ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 1/67

04.04.08

За позовом          Відкритого акціонерного товариства „Керамік”

До          Товариства з обмеженою відповідальністю „Градострой”

Про                     стягнення 19406,25 грн.

Суддя В. І. Мельник

Представники сторін:

від позивача                    не з’явилися

від відповідача           не з’явилися

Обставини справи :

Позов заявлено про стягнення основного боргу в сумі 19406,25 грн. за поставлену цеглу М –100.

В поданих до суду письмових поясненнях по суті спору позивач просив суд розглянути справу без участі його представника.

Незважаючи на належне повідомлення про час і місце кожного засідання по справі, в тому числі і на адресу реєстрації, відповідач представників в судове засідання не направив, причини неявки в судове засідання невідомі.

Справа розглядається, згідно статті 75 Господарського процесуального Кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

Розгляд справи неодноразово відкладався, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач в позовній заяві посилається на поставку відповідачу товару на загальну суму 92306,25 грн., на підтвердження чого додає до матеріалів справи наступні накладні: № 751 від 04.05.2007 року, № 776 від 07.05.2007 року, № 791 від 10.05.2007 року, № 795 від 10.05.2007 року, № 814 від 14.05.2007 року, №844 від 15.05.2007 року, № 859 від 17.05.2007 року, № 884 від 19.05.2007 року, №910 від 22.05.2007 року, №933 від 24.05.2007 року, №935 від 23.05.2007 року, №936 від 19.05.2007 року, №950 від 29.05.2007 року, №1000 від 02.06.2007 року, № 13.06.2007 року.

Частину з вказаної суми, а саме 72900 грн. відповідач позивачу перерахував, що підтверджується доданими до матеріалів справи виписками з банківського рахунку позивача.

Позивач стверджує, що відповідач має перед ним заборгованість в сумі 19406,25 грн., стягнення якої і є предметом розгляду в даній справі, і яка підтверджується зазначеними накладними.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 ГПК України ці дані встановлюються такими засобами:

- письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;

- поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Спірну поставку товару позивач підтверджує вище перерахованими накладними, проте вони не можуть бути прийняті судом як доказ поставки товару саме відповідачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України” (далі Закон) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації.

Відповідно до ст. 2 Закону цей закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату і місце складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Спірні накладні є первинними документами, які, за твердженням позивача, підтверджують факт здійснення господарської операції – поставки відповідачу товару.

Проте, зі змісту спірних накладних не слідує, що товар за ними постачався саме відповідачу, оскільки в них відсутні прізвища посадових осіб, що приймали вказаний товар та жодних відміток відповідача, як юридичної особи (печатка, штамп).

Крім того, позивач не надав жодних доказів, що особи, які приймали товар за спірними накладними є уповноваженими особами відповідача.

Отже, вказані накладні не можуть вважатися належними доказами поставки позивачем товару саме відповідачу.

У вказаних накладних є посилання на довіреності серії ЯНС № 748758 від 03.05.2007 року та серія ЯНХ № 945925 від 01.06.2007 року, якими було уповноважено осіб, що приймали спірні товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 ГПК України, якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов'язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору. Господарський суд має право знайомитися з доказами безпосередньо в місці їх знаходження.

Ухвалою про порушення провадження у справі № 1/67 від 15.02.2008 року суд витребував у позивача належним чином засвідчені копії довіреності серії ЯНС № 748758 від 03.05.2007 року та серія ЯНХ № 945925 від 01.06.2007 року.

В письмових поясненнях позивач повідомив, що надати копії вказаних довіреностей він не має можливості в зв’язку з тим, що внаслідок руйнування труби опалення частина за приміщень позивача, в тому числі і архів бухгалтерії, було залито гарячою водою, що спричинило знищення вказаних довіреностей.

Ухвалою суду від 17.03.2008 року судом було зобов’язано позивача надати суду акт про затоплення архіву бухгалтерії та акти про знищення.

Вимога суду позивачем виконана не була, в письмових поясненнях позивач посилається на те, що акт про затоплення архіву бухгалтерії ним не складався, а в зв’язку з тим, що під час затоплення приміщення, де знаходився архів бухгалтерії знаходилась та пошкодилась значна кількість документів, працівниками позивача ще проводяться роботи щодо інвентаризації уцілілих документів, після чого будуть складені відповідні акти.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту поставки ним відповідачу товару, стягнення заборгованості за який є предметом позову, а відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають як недоведені

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним Кодексом України, ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, договором сторін, суд

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити повністю.

Суддя                                                                                                    В. І. Мельник