ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2008 Справа № 23/606

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді

Ясир Л.О. (доповідача)

суддів

Герасименко І.М., Пруднікова В.В.

при секретарі судового

Кадникова О.В.

За участю представників сторін:

від позивача - Борульник Андрій Володимирович, довіреність №20 від 15.10.07р., адвокат; Северін Сергій Петрович, паспорт серії АК697241 від 28.12.99р., директор

від відповідача –не з’явився, про час там місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю “Факторингова компанія “Грант”, м.Дніпропетровськ

на рішення

господарського суду

від

Дніпропетровської області

16.01.08р.

у справі

№ 23/606

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю “Шляхбуд”,

м.Олександрівка

до           товариства з обмеженою відповідальністю “Факторингова компанія “Грант”, м.Дніпропетровськ

про           визнання третейської угоди недійсною, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Шляхбуд”, м.Олександрівка звернулось до господарського суду Дніпропетровської області до товариства з обмеженою відповідальністю “Факторингова компанія “Грант”, м.Дніпропетровськ з позовом про визнання третейської угоди від 10.04.07р., укладеної між сторонами, недійсною.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що угода підписана особою, яка не мала на те достатніх повноважень, та є взагалі неукладеною, оскільки вона не містить необхідних реквізитів як правочин. Крім того, про факт укладення даної третейської угоди позивачу стало відомо зі справи №14/252-07.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.08р. по справі №23/606 (суддя І.Ю. Добродняк) позовні вимоги задоволені повністю, третейська угода від 10.0.4.07р. визнана недійсною з посиланням на те, що угода укладена від імені позивача невстановленою особою, не уповноваженою належним чином на укладання цієї угоди, внаслідок чого є такою, що не відповідає вимогам статті 241 Цивільного кодексу України та не породжує відповідних прав та обов’язків для цієї сторони.

Не погодившись з рішенням суду, товариство з обмеженою відповідальністю “Факторингова компанія “Грант”, м.Дніпропетровськ звернулось з апеляційною скаргою, просить рішення скасувати, в позові відмовити. Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення по даній справі прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач у відзиві та представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, рішення господарського суду Дніпропетровської області просить залишити без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Факторингова компанія “Грант”, м.Дніпропетровськ явку представника в судове засідання не забезпечило. Неявка представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо документів для її розгулу по суті.

Заслухавши представників позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи 10.04.07 позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю “Шляхбуд”, в особі представника Руденко Сергія Миколайовича, який діє на підставі довіреності від 26.12.06р., та відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю “Факторингова компанія “Грант”, в особі представника Мірошниченко Павла Леонідовича, діючого на підставі довіреності від 15.01.07р., підписана третейська угода, за умовами якої сторони домовились про те, що всі спори, які витікають з правовідносин сторін щодо стягнення збитків, штрафних санкцій, завданих невиконанням зобов'язань за договором купівлі-продажу майна №2212-НЗ від 22.12.06р., підлягають передачі на розгляд третейському суду, створеному для вирішення конкретного спору.

Третейським суддею згідно пункту 3 угоди обраний Глядченко Володимир Миколайович (пр.Кірова, 96/13, м.Дніпропетровськ).

20.04.07р. третейським судом винесено рішення, яким задоволені позовні вимоги ТОВ “Факторингова компанія “Грант” та присуджено до стягнення з ТОВ “Шляхбуд” 180 000,00 грн. - збитків, завданих невиконанням зобов'язань за договором купівлі-продажу №2212-НЗ від 22.12.06р.

Про наявність рішення третейського суду позивач дізнався при ознайомленні з матеріалами справи №14/252-07, в якій знаходилася копія довіреності, яка начебто, була видана від імені товариства з обмеженою відповідальністю “Шляхбуд” громадянину Руденко С.М., який і укладав спірну третейську угоду.

Вимоги до форми третейської угоди визначені статтею 12 Закону України “Про третейські суди”, відповідно до якої третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

Вирішуючи даний спір, місцевий господарський суд правильно зазначив, що третейська угода за своєю правовою суттю є правочином, а тому правовідносини щодо її укладення регулюються також відповідними нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно статті 207 Цивільного кодексу України до числа вимог, які пред'являються до письмової форми правочину, включають підписання правочину, який вчиняє юридична особа, особою, уповноваженою на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (представником), а також скріплення правочину печаткою.

Оскаржувана третейська угода від 10.04.07р. підписана від імені позивача, як зазначено в угоді, представником, що діє на підставі довіреності від 26.12.06р., печаткою позивача не скріплена.

За приписами частини 3 статті 244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно статті 246 Цивільного кодексу України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.

За даними довіреності №53 від 26.12.06р. на ім'я Руденко Сергія Миколайовича, ксерокопія якої знаходиться в матеріалах справи, ця довіреність підписана генеральним директором С.П.Севериним, засвідчена печаткою, видана строком на три роки.

При цьому судовим інстанціям не був наданий оригінал цієї довіреності, а її ксерокопія засвідчена невідомою особою, в довіреності також відсутні будь-які данні, які б дозволили ідентифікувати особу Руденко С.М.

З наданої позивачем довідки вбачається, що громадянин Руденко С.М. в трудових або будь-яких інших відносинах з позивачем не перебував.

Вказані данні відповідач не спростував ніяким чином.

За зверненням товариства з обмеженою відповідальністю “Шляхбуд” Покровський РВ УМВС України в Дніпропетровській області провів перевірку, в ході якої факт видачі довіреності №53 від 26.12.06р. на громадянина Руденко С.М. не підтвердився (а.с.14).

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що спірна третейська угода укладена від імені позивача невстановленою особою, яку він не уповноважував на укладення цієї угоди.

В силу статті 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов’язки з моменту вчинення цього правочину.

Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про подальше схвалення позивачем третейської угоди від 10.04.07р.

Однією з загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є вимога про відповідність змісту правочину Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Недодержання в момент вчинення правочину стороною цієї вимоги в силу статті 215 Цивільного кодексу України є підставою для його недійсності.

Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та діючому законодавству, тому підстави для зміни чи скасування рішення відсутні.

Керуючись ст. ст.101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.08р. по справі № 23/606 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Факторингова компанія “Грант”, м.Дніпропетровськ - залишити без задоволення.

Головуючий           Л.О. Ясир

Суддя                                                   І.М. Герасименко

Суддя           В.В. Прудніков