ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2008 р.

№ 21/35-8/593

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя

Муравйов О.В.

судді

Полянський А.Г.

Фролова Г.М.

розглянувши

касаційну скаргу

ВАТ "Зіньківська сільгосптехніка"

на

рішення від 17.03.2008 р. господарського суду Полтавської області

у справі

№ 21/35-8/593 Господарського суду Полтавської області

за позовом

Прокурора Зіньківського району Полтавської області в інтересах держави в особі Зіньківської міської ради; Зіньківського виробничого управління житлово-комунального господарства

до

ВАТ "Зіньківська сільгосптехніка"

про

стягнення 315 100 грн.

За участю представників сторін:

позивач – Шум М.О. посв. № 1, Чапенко В.М. посв. № 88 , Дербеньов О.В. дов. від 20.12.2007 р.

відповідач –Храпач О.С. дов. № 1 від 01.12.2006 р.

прокуратури –Громадський С.О. посв. № 76

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 17.03.2008 р. (суддя Плеханова Л.Б.) позов задоволено. Стягнуто з ВАТ "Зіньківська сільгосптехніка" на користь Зіньківської міської ради 315 100 грн. Стягнуто з ВАТ "Зіньківська сільгосптехніка" в доход Державного бюджету України 3 151 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з рішенням суду, ВАТ "Зіньківська сільгосптехніка" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить його скасувати, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судом норм процесуального права та передати справу на новий розгляд.

У зв’язку з виходом судді Фролової Г.М. з відпустки, справа № 21/35-8/593 розглядається колегією суддів у постійному складі, утвореному розпорядженням від 25.08.2005 року № 02-20/13 Заступника Голови Вищого господарського суду України Осетинського А. Й., у складі: головуючий –Муравйов О. В., судді Полянський А. Г., Фролова Г. М.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно положень ч. 2 ст. 1115 ГПК України касаційна інстанція перевіряє юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду.

Відповідно до роз’яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Прийняте у справі рішення вказаним вимогам не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Вищого господарського суду України від 05.12.2007 р. постанову Київського міжобласного господарського суду України від 13.09.2007 р. та рішення господарського суду Полтавської області від 05.07.2007 р. по справі № 21/35 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою скасування зазначених рішень було те, що відповідно до ст. 128 ЦК УРСР судам слід було встановити на підставі відповідних доказів особу, яка набула прав власності та здійснювала фактичну експлуатацію спірних тепломереж на підставі відповідних нормативних актів. Обставини передачі спірних теплових мереж будинкоуправлінню та подальшої їх експлуатації судами першої та апеляційної інстанції не були встановлені. Тобто фактично не встановлено особу, яка згідно з законодавством є власником зовнішніх теплових мереж, визначених у позові.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 17.03.2008 р. мотивовано було тим, що належність розподільчих теплових мереж 32-квартирного житлового будинку по вул. Леніна, 11 Зіньківському ВУЖКН підтверджено Рішенням виконавчого комітету Полтавської обласної ради народних депутатів № 222 від 108.1988 р.; рішенням виконавчого комітету Зіньківської міської ради № 384 від 21.09.1988р.; листом начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області № 05/448 від 05.04.2005 р.; робочим проектом на будівництво 32-квартирного житлового будинку в м. Зінькові по вул. Леніна 11, інвентаризаційним описом товарно-матеріальних цінностей від 20.04.2006р.; витягами з Головної книги Зіньківського ВУЖКГ за 2006, 2007р.р.; інвентарною карткою №159 обліку основних засобів Зіньківського ВУЖКГ.

Встановлено, що частина зовнішньої тепломережі житлового будинку по вул. Леніна, 11 від котельні ВАТ "Зіньківська сільгосптехніка" по вул. Польова, 5 до житлового будинку по вул. Леніна, 11 роз 409,1 м. відсутня (демонтована), а вартість відсутньої (демонтованої) частини зовнішньої тепломережі житлового будинку по вул. Леніна, 11 від котельні "Зіньківська сільгосптехніка" по вул. Польова, 5 до житлового будинку по вул. Леніна, 11 складає 315 100 грн.

На підставі ст. 1166 ЦК України місцевий господарський суд дійшов висновку про обгрутованість та правомірність заявлених вимог Прокурора Зіньківського району Полтавської області в інтересах держави в особі Зіньківської міської ради; Зіньківського виробничого управління житлово-комунального господарства про відшкодування шкоди ВАТ "Зіньківська сільгосптехніка" нанесеною демонтуванням тепломереж по вул. Леніна, 11 від котельні "Зіньківська сільгосптехніка" по вул. Польова, 5 до житлового будинку по вул. Леніна, 11.

Відповідно до ст. 11110 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов'язки сторін, крім права на зміну підстави і предмета позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог, а також на відмову від позову або визнання позову.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 05.02.2008 р. було заявлено клопотання про залучення у справу третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, а саме Регіональне відділення Фонду державного майна України в Полтавській області.

Заявник мотивував своє клопотання тим, що майно, яке є предметом спору було передане у власність відповідачу в ході приватизації державного майна за рішенням уповноваженого органу по управлінню майном - Регіонального відділення Фонду державного майна України в Полтавській області. Також заявник зазначав, що Регіональне відділення Фонду державного майна України в Полтавській області може надати відомості та пояснення по суті спору, щодо приватизації майна, яке є предметом спору, а також відносно того чи передавалось спірне майно, яке до його приватизації перебувало у державній власності у комунальну власність Зіньківської міської ради.

08.02.2008 р. відповідач повторно звернувся до суду з аналогічним клопотанням.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 20.02.2008 р. було зазначено про необхідність залучення у якості третьої особи Регіональне відділення Фонду державного майна України в Полтавській області, але у резолютивній частині ухвали господарський суд нічого не зазначив про залучення у якості третьої особи Регіональне відділення Фонду державного майна України в Полтавській області, як і не зазначив про це і в наступних судових актах.

Матеріали справі містять заяву відповідача про виправлення описки в ухвалі від 20.02.2008 р. (т.3 а.с. 64) та повторне клопотання про залучення Регіональне відділення Фонду державного майна України в Полтавській області в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ( т.3 а.с. 68).

Однак, господарський суд Полтавської області не звернув увагу на вказані клопотання, не виправив описку в ухвалі Господарського суду Полтавської області від 20.02.2008 р. та вирішив справу без участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Регіонального відділення Фонду державного майна України в Полтавській області.

Згідно зі статтею 42 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу (отже і третіх осіб) перед законом і судом.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Слід зазначити, що господарський суд Полтавської області в своєму рішенні посилається на рішення Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Полтавській області №143 від 10.07.1996 р., згідно якого Зіньківське ремонтне-транспортне підприємство було реорганізовано у ВАТ "Зіньківська сільгосптехніка", до статутного фонду якого увійшли основні засоби, в тому числі зовнішні тепломережі в місті Зіньків по вул. Прохорова та по вул. Польовій та план приватизації Зіньківського ремонтно-транспортного підприємства Полтавської господарської асоціації "Облагропроммеханізація", затвердженого наказом Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Полтавській області № 486а-ПР від 10.07.1996 р., згідно якого котельня № 2 на майданчику СТОА здійснює теплопостачання до автоколони райспоживспілки, пожежної частини, виробничої бази комбінату комунальних підприємств і житлових будинків по вул. Леніна.

Допущення або притягнення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, до участі у справі вирішується ухвалою до прийняття господарським судом рішення з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес до даної справи.

Дійшовши висновку про обґрунтованість клопотання відповідача про залучення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області, суд всупереч вимогам ст. 27 Господарського процесуального кодексу України не повідомив Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській області про участь у даній справі.

Таким чином, при прийнятті рішення по справі № 21/35-8/593 від 17.03.2008 року, господарський суд Полтавської області порушив норми процесуального права та прийняв рішення, яке стосується прав та обов'язків особи, яка не була залучена до участі у справі, а саме - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів; залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Про відкладення розгляду справи виноситься ухвала, в якій вказуються час і місце проведення наступного засідання.

Суддя має право оголосити перерву в засіданні в межах встановленого строку вирішення спору з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

З матеріалів справи вбачається, що 20.02.2008 року ухвалою Господарського суду Полтавської області по справі № 21/35-8/593 відкладено розгляд справи на 12.03.2008 р.

Матеріали справи містять клопотання відповідача від 12.03.2008 р. про відкладення розгляду справи № 21/35-8/593 (т.3 а.с. 67).

12.03.2008 р. у судовому засіданні було оголошено перерву на 17.03.2008 р.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 12.03.2008 р., представників відповідача у судовому засіданні не було.

17.03.2008 р. у судовому засіданні в присутності тільки представника позивача було прийнято рішення по справі № 21/35-8/593.

За таких обставин, місцевий господарський суд не забезпечив відповідачу можливості реалізувати процесуальні права передбачені ст. 22 ГПК України, оскільки розглянув справу за відсутності його повноважного представника, не повідомленого належним чином про час і місце засідання суду, не вжив заходів щодо забезпечення йому рівних з позивачем процесуальних прав, що в силу ч.2 п.2 ст.11110 ГПК України є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення господарського суду.

Викладене свідчить про те, що судом при розгляді справи не були достатньо враховані вимоги законодавства. Як наслідок, прийняте у справі рішення не відповідає ст. 84 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Згідно ст. ст. 1115, 1117 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

У зв’язку із вищевикладеним колегія суддів вважає, що приймаючи рішення, суд порушив і неправильно застосував норми процесуального права, в зв’язку з чим, враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції (ст.1117 ГПК України), рішення підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд місцевому господарському суду.

При новому розгляді справи, місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, витребувати та надати об’єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.ст.85, 1115 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою присутніх представників сторін оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Зіньківська сільгосптехніка" задовольнити.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 17.03.2008 року у справі № 21/35-8/593 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області.

Головуючий суддя Муравйов О.В.

Судді Полянський А.Г.

Фролова Г.М.