просить суд стягнути з держави Україна кошти в сумі 21015,94 грн. для відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними діями Відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м.Донецьку, витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 118,00 грн.; стягнути з Головного Державного казначейства України в Донецькій області витрати по сплаті держмита 210,16 грн.

Під час вирішення спору позивач неодноразово звертався до суду із заявами про уточнення позовних вимог.

Так, у заяві № 17-1/33-9980 від 29.08.08 р. позивач просив суд стягнути з рахунка Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області, м.Донецьк, на якому обліковуються кошти Державного бюджету України, кошти в сумі 21015,94 грн. для відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними діями Відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м.Донецьку, витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 118,00 грн., витрати по сплаті держмита 210,16 грн. на користь Відкритого акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” в особі Донецької обласної дирекції.

Судом дану заяву розцінено як заяву про зміну предмету позову, подану позивачем в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України, та прийнято до розгляду.

Крім того, у письмовому клопотанні № 17-1/33-9981 від 29.08.08 р. позивач просив суд припинити провадження по справі № 20/105 щодо відповідачів: Державного казначейства України та Управління Державного казначейства України в Київському районі м.Донецька; розглянути справу за участю сторін по справі: позивача - Відкритого акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” в особі Донецької обласної дирекції, відповідача - Відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м.Донецьку, м.Донецьк, відповідача - Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області, м.Донецьк.

Зазначене клопотання позивачем не обґрунтовано посиланням на відповідні приписи процесуального законодавства України та залишено судом без задоволення.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок незаконних дій відповідача-1, що виявились у втраті виконавчого документу, позивачеві заподіяно шкоди у вищезазначеному розмірі, а також посиланням на приписи чинного законодавства України та на надані суду документи, що наявні в матеріалах справи.

Відповідач-1 позову не визнав, просив суд зупинити провадження у справі, посилаючись на розгляд іншим судом справи, що безпосередньо пов’язана із даною справою.

Судом зазначене клопотання залишено без задоволення у зв’язку із не обґрунтуванням його належними доказами.

Відповідачі 2 та 3 позовних вимог не визнали, посилаючись на їх безпідставність.

Згідно із Положенням про управління Державного казначейства у Київському районі м.Донецька Головного управління Державного казначейства України у Донецькій           області, відповідач-4 не є юридичною особою.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області розгляд справи призначено колегіальним складом суду.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

22 вересня 2003 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком “Аваль” (на цей час у зв’язку зі зміною найменування, згідно статуту, зареєстрованого 29.06.06 р. Національним банком України – Відкрите акціонерне товариство “Райффайзен Банк Аваль”) та Новіком Юрієм Сергійовичем був укладений кредитний договір № 014/03/8169 (далі-Кредитний договір).

Згідно умов Кредитного договору, Новіку Ю.С. був наданий кредит в сумі 4930,00 доларів США строком погашення до 22.09.06 р. зі сплатою 13% річних за користування кредитними коштами.

З метою забезпечення виконання Новіком Ю.С. зобов’язань за Кредитним договором, між Банком та ним (Новіком Ю.С.) 22.09.03 р. був укладений договір застави транспортного засобу № 014/11-1/1374 (далі-Договір застави), згідно якого передано в заставу Банку автомобіль марки DAEWOO Т13110, випуску 2003 року, колір сірий, двигун V=1300 CUB.CM., кузов № Y6DT727, реєстраційний № 41661 ЕН, зареєстрований в МРЕВ м.Маріуполя від 20.09.03 р., свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії ЯНВ № 233668, видане 20.09.03 р. МРЕВ м.Маріуполя.

У відповідності з п.5.1 Кредитного договору, Новік Ю.С. зобов’язався щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту сплатити відсотки за фактичне використання кредитних коштів на рахунок Банку.

Умови погашення кредиту, що передбачені визначеним пунктом Кредитного Договору, Новіком Ю.С. не були виконані.

Умовами Договору застави (п.п.3.2.2., 3.2.3) передбачене право Заставодержателя – Банку щодо задоволення своїх вимог по погашенню заборгованості до настання строку погашення боргу по Кредитному договору за рахунок заставленого майна у разі порушення Заставодавцем – Новіком Ю.С. умов Кредитного договору.

За таких підстав на Договорі застави приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Морозовим В.І. 16.12.04 р. був вчинений виконавчий напис за реєстровим номером 10015, яким запропоновано звернути стягнення на автомобіль марки DAEWOO Т13110, випуску 2003 року, колів сірий, двигун V=1300 CUB.CM., кузов № Y6DT727, реєстраційний № 41661 ЕН, зареєстрований в МРЕВ м.Маріуполя від 20.09.03 р., свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії ЯНВ № 233668, видане 20.09.03 р. МРЕВ м.Маріуполя.

За ствердження позивача, загальна сума заборгованості на момент вчинення виконавчого напису на Договорі складала 21015,94 грн., у тому числі витрати Банку та нотаріуса.

Виконавчий напис нотаріуса був наданий до примусового виконання 25.01.05 р. у Відділ державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції м.Донецьк (далі-ВДВС).

28 січня 2005 р. державним виконавцем ВДВС відкрите виконавче провадження за наданим до виконання виконавчим написом нотаріусу, про що винесена відповідна постанова.

15 серпня 2006 р. державним виконавцем ВДВС закінчене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, про що винесена відповідна постанова.

При цьому, ВДВС направив виконавчий документ до “ДВС м.Херсон”, в результаті чого цей документ було втрачено.

15 грудня 2005 р. на запит Банку отримана відповідь від Управління державної автомобільної інспекції Управління МВС України в Донецькій області (лист від 07.12.05 р. за вих.. № 9/7534), якою повідомлено: “...розшукуваний Вами автомобіль ЗАЗ-ДЕУ Т13110, д/н 41661ЕН, 2003 р. випуску, сірого кольору, кузов Y6DT727, двигун № 4634, був знятий з обліку 10.05.05 р. в МРЕВ ДАІ м.Маріуполя. У теперішній час вищевказаний автомобіль значиться на обліку у МРЕВ ДАІ Херсонської області за д/н ВТ 3572 АВ та зареєстрований на гр.Кудрявченко Д.В.”.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12.02.08 р. за справою № 2-а-2257/08 позов Відкритого акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” до Відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м.Донецьку задоволено в частині:

-          визнання дій ВДВС при виконанні напису, вчиненого 16.12.04 р. приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Морозовим В.І. за реєстровим № 10015 про звернення стягнення на автомобіль марки DAEWOO Т13110, державний реєстраційний номер 416-61 ЕН, 2003 р. випуску, який належить Новіку Ю.С., на суму 21015,94 грн. на користь Відкритого акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” незаконними.

Постанова суду набрала чинності.

Незаконність дій ВДВС, що встановлена судом, полягала у:

-          невжитті державним виконавцем ВДВС заходів примусового виконання виконавчого напису нотаріуса;

-          відсутності контролю за розшуком застави майна, на яке мало бути звернуто стягнення;

-          направлення виконавчого напису нотаріуса до органу Державної виконавчої служби, який юридично та фактично ніколи не існував;

-          втрата ВДВС виконавчого напису нотаріуса.

За даних обставин позивач звернувся до суду із даним позовом, змінив предмет позовних вимог та просив суд стягнути з рахунка Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області, м.Донецьк, на якому обліковуються кошти Державного бюджету України, кошти в сумі 21015,94 грн. для відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними діями Відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м.Донецьку, витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 118,00 грн., витрати по сплаті держмита 210,16 грн. на користь Відкритого акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” в особі Донецької обласної дирекції.

Відповідачі позовних вимог не визнали у зв’язку із їх необґрунтованістю.

Згідно із ст.4-2) Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3) зазначеного кодексу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.43 зазначеного кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом зазначеної статті, для застосування відповідальності за заподіяну шкоду необхідною є наявність складу правопорушення, а саме:

1)          протиправної поведінки (дії чи бездіяльність) особи;

2)          шкідливого результату такої поведінки (шкоди);

3)          причинного зв’язку між протиправною поведінкою та шкодою;

4)          вини особи, яка заподіяла шкоду.

При цьому, зокрема, причинний зв’язок між протиправною поведінкою правопорушника і шкодою, якою зазнала потерпіла сторона, полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує у часі шкідливому результаті, що настав, та шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки.

На виконання вимог суду приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу Морозов В.І. повідомив суд, що 12.12.04 р. ним вчинено виконавчий напис по реєстру № 10015 на договорі застави, однак документи, на підставі яких вчинено напис, знищені у зв’язку із закінченням строку зберігання.

На вимогу суду Державне підприємство “Інформаційний центр” Міністерства юстиції України в особі Донецької філії надав Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, з якого вбачається, що обтяження за договором застави рухомого майна (боржник – Новік Ю.С., обтяжувач – АППБ “Аваль”, об’єкт обтяження – автомобіль легковий DAEWOO, державний номер 41611 ЕН) зареєстровано у Реєстрі 22.09.03 р. за № 2006-66 зі строком дії обтяження до 21.09.08 р.

За даних обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено наявності безпосереднього причинного зв’язку між діями ВДВС, що полягали у втраті виконавчого документу, та заподіянням позивачеві шкоди, оскільки обтяження об’єкту застави було зареєстровано у відповідному реєстрі, а позивач не був позбавлений права вжити заходів щодо отримання всього належного йому за кредитним договором за рахунок грошових коштів, іншого майна боржника у встановленому законом порядку, в тому числі шляхом звернення до суду із відповідним позовом до боржника.

Таким чином, у задоволені позову слід відмовити за недоведеністю у повному обсязі позивачем складу правопорушення з боку ВДВС.

Судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Клопотання позивача про припинення провадження щодо частини позовних вимог суд залишив без задоволення у зв’язку із його не обґрунтуванням позивачем посиланням на відповідні приписи процесуального законодавства України.

Клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі суд залишив без задоволення у зв’язку із його не обґрунтуванням належними доказами.

Провадження у справі стосовно відповідача-4 слід припинити на підставі п.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки зазначена особа не є юридичною.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 43, 44, 49, п.1 ст.80, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.1166 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Провадження у справі стосовно відповідача-4 – Управління Державного казначейства у Київському районі м.Донецька Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області – припинити.

У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 06.10.08 р.

Повний текст рішення підписано 13.10.08 р.

Суддя

Суддя Ломовцева Н.В.

Суддя Мальцев М.Ю.