ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2008 р.

Справа № 05/121/40-2А.

за позовом Відкритого акціонерного товариства “АТП - 10706”, м. Ковель

до відповідача Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції, м. Ковель

про визнання нечинними податкових повідомлень –рішень від 06.06.2007р. №0007323/0 та № 00007423/0

Суддя Бондарєв С.

при секретарі Мельник О.М..

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача : Клімчук В.І. - довіреність 146 від 28.02.2007р.

від відповідачів: Войчук І. В. - довіренсть № 13/01-139 від 27.02.2008 року

Представникам сторін в судовому засіданні були роз’яснені права та обов’язки передбачені ст.ст.49,51 КАСУ . Згідно клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснюється, ведеться протокол судового засідання. Заяви про відвід складу суду не поступало.

Суть спору: Позивач - Відкрите акціонерне товариство “АТП - 10706” звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати нечинними повністю податкові повідомлення –рішення Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції від 06.06.2007р. № 0007323/0, яким визначено податкове зобов’язання по податку на прибуток з врахуванням штрафних санкцій в сумі 8 042,50 грн. та № 00007423/0, яким визначено податкове зобов’язання з податку на додану вартість з врахуванням штрафних санкцій в сумі94 010,30 грн.

В заявах від 31.01.08р. №71, від 24.05.08р. №182, від 14.05.08р. №245 в судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги і просить визнати нечинними податкове повідомлення-рішення Ковельської МДПІ від 22.10.07р.: №00007323/3, в частині донарахування податку на прибуток в сумі 4 625,14 грн. та штрафної санкції в розмірі 2 948,07 грн., всього на суму 7 573,21 грн.; №00007423/3, в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 62 668 грн. та штрафної санкції в розмірі 31 334 грн., всього на суму 93 702 грн. Від вимог щодо визнання нечинними податкових повідомлень-рішень Ковельської МДПІ від 06.06.07р. №00007323/0 та №00007423/0 відмовився та просить закрити провадження щодо даних вимог. Дана відмова судом прийнята, оскільки не суперечить чинному законодавству.

Свої уточнені позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що спірні рішення не відповідають вимогам чинного законодавства; у період, що перевірявся ВАТ „Ковельське АТП-10706” діяло згідно договорів, є перевізником, а відповідно контрагент – стороною, яка надає послуги перевізнику щодо продажу квитків та інші, які передбачені в умовах договору, за що отримує винагороду; позивач не допускав порушень п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України від 03.04.1994р. №168/97-ВР „Про податок на додану вартість”, згідно з яким – об’єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з продажу товарів (робіт, послуг) на митній території України. Тобто операції саме платника податків; даної позиції дотримується і ДПА України у своєму листі від 04.02.2000р. №1605/7/16-1220-18, в якому зазначено, що оскільки автостанції надають послуги по продажу квитків, що є їхнім основним види діяльності, то та частина коштів, яку вони отримують як компенсація наданих послуг, є базою оподаткування ПДВ саме автостанції. А як наслідок не може являтися базою оподаткування перевізника; оскільки позивач надає послуги з перевезення пасажирів і багажів, що є його основною господарською функцією, то базою для оподаткування ПДВ є та частина коштів, яка отримана підприємством як розрахунки за надані послуги з перевезення в розмірі 90% або 92% від реалізації квитків без врахування частини коштів, що залишається в розпорядженні підприємств, які надають послуги з продажу квитків, оскільки це є їх основною господарською діяльністю і повинно бути включено таким підприємством в базу оподаткування ПДВ; позивач не допускав порушень і п.п. 4.1.1 п. 4.1 ст. Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” щодо не включення до валового доходу суми комісійної винагороди від вартості проданих квитків за перевезення пасажирів та вантажів, яка залишається в розпорядженні підприємства, яке надає послуги по продажу квитків, послуга по продажу квитків, яку перевіряючими включено до валового доходу товариства, подається відповідним підприємством і є його основним видом діяльності від якого таке підприємство отримує дохід згідно умов договору і зобов’язане його включити до валового доходу; позивач же діє згідно договорів як перевізник, а наслідок до валового доходу включається сума виручки від реалізації квитків в розмірі 90% або 92% як це передбачено відповідним договором.

Відповідач в судових засіданнях в поясненнях від 06.12.07р., 21.03.2008р. 13.05.2008р., 16.05.2008р. позов заперечив: перевіркою встановлено, що до складу податкових зобов'язань з податку на додану вартість ВАТ "АТП 10706" не включило податок на додану вартість в сумі 62 668 грн. з вартості проданих квитків на перевезення пасажирів та багажу в частині, яка залишається в розпорядженні підприємств, які надали послуги по продажу квитків: на думку відповідача об'єктом оподаткування у ВАТ "АТП 10706" є вартість наданих послуг по перевезенню пасажирів та багажів, тобто вартість реалізованих квитків на перевезення пасажирів та багажів. (згідно пп.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України від 03.04.1997р. № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (із змінами та доповненнями). Підстав для зменшення об'єкту оподаткування з мотивів проведення спільної діяльності з підприємствами - продавцями квитків у ВАТ "АТП 10706" немає, оскільки в договорах між підприємствами обумовлено лише порядок проведення розрахунків, згідно якого в розпорядженні підприємства, що займається продажем квитків залишається 8 або 10 відсотків виручки від продажу квитків. Враховуючи норми податкового законодавства та умови заключених договорів ВАТ "АТП 10706" повинні включати до об'єкта оподаткування всю виручку від продажу квитків населенню та в свою чергу вимагати від підприємств, що займаються продажем квитків документи, які підтверджують вартість послуг з продажу квитків (акти виконаних робіт, рахунки, податкові накладні, тощо). Крім того, ВАТ "АТП 10706" не включило до складу валового доходу суми комісійних винагород, що залишилися в розпорядженні підприємств-контрагентів у вигляді оплати за надані послуги з продажу квитків, чим порушено вимоги п.п.4.1.1. п.4.1.ст.4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств".

Таким чином, на думку відповідача, за результатами документальної перевірки правомірно встановлено факти заниження валового доходу і валових витрат товариства, які призвели до заниження податку на прибуток .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши поясненняпредставників сторін, суд,-

в с т а н о в и в :

В період з 23.04.2007р. по 17.05.2007р. Ковельською МДПІ була проведена виїзна планова документальна перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ВАТ „АТП-10706” за період з 01.07.2005р. по 31.12.2006р., про що складено акт від 24.05.2007р.

Перевіркою встановлено, що в порушення п.п.3.1.1 п. 3.1. ст.. 3 Закону України від 03.04.1997р. № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" товариство не включило до складу податкових зобов’язань з податку на додану вартість ПДВ в сумі 62 668 грн. з вартості проданих квитків на перевезення пасажирів та багажу в частині, яка залишається в розпорядженні підприємств, які надають послуги по продажу квитків. Крім того, встановлено несвоєчасне включення до складу податкових зобов’язань податку на додану вартість в сумі 83 грн. з вартості реалізованих путівок на базу відпочинку „Пісочне” (позивачем не оскаржується).

Перевіркою встановлено, що позивачем, також, в порушення п.п.4.1.1 п 4.1 ст. 4 Закону України від 22.05.1997р. №283/97-ВР „Про оподаткування прибутку підприємств” не включено до валового доходу суми комісійної винагороди, що залишилися в розпорядженні підприємств-контрагентів у вигляді оплати за надані послуги з продажу квитків, на загальну суму 344 561 грн. Та ряд інших порушень, які не оскаржуються.

За результатами розгляду матеріалів перевірки, заступником начальника Ковельської МДПІ прийняті рішення № 0007323/0 від 06.06.2007 року, яким визначено податкове зобов’язання податку на прибуток в сумі 4938 гривень за основним платежем та штрафні санкції в сумі 3104 грн. 50 коп., всього – 8 042,50 грн.., №00007423/0 від 06.06.2007 року, яким визначено податкове зобов’язання з податку на додану вартість на суму 62668 грн. за основним платежем та штрафна санкція в сумі 31342 грн. 30 коп.. всього – 94 010,30 грн.

За наслідками адміністративного оскарження Ковельською МДПІ 22.10.2007р. прийнято податкові повідомлення рішення №00007323/3 та №00007423/3, які позивач просить визнати нечинними в частині.

Проаналізувавши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов до висновку, що уточнені позовні вимоги позивача підставні і підлягають до задоволення.

У період, що перевірявся ВАТ „Ковельське АТП-10706” діяло згідно договорів, за якими ВАТ „Ковельське АТП-10706” являється перевізником, а відповідно контрагент є стороною яка надає послуги перевізнику щодо продажу квитків та інші, які передбачені в умовах договору, за що отримує винагороду. Такими договорами є №4/03 від 10.10.03р. з ВАТ „Волинське підприємство автобусних станцій 10799,, №106/АС від 01.08.2002р. з ПП „Гал-Всесвіт”, №29/9 від 26.04.2005р. з ДП „Київпассервіс” та інші.

Пасажирські перевізники, надають послуги з перевезення пасажирів на підставі державних контрактів, державних замовлень і договорів про: перевезення пасажирів; автостанції ( автовокзали ) надають послуги пасажирському перевізнику з організації перевезень.

Всі кошти від продажу квитків поступають в каси автостанцій ( автовокзалів), а потім згідно договорів між автоперевізниками і автостанціями за надані послуги по продажу квитків 10% або 8% залишається в АС, а 90% або 92% перераховується перевізникові Фактично вся виручка від продажу квитків ділиться між АТП і АС, 10% або 8% являються валовим доходом АС, а 90% або 92% - АТП і відповідно з цих частин в кожного виникли податкові зобов'язання, як по ПДВ так і по податку на прибуток.

Статтею 4 Закону України „Про податок на додану вартість", визначено базу оподаткування, зокрема пункт 4,1 вказує, що база оподаткування операції, з поставки товарів ( послуг визначається з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни... До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних актів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем, або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг).

На рахунки АТП поступають тільки 90% або 92% коштів.

Згідно з п.п. 3.1.1 пункту 3.1. ст.3 Закону України від 03.04.97 р. N 168/97-ВР "Про податок на додану вартість", об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з поставки товарів (робіт, послуг) на митній території України.

Тобто, законодавець чітко визначає, що об'єктом оподаткування є операції саме платника податків.

Таку позицію по аналогічній ситуації розділяє і ДПА України у своєму листі від 04.02 2000 р N 1605/7/16-1220-18 в якому роз'яснює, що оскільки автостанції надають послуги по продажу квитків, , що є їхнім основним видом діяльності, то та частина коштів яку вони отримують як компенсація наданих послуг, є базою оподаткування податком на додану вартість саме автостанції А як наслідок не може являтися базою оподаткування перевізника, в даному випадку ВАТ Ковельське АТП-10706.

З врахуванням вищенаведеного, матеріалів справи висновок про порушення товариством пп. 3.1 п.3.1 ст.3 Закону України від 03.04.1997р. №168/97-ВР „Про податок на додану вартість" є необґрунтованим та безпідставним.

Підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення №00007323/0 від 06.06.07. став висновок пп.3.1.1 п.3.1. акта перевірки де зазначено про порушення позивачем пп..4.1.1 п.4,1. ст..4 Закону України від 22.05.1997р. №283/97-ВР „Про оподаткування прибутку підприємств", що полягає у тому, що ВАТ .Ковельське АТП-10706" не включено до валового доходу суми комісійної винагороди від вартості проданих квитків за перевезення пасажирів та вантажів, яка залишається в розпорядженні підприємства, яке надає послуги по продажу квитків. Внаслідок чого позивачу було включено до валового доходу суму 344 561 грн. та донараховано податку на прибуток в сумі 4938 грн. та штрафну санкцію 2469 грн. Всього 7407 грн.

Як вказувалось вище, позивач діяв згідно договорів, за якими ВАТ „Ковельське АТП-10706” являється перевізником, а контрагент є стороною, яка надає послуги перевізнику щодо продажу квитків та інші, які передбачені в умовах договору за що отримує винагороду.

У відповідності до п.4.1. ст.4 Закону України від 22.05.1997р. №283/97-ВР „Про оподаткування прибутку підприємств", валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Валовий доход включає:

Загальні доходи від продажу товарів (робіт, послуг), у тому числі допоміжних та обслуговуючих виробництв, що не мають статусу юридичної особи, а також доходи від продажу цінних паперів, деривативів, іпотечних сертифікатів участі, іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, сертифікатів фондів операцій з нерухомістю (за винятком операцій з їх первинного випуску (розміщення), операцій з їх кінцевого погашення (ліквідації) та операцій з консолідованим іпотечним боргом відповідно до закону) - пп.4.1.1 п.4.1. ст..4 Закону України від 22.05.1997р. №283/97-ВР.

Відповідачем не враховано, що пункт 1.21 ст.1 дає вичерпне визначення доходам з джерелом їх , походження з України, а саме - це будь-які доходи, отримані резидентами або нерезидентами від будь-яких видів їх діяльності на території України.

Зважаючи на вищевикладене відповідач невірно застосовує пп.4.1.1 1 п.4.1. ст..4 Закону України від 22.05.1997р. №283/97-ВР, оскільки не враховує приписи пункт 1.21 ст.1 цього Закону та помилково не бере до уваги, що послуга по продажу квитків, яку перевіряючими включено до валового доходу товариства, надається відповідним підприємством і є його основним видом діяльності, від якого таке підприємство отримує дохід згідно умов договору і зобов'язане його включити до валового доходу. Підтвердженням цього знову є позиція з цього питання ДПА України (у листі зазначеному вище).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги позивача підставні і підлягають до задоволення.

В частині визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 06.06.2007р. №00007323/0 та №00007423/0 провадження у справі необхідно закрити у зв’язку з відмовою позивача від позову в цій частині, відповідно до п.2 ч.1 ст. 157 КАСУ.

Керуючись Законом України "Про податок на додану вартість", Законом України „Про оподаткування прибутку підприємств”, Законом України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, ст.70,71,76,86,87,89,94, 157,159,160-163 господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Визнати нечинними податкові повідомлення – рішення Ковельської МДПІ від 22.10.2007р.: №00007423/3, в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 93 702,00 грн., в т.ч. 62 668 грн. – основний платіж, 31 3374 грн. – штрафні санкції; №00007323/3, в частині донарахування податку на прибуток в сумі 7 573,21 грн., в т.ч. 4625,14 грн. – основний платіж, 2948,07 грн. – штрафні (фінансові) санкції.

2. В частині визнання нечинними податкових повідомлень-рішень Ковельської МДПІ від 06.06.07р. №00007323/0 та №00007423/0 провадження у справі закрити у зв’язку з відмовою від зазначених вимог.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ –з дня складання в повному обсязі . Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Львівського апеляційного господарського суду України.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Суддя                                                              Бондарєв Сергій Васильович

Дата виготовлення повного

тексту постанови 14.07.2008р.

Суддя