ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2008 р.

№ 25/428

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Каштан"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 09.04.2008р.

у справі

господарського суду

№ 25/428

міста Києва

за позовом

закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Каштан"

до

закритого акціонерного товариства "Таврійські ігри"

про

за участю представників сторін:

позивача –

відповідача –

стягнення 104 296,21грн.

Бреус А.М. дов. Від 10.01.2008.

Гуть В.В. дов. Від 08.01.2008.

В С Т А Н О В И В:

Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Каштан»(далі –ЗАТ СК "Каштан",) звернувся до суду з позовом до Закритого акціонерного товариства "Таврійські ігри" про відшкодування в порядку регресу шкоди в розмірі 104296,21 грн., завданої в результаті дорожньо–транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач за договором страхування виплатив потерпілій особі майнову шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм транспортного засобу, що належить відповідачу, та звертається в порядку регресу за відшкодуванням до особи, відповідальної за завдані збитки.

Рішенням господарського суду м. Києва від 13.12.2007 ( суддя Морозов С.М.), залишеним без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.04.2008 ( головуючий суддя Корсак В.А., судді Авдєєв П.В., Коршун Н.М.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судові рішення ґрунтуються на недоведеності вини водія Павленка В.В. в заподіянні шкоди, а відтак, у страхової компанії відсутнє право зворотної вимоги до ЗАТ "Таврійські ігри".

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ЗАТ страхова компанія "Каштан" звернулась до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій посилається на неповне з’ясування судами обставин, які мають значення для справи, чим порушено норми матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 3 серпня 2005 між позивачем та громадянином Тисовським В.І. було укладено Договір №46-2005 "Каско" (далі по тексту –Договір) про добровільне страхування автотранспортних засобів.

Об’єктом Договору є транспортний засіб Suzuki Grand Vitara, державний номерний знак номер АА5025АР, кузов №JSAHTX92V00208851.Вказаний транспортний засіб позивач прийняв на страхування на випадок пошкодження внаслідок страхових подій, зокрема –пошкодження чи знищення внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

29.01.2006. настав страховий випадок: на 35-му кілометрі автодороги Житомир –Чернівці водій автомобіля Suzuki Grand Vitara, державний номерний знак номер АА5025АР Тисовський В.І. здійснив зіткнення з мікроавтобусом Mersedes-Benz 208, державний номерний знак 013-16ВА.

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди ЗАТ СК "Каштан" було перераховано громадянину Тисовському В.І. страхове відшкодування в розмірі 103946,21 грн. згідно звіту № 45 від 20.02.2006р.

Відповідно до статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 1172 Цивільного кодексу України встановлює, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових ( службових) обов’язків.

За результатами розгляду матеріалів по дорожньо-транспортній пригоді Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 24.02.2006р., складеної співробітником ДПС при УМВС України в Житомирській області, встановлено, що дії водія автомобіля Suzuki Grand Vitara, державний номерний знак номер АА5025АР Тисовського В.І. не відповідали вимогам пп. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України; дії водія автомобіля Toyota Camry, д.н.з. АА2854АС Павленка В.В. також не відповідали вимогам пп. 10.1, 1.1 Правил дорожнього руху України. В порушенні кримінальної справи по факту дорожньо-транспортної пригоди у відношенні водія Тисовського В.І. відмовлено, а дії водіїв Тисовського В.І. та Павленка В.В. визнано такими, що підпадають під адміністративну відповідальність.

Постановою Оболонського районного суду від 24.03.2006р. у адміністративній справі № 3-8947/2006 встановлено, що громадянин Тисовський В.І., керуючи т/з Suzuki Grand Vitara, д.н.з. АА5025АР по автодорозі Житомир –Чернівці, не врахував дорожню обстановку, не зміг контролювати постійно рух автомобіля під час виникнення небезпеки для руху, яку він об’єктивно спроможний виявити, не вчинив заходів для зменшення швидкості навіть до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з мікроавтобусом Mersedes-Benz 208, д.н.з. 013-16ВА. Вина Тисовського В.І. в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України підтверджується матеріалами адміністративної справи, водія Тисовського В.І. притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Докази притягнення водія Павленка В.В. до адміністративної відповідальності в матеріалах справи відсутні.

На цих підставах суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що позивачем не доведено наявність вини водія Павленка В.В. в заподіянні шкоди, а відтак і підстав для зворотної вимоги до ЗАТ "Таврійські ігри".

Згідно із статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що позивач у відповідності із ст. 1172 Цивільного кодексу України не надав доказів на підтвердження того, що громадянин Павленко В.В. під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди ( у неділю) виконував свої трудові (службові) обов’язки як посадова особа ЗАТ "Таврійські ігри".

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, а доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів.

За таких обставин та враховуючи, що судом першої інстанції досліджені всі наявні у справі матеріали, їм дана належна правова оцінка, правильно застосовано норми матеріального права, судова колегія не вбачає підстав для скасування рішення господарського суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Каштан" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.04.2008р. у справі №25/428 залишити без змін.

Головуючий           Є. Першиков

Судді           Т. Данилова

І. Ходаківська