ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2008 р.

№ 3/212-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя : Першиков Є.В.

суддів: Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

товариства з обмеженою відповідальністю "Металоіндустрія"

на постанову

Харківського апеляційного господарського суду від 04.02.2008р.

у справі

господарського суду

№3/212-07

Сумської області

за позовом

відкритого акціонерного товариства "Роменський "Агрохім"

до

третьої особи

товариства з обмеженою відповідальністю "Металоіндустрія"

Роменська дистанція колії Південної залізниці

про

за участю представників сторін

позивача -

відповідача -

третьої особи -

стягнення 162 920,54грн.

не з’явився

не з’явився

Селіна О.С. дов. № 626 від 05.06.2007

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2007 року Відкрите акціонерне товариство "Роменський" Агрохім" звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Металоіндустрія" про стягнення 162920,54 грн. заборгованості по договору купівлі-продажу, інфляційних збитків та 3% річних за прострочення платежу.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 14.05.2007 за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю "Металоіндустрія" залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Роменську дистанцію колії Південної залізниці ( м. Ромни, Сумської області).

На підставі заяви від 08.06.2007 Відкритого акціонерного товариства "Роменський" Агрохім" про відмову від позовних вимог Ухвалою від 21.06.2007 господарський суд Сумської області припинив провадження у справі на підставі п.4 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

У вересні 2007 року Відкрите акціонерне товариство "Роменський" Агрохім" звернулось до Господарського суду Сумської області з заявою про перегляд Ухвали від 21.06.2007 за нововиявленими обставинами.

Підставою для перегляду Ухвали за нововиявленими обставинами позивач зазначив, що Рішення господарського суду Сумської області від 17.05.2007 по справі № 14/284-07, яким було розірвано договори купівлі-продажу, скасоване Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.07.2007, і ці обставини є нововиявленими.

Рішенням господарського суду Сумської області від 12.11.2007 за нововиявленими обставинами, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.02.2008, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Металоіндустрія" на користь Відкритого акціонерного товариства "Роменський" Агрохім" 68592 грн. основного боргу, 862,57 грн. річних, 2606,42 грн. інфляційних збитків та судові витрати, в частині позовних вимог про стягнення 88340,85 грн. провадження у справі припинено, в решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями по справі, Товариство з обмеженою відповідальністю "Металоіндустрія" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій посилається на порушення і неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення по справі скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Порушення процесуального права заявник вбачає в тому, що судами до участі у справі в якості третьої особи замість юридичної особи –Державного територіально-галузевого об’єднання "Південна залізниця" було залучено структурний підрозділ без права юридичної особи - Роменську дистанцію колії. Процесуальним порушенням заявник вважає також те, що господарський суд прийняв заяву про перегляд Ухвали за нововиявленими обставинами без сплати державного мита у встановленому порядку та розмірі.

Порушенням норм матеріального права Товариство з обмеженою відповідальністю "Металоіндустрія" вважає те, що позивач продав відповідачу в складі майна 650 погонних метрів залізничних колій, які на думку заявника, належать Південній залізниці, саме на ці колії заявила свої права третя особа, проте, суди не з’ясували, кому належить право власності на зазначені колії.

У відзиві на касаційну скаргу ліквідатор ВАТ "Роменський "Агрохім" проти доводів касаційної скарги заперечує, просить судові рішення залишити без змін, в клопотанні від 08.05.2008 просить справу розглянути без участі свого представника.

Південна залізниця у поясненні повідомляє, що судом залучено до участі у справі третю особу –Роменську дистанцію колії, яка є структурним підрозділом і не є юридичної особою, а юридичну особу –Державне територіально - галузеве об’єднання "Південна залізниця" до участі у справі не залучено, чим порушено її права на захист майна державної форми власності –залізничні колії.

Заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника Південної залізниці, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу у простій письмовій формі від 19.10.2006 та договір № 1321 від 19.10.2006, посвідчений державним нотаріусом Роменського нотаріального округу Сумської області, відповідно до яких відповідачем було придбано майно позивача на суму 299982 грн. ( 231390 грн. за договором № 1321 та 68592 грн. за договором, укладеним у простій формі).

Пунктом 4 договору купівлі-продажу у простій письмовій формі від 19.10.2006 передбачено, що покупець зобов’язаний перерахувати протягом 12 днів з моменту підписання договору на розрахунковий рахунок продавця або заплатити в касу продавця грошові кошти у розмірі 68592 грн., тобто до 01.11.2006.

Суди встановили, що позивач як продавець згідно з умовами договору свої зобов’язання виконав в повному обсязі та передав у власність відповідача майно на загальну суму 299982 грн.( в т.ч. майно на суму 68592 грн. відповідно до умов договору від 19.10.2006 укладеного у простій формі, що підтверджується актом приймання-передачі майна від 19.10.2006), але відповідач свої зобов’язання перед позивачем виконав частково, сплативши позивачу заборгованість лише за нотаріально посвідченим договором № 1321 від 19.10.2006, а за договором купівлі-продажу у простій письмовій формі від 19.10.2006 відповідач в порушення умов договору оплату не здійснив.

Заборгованість відповідача станом на 12.11.2007 складала 68592 грн. Крім того, у відповідності зі ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, повинен на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків, що становить 862,57 грн. три відсотки річних та 2606,42 грн. збитків від інфляції.

При задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій не прийняли до уваги посилання відповідача на те, що неповна оплата відповідачем майна за договором відбулася внаслідок притримання ним оплати згідно ст. 594 Цивільного кодексу України в зв’язку з тим, що спірне майно на час продажу не належало позивачу на праві власності.

Суди визнали, що посилання відповідача на те, що 650 м залізничної колії на час продажу не належали позивачу на праві власності та є власністю залізниці, - не підтверджено матеріалами справи, оскільки відповідно до п.2 ст.328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В ході здійснення ліквідаційної процедури на підставі ст.26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" була сформована ліквідаційна маса банкрута ( підприємства позивача), до якої ввійшло майно, а рішення господарського суду Сумської області про зобов’язання ліквідатора виключити спірні залізничні колії з ліквідаційної маси не приймалось. Порушення органами внутрішніх справ кримінальної справи № 3506169 відносно відчуження колій суди не визнали належним доказом, оскільки відсутній вирок суду.

Однак, приймаючи рішення по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій припустились порушення норм процесуального права.

У відповідності із ст.27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов’язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи суду.

Згідно із ст.1 Господарського процесуального кодексу України учасниками судового процесу у господарських судах можуть бути підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, які мають статус юридичної особи, а також громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статуту суб’єкта підприємницької діяльності.

Стаття 28 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що повноваження сторони або третьої особи від імені юридичної особи може здійснювати її відособлений підрозділ, якщо таке право йому надано установчими або іншими документами.

Судом першої інстанції до участі у справі в якості третьої особи замість юридичної особи –Державного територіально-галузевого об’єднання "Південна залізниця" було залучено структурний підрозділ без права юридичної особи - Роменську дистанцію колії.

Це порушення норм процесуального права залишилось поза увагою апеляційної інстанції.

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю "Металоіндустрія" в касаційній скарзі на те, що господарський суд прийняв заяву про перегляд Ухвали за нововиявленими обставинами без сплати державного мита у встановленому порядку та розмірі, не ґрунтується на чинному законодавстві, оскільки із заяв про перегляд за нововиявленими обставинами ухвал господарських судів державне мито не сплачується.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення" рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Судові рішення по справі цим вимогам не відповідають.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, тому судове рішення по справі підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до господарського суду.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, всебічно, повно й об'єктивно встановити обставини справи та вирішити спір відповідно до вимог чинного процесуального законодавства.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Металоіндустрія" задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.02.2008р. у справі № 3/212-07 та рішення господарського суду Сумської області від 12.11.2007 скасувати.

Справу № 3/212-07 направити на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

Головуючий           Є. Першиков

Судді           Т. Данилова

І. Ходаківська