ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2008 р.

№ 47/603-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:

суддів:

Добролюбової Т.В.

Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги

Державного підприємства завод "Електроважмаш"

на постанову

Харківського апеляційного господарського суду від 06.12.07

у справі

№ 47/603-06

за позовом

Державного комітету України з державного матеріального резерву

до

Державного підприємства завод "Електроважмаш"

про

стягнення 5 114 580,30 грн та повернення майна

В судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача: Михайлець О.В. –за дов. від 04.12.07;

від відповідача: не з’явилися, належно повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги.

Державним комітетом України з державного матеріального резерву у червні 2006 року заявлений позов про стягнення з Державного підприємства завод “Електроважмаш” 5021290,00 грн штрафних санкцій та зобов’язання останнього повернути до державного резерву самовільно використані матеріальні цінності вартістю 4219570,00 грн, а саме: 897,78 тонн сталі динамної і 27,8 тонн прокату мідного.

Державне підприємство завод “Електроважмаш” звернулось із зустрічною позовною заявою про стягнення з Державного комітету України з державного матеріального резерву 1 424 000,00 грн збитків.

доповідач: Добролюбова Т.В.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.11.06, прийнятою суддею Светлічним Ю.В., зустрічну позовну заяву Державного підприємства завод “Електроважмаш” на підставі пунктів 1, 4 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, повернуто без розгляду.

Харківський апеляційний господарський суд у складі головуючого –судді Бондаренко В.П., та суддів Лакіза В.В., Токар М.В. постановою від 18.12.06, резолютивну частину перевіреної ухвали від 15.11.06 залишив без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства завод “Електроважмаш” залишив без задоволення.

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Добролюбової Т.В.- головуючого, Гоголь Т.Г., Продаєвич Л.В., постановою від 15.03.07 перевірену постанову суду апеляційної інстанції залишив без змін.

Державним підприємством завод “Електроважмаш” 24.04.07 заявлений зустрічний позов до Державного комітету України з державного матеріального резерву. Разом з цим, відповідач звернувся з клопотанням про забезпечення позову шляхом заборони позивачеві вчиняти будь-які дії направлені на стягнення 6 316 488,27 грн до завершення розгляду даної справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.04.07, прийнятою суддею Светлічним Ю.В., у задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовлено через ненадання підприємством обґрунтованого підтвердження того, що не вжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Водночас, іншою ухвалою господарського суду Харківської області від 27.04.07, прийнятою суддею Светлічним Ю.В., зустрічну позовну заяву Державного підприємства завод “Електроважмаш” на підставі пункту 4 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, повернуто без розгляду.

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Токара М.В.- головуючий, Івакіної В.О., Сіверіна В.І., ухвалою від 23.05.07 відмовив у прийнятті апеляційної скарги Державного підприємства завод “Електроважмаш” на ухвалу від 27.04.07 щодо відмови у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Добролюбової Т.В.- головуючого, Гоголь Т.Г., Швеця В.О., постановою від 06.09.07, перевірену ухвалу cуду апеляційної інстанції залишив без змін.

Державне підприємство завод “Електроважмаш” 05.10.07 звернулось до суду із заявою про вжиття запобіжних заходів до подання зустрічного позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Державного комітету України з державного матеріального резерву, що знаходяться на рахунку Шевченківського РВДК у місті Києві №0011 в УДК у місті Києві. Обґрунтовуючи свої вимоги заявник посилався на те, що через подання зустрічного позову може бути порушене його право на відшкодування витрат, понесених заводом у зв’язку із зберіганням матеріальних цінностей.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.10.07, ухваленою суддею Светлічним Ю.В., у задоволенні заяви Державного підприємства завод “Електроважмаш” про вжиття запобіжних заходів відмовлено. Суд вмотивовуючи ухвалу дійшов висновку, що накладення арешту на грошові кошти не відповідає переліку видів запобіжних заходів, передбачених приписами статті 432 Господарського процесуального кодексу України.

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Слюсарева Л.В.- головуючого, Білоконь Н.Д., Фоміна В.О., постановою від 06.12.07, перевірену ухвалу місцевого суду залишив без змін з тих же підстав, а апеляційну скаргу Державного підприємства завод “Електроважмаш” суд залишив без задоволення, додавши до мотивів відмови і довід про те, що завод “Електроважмаш” не визначив суму позову з яким має намір звернутися.

Державне підприємство завод “Електроважмаш” звернулось до Вищого господарського суду України з двома касаційними скаргами, в яких просить постанову суду апеляційної інстанції від 06.12.07 скасувати, як прийняту з порушенням норм процесуального права та просить прийняти рішення, яким задовольнити заяву про вжиття запобіжних заходів. Скаржник вказує на хибність висновку апеляційного суду про відсутність порушення його прав або реальної загрози їх порушення, оскільки сума витрат підприємства складає 2000000,00 грн, а з огляду на можливу відсутність коштів у державному бюджеті, права підприємства на відшкодування витрат можуть бути порушені. На думку заявника, суд дійшов помилкового висновку стосовно невідповідності заявленої вимоги переліку видів запобіжних заходів, адже, грошові кошти є одним із видів майна, тому накладення арешту на майно не суперечить приписам 432 Господарського процесуального кодексу України.

Від Державного комітету України з державного матеріального резерву відзиву на касаційну скаргу судом не отримано.

Вищий Господарський суд України заслухавши доповідь судді Добролюбової Т.В. і пояснення представника позивача, переглянувши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами приписів процесуального законодавства, відзначає наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій з’ясовано та підтверджено матеріалами справи, що предметом позову є матеріально - правова вимога Державного комітету України з державного матеріального резерву про стягнення з Державного підприємства завод “Електроважмаш” 5021290,00 грн штрафних санкцій та зобов’язання останнього повернути до державного резерву самовільно використані матеріальні цінності вартістю 4219570,00 грн, а саме: 897,78 тонн сталі динамної і 27,8 тонн прокату мідного. Державне підприємство завод “Електроважмаш” на підставі приписів статті 431 Господарського процесуального кодексу України звернулось до господарського суду Харківської області із заявою про вжиття запобіжних заходів, до звернення із зустрічним позовом, шляхом накладення арешту на грошові кошти Державного комітету України з державного матеріального резерву, що знаходяться на рахунку Шевченківського РВДК у місті Києві №0011 в УДК у місті Києві. Як вбачається з матеріалів справи, заявник в обґрунтування своєї заяви посилався на можливість порушення його прав у зв‘язку з наміром подати зустрічний позов про стягнення з позивача (за первісним позовом) грошових коштів за зберігання матеріальних цінностей. Суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність підстав для задоволення цієї заяви. Приписами статей 431, 432 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду із заявою про вжиття запобіжних заходів до подання позову. До видів запобіжних заходів включені: витребування доказів; огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов’язані з порушенням прав; накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб. При цьому, перелік запобіжних заходів, які може бути застосовано судом, є вичерпним і розширенню не підлягає. Отже, за змістом статті 431 вказаного Кодексу, підставами вжиття запобіжних заходів є обставини, які дозволяють заінтересованій особі стверджувати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення. При цьому, заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред’явлення позову. У відповідності зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом апеляційної інстанції установлено, що відповідачем не надано, і відповідно матеріали справи не містять, доказів порушення або загрози порушення його прав та не вказано суми про стягнення якої ним буде заявлено зустрічний позов. Відтак, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні розглянутого клопотання. Водночас, колегія суддів враховує і значимість заявленої суми до стягнення за первісним позовом.

За таких обставин доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм процесуального законодавства спростовуються наведеним, тому підстав для скасування постанови у справі колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.12.2007 у справі №47/603-06 залишити без змін.

Касаційну скаргу Державного підприємства завод "Електроважмаш" залишити без задоволення.

Головуючий Т. Добролюбова

Судді Т.Гоголь

В.Швець