ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

26
травня 2008 р.

№
22/277/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
судді:

Добролюбової
Т.В.

Гоголь
Т.Г., Швеця В.О.

розглянувши  матеріали касаційної скарги

Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1

на
постанову

Запорізького
апеляційного господарського суду від 29.02.08

у
справі

№22/277/07

за
позовом

Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1

до

1.          Запорізької міської ради 2.          Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автомобільний ринок"

треті
особи, які не заявляють  самостійних
вимог на предмет спору на стороні відповідача-21.          Товариство з обмеженою
відповідальністю "Авто-Плюс" 2.          Приватний підприємець ОСОБА_2

про

визнання
права власності

Касаційна
скарга Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 б/н від 22.04.08 (отримана судом
20.05.08) не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського
процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно
до статті 110 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга
може бути подана упродовж місяця з дня набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили. Приписами статті 105 Господарського
процесуального кодексу України унормовано, що постанова апеляційного
господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна
скарга на постанову від 29.02.08 подана Фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1
22.04.08, що вбачається з відбитку штампа Запорізького апеляційного
господарського суду, тобто зі значним пропуском встановленого процесуального
строку.

Клопотання
про відновлення пропущеного строку скаржником не заявлено, у зв'язку з чим
касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається на підставі пункту 5
частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Разом
з цим, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1113 Господарського
процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і
повертається судом, якщо до скарги не додано документів, які підтверджують
сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з частиною 1 статті 46
Господарського процесуального кодексу України державне мито сплачується в доход
Державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених
законодавством України.

Декретом Кабінету Міністрів України
“Про державне мито” від 21.01.1993 №7-93 затверджено порядок та розміри сплати
державного мита. Так при касаційному оскарженні судового акта державне мито
сплачується у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні
позовної заяви, а із спорів майнового характеру - 50 відсотків ставки,
обчисленої, виходячи з оспорюваної суми.

Згідно
зі статтею 3 згаданого Декрету із позовних заяв немайнового характеру державне
мито справляється у розмірі 5 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, тобто, державне мито при поданні касаційної
скарги Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 повинно складати  42,50 грн.

Додана
до касаційної скарги квитанція від 21.04.2008 про перерахування 21,25 грн. не
може бути належним доказом сплати державного мита у встановленому
законодавством розмірі, оскільки не відповідає наведеним вимогам.

Викладене
є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду у відповідності з
пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального
кодексу України.

Разом
з тим, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що сторона має право
повторно подати касаційну скаргу з додержанням стислих строків для виправлення
недоліків.

Керуючись
статтями 86, 111, пунктами 4, 5 частини 1 статті 1113  Господарського процесуального кодексу
України,

У Х В А Л И В  :

Касаційну
скаргу на постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 29.02.08
у справі №22/277/07 господарського суду Запорізької області повернути
скаржникові без розгляду.

Справу
№22/277/07 скерувати до господарського суду Запорізької області.

Головуючий
Т. Добролюбова

Судді
Т. Гоголь

В.Швець