ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2008 р.                                                              Справа № 2/42

Суддя господарського суду О.Ф. Ремецькі

по справі за позовом відкритого акціонерного товариства „Закарпатський рибокомбінат”, с. Залуж Мукачівського району

до Перечинської районної державної адміністрації, м. Перечин та

до Закарпатської міжрайонної природоохоронної прокуратури, м. Ужгород

про визнання дії та Розпорядження голови Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області Данча М.Д. №95 від 20.03.2008р. „Про скасування розпоряджень голови райдержадміністрації” неправомірними;

-          скасування розпорядження голови Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області Данча М.Д. №95 від 20.03.2008р. „Про скасування розпоряджень голови райдержадміністрації”;

-          визнання договору оренди землі площею 2,9226га в урочищі „Шипот” Перечинського району від 16.03.2006р. укладений між Перечинською районною державною адміністрацією та ВАТ „Закарпатський рибокомбінат” законним, дійсним та таким, що укладений з дотриманням всіх вимог чинного законодавства

за участю представників:

від позивача – Олексик В.В. –представник за дорученням №136 від 21.04.08р.

від відповідача 1 – Кибза В.І. –предст. за дорученням №271/05-31 від 05.05.08р.

від відповідача 2 – Герич А.Й. –ст. помічник прокурора

Суть спору :

В засіданні суду 15.05.2008р. судом у відповідності до вимог статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України за згодою представників сторін було оголошено перерву до 22.05.2008р. для надання сторонам можливості подати суду додаткові докази в обґрунтування своїх доводів та заперечень.

Представник позивача просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі по мотивах, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість матеріалами справи. Зокрема, у підставу своїх доводів вказує на невідповідність оскаржуваного розпорядження вимогам чинного законодавства та обставинам справи, а дії голови райдержадміністрації з приводу прийняття такого розпорядження такими, що завдають шкоди правам та охоронюваним законом інтересам позивача. Просить взяти до уваги те, що проект землеустрою у відповідності до вказівок, які в ньому містились, було відповідним чином доопрацьовано і всі помилки було виправлено, що підтверджується листом начальника Перечинського районного відділу земельних ресурсів (на цю особу і було покладено обов’язок по перевірці дотримання ВАТ «Закарпатський рибокомбінат»вимог чинного законодавства) від 14.03.2006р. Крім того, позивачем також було отримано висновок Ужгородського

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 22.05.2008 року по справі №2/42

міжрайонного управління водного господарства від 14.03.2006р. за №18, згідно якого повідомлено про відсутність заперечень по наданню земельної ділянки позивачу для риборозведення при умові дотримання вимог Водного кодексу України.

Заперечує правомірність оскаржуваного розпорядження і в частині встановлення факту відсутності відшкодування збитків попередньому землекористувачу земельної ділянки, оскільки як вбачається з матеріалів справи вилучення земельної ділянки з користування Перечинського держлісгоспу на користь ВАТ «Закарпатський рибокомбінат»не відбувалось, а така земельна ділянка вилучена для позивача із земель запасу Тур’я-Полянської сільської ради.

Представник відповідача 1 заперечує по суті позовних вимог в повному обсязі по мотивах, викладених у поданому суду письмовому поясненні. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що розпорядження голови Перечинської райдержадміністрації від 30.12.2005р. №322 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передачі в оренду для ведення підсобного господарства (риборозведення) було прийнято всупереч вимог чинного законодавства за відсутності відповідного позитивного висновку державної землевпорядної експертизи, оскільки остання була повернута позивачу для доопрацювання з огляду на встановлення певних обставин, відсутність яких унеможливлювала отримання позитивного висновку.

Заперечує обґрунтованість розпорядження голови Перечинської РДА від 12.04.2006р. №106 про затвердження акту визначення збитків спричинених вилученням земельної ділянки ВАТ «Закарпатський рибокомбінат»та їх сплату останнім на користь Тур’я-Полянської сільської ради з тих підстав, що постійним користувачем земельної ділянки згідно державного акту на право постійного користування являється ДП «Перечинський лісгосп», відтак, збитки повинні перераховуватись даній особі. Крім того, визначення розміру таких збитків здійснено за відсутності представника землекористувача, якому заподіяно збитки. І хоча розрахункова відомість визначення збитків, пов’язаних з вилученням земель ВАТ «Закарпатський рибокомбінат»і була розглянута на комісії Перечинської РДА, однак, до її складу представника постійного землекористувача включено не було.

Представник відповідача 2 у наданому на виконання вимог суду письмовому поясненні по суті позовних вимог вказує на те, що прийняті головою Перечинської районної державної адміністрації розпорядження №106 від 12.04.2006р. про визначення та відшкодування збитків спричинених вилученням земельної ділянки, а також №332 від 30.12.2005р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передачі її в оренду для ведення підсобного господарства не відповідають вимогам чинного законодавства та прийняті в порушення норм ст. 156 Земельного кодексу України в частині покладення на позивача обов’язку відшкодувати збитки за вилучення земельної ділянки сільській раді, а також щодо затвердження проекту землеустрою за відсутності належним чином проведеної державної землевпорядної експертизи та отримання її позитивного висновку.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Згідно розпорядження голови Перечинської райдержадміністрації №332 від 30.12.2005р. „Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передачі в оренду для ведення підсобного господарства (риборозведення)”, прийнятого у відповідності до вимог статті 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст.ст. 17, 93, 118 та 124, частин 6 та 12 Перехідних положень

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 22.05.2008 року по справі №2/42

Земельного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 15 та 16 Закону України «Про оренду землі»на підставі технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі в оренду ВАТ «Закарпатський рибокомбінат»та враховуючи позитивні висновки районного відділу земельних ресурсів, районної держсанепідемстанції, районної екологічної інспекції, відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства райдержадміністрації було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі в оренду позивачу площею 2,9226га в урочищі «Шипот»для ведення підсобного господарства (риборозведення) на території Тур’я-Полянської сільської ради за межами населеного пункту. Дану земельну ділянку передано позивачу в оренду терміном 49 років та зобов’язано останнього протягом місяця укласти договір оренди земельної ділянки та здійснити його державну реєстрацію.

В свою чергу, згідно розпорядження голови Перечинської райдержадміністрації №106 від 12.04.2006р. „Про затвердження акта визначення збитків спричинених вилученням земельної ділянки ВАТ „Закарпатський рибокомбінат”, прийнятого у відповідності до вимог ст.ст. 156 та 157 Земельного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284 «Про порядок визначення і відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», на підставі акту визначення збитків пов’язаних із вилученням земель ВАТ «Закарпатський рибокомбінат»для ведення підсобного господарства (риборозведення) за межами населеного пункту із земель запасу Тур’я-Полянської сільської ради, було затверджено акт визначення збитків пов’язаних із вилученням земельної ділянки площею 2,9226га позивачу із земель запасу сільської ради в сумі 3248грн. Дана сума згідно платіжного доручення №334 від 14.04.2006р. була сплачена повністю на користь сільської ради.

16.03.2006 року між Перечинською РДА та ВАТ «Закарпатський рибокомбінат»було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,9226га в урочищі «Шипот»терміном 49 років, який 16.03.2006р. було зареєстровано у Закарпатській регіональній філії ДПУЗЗК, запис №-001.

Закарпатською міжрайонною природоохоронною прокуратурою 05.03.2008р. було прийнято протест за №04/247вих08 з вимогою розпорядження голови Перечинської райдержадміністрації №332 від 30.12.2005р. „Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передачі в оренду для ведення підсобного господарства (риборозведення)” скасувати як таке, що не відповідає вимогам закону. Крім того, 12.03.2008р. Закарпатською міжрайонною природоохоронною прокуратурою прийнято протест за №04/279вих08 з вимогою скасувати розпорядження голови Перечинської райдержадміністрації №106 від 12.04.2006р. „Про затвердження акта визначення збитків спричинених вилученням земельної ділянки ВАТ „Закарпатський рибокомбінат” як такого, що не відповідає вимогам закону.

З огляду на наведене Закарпатською міжрайонною природоохоронною прокуратурою у поданих нею протестах, головою Перечинської районної державної адміністрації 20.03.2008 року було прийнято розпорядження за №95 про скасування вищевказаних розпоряджень голови Перечинської районної державної адміністрації №106 від 12.04.2006р. про визначення та відшкодування збитків спричинених вилученням земельної ділянки, а також №332 від 30.12.2005р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передачі її в оренду для ведення підсобного господарства з мотивів, наведених в ньому.

Позивач оспорює правомірність даного розпорядження голови Перечинської РДА та наявність підстав для його прийняття з мотивів, наведених у

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 22.05.2008 року по справі №2/42

позовній заяві, оскільки вважає, що наведені відповідачами підстави не ґрунтуються на обставинах справи та не підтверджуються наявними в ній документами.

Аналізуючи аргументи сторін щодо неправомірності дій голови Перечинської РДА, а також оспорюваного розпорядження вимогам чинного законодавства, дійсності укладеного договору оренди земельної ділянки, суд констатує наступне.

Згідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають обов’язковій державній експертизі, яка проводиться в обов'язковій, вибірковій та добровільній формах.

Статтею 12 цього ж Закону визначено, що об'єкти державної експертизи можуть передаватися на первинну, повторну та додаткову державні експертизи. Первинна державна експертиза передбачає проведення всіх необхідних заходів у процесі підготовки обґрунтованого висновку державної експертизи щодо об'єктів державної експертизи. Повторна державна експертиза проводиться: у разі одержання негативного висновку первинної державної експертизи щодо об'єктів, які підлягають обов'язковій державній експертизі; у разі спростування негативного висновку первинної державної експертизи; у випадку, визначеному частиною другою статті 36 цього Закону, тобто, якщо у строк дії позитивної експертизи не розпочато реалізацію заходів, передбачених об'єктом державної експертизи, то він підлягає повторній державній експертизі.

За правилами статті 35 цього Закону висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об'єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки. Якщо об'єкт державної експертизи підготовлений згідно з вимогами законодавства, встановленими стандартами, нормами і правилами, то він позитивно оцінюється та погоджується. У разі необхідності погодження може обумовлюватися певними умовами щодо додаткового опрацювання окремих питань та внесення коректив, виконання яких не потребує суттєвих доробок.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, висновок державної експертизи Закарпатського обласного головного управління земельних ресурсів від 20.02.2006р. №772 містить зауваження та пропозиції до об’єкту експертизи, а також підсумкову оцінку розглянутих об’єктів експертизи щодо їх відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, згідно якої проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ВАТ «Закарпатський рибокомбінат»було повернуто на доопрацювання, а контроль за усуненням зауважень покладено на Перечинський районний відділ земельних ресурсів. Така позиція повністю відповідає положенням статті 35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації»та не доводить висновків відповідачів про відсутність позитивного висновку, оскільки погодження може обумовлюватися певними умовами щодо додаткового опрацювання окремих питань та внесення коректив, виконання яких не потребує суттєвих доробок, що в даному випадку і було здійснено.

Позивачем, як підтверджується Перечинським районним відділом земельних ресурсів у листі від 14.03.2006р. за №308, було усунуто виявлені недоліки

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 22.05.2008 року по справі №2/42

землевпорядної документації та отримано відповідний висновок Ужгородського міжрайонного управління водного господарства від 14.03.2006р. за №18, згідно якого повідомлено про відсутність заперечень по наданню земельної ділянки для риборозведення при умові дотримання вимог Водного кодексу України. Відтак, матеріалами справи підтверджується безумовне виконання позивачем всіх визначених статтею 151 Земельного кодексу України вимог в частині отримання від відповідних установ висновків про погодження місця розташування земельної ділянки та умов її використання, і відповідно спростовується позиція відповідачів про відсутність у позивача позитивного висновку державної експертизи.

У відповідності до вимог статті 152 Земельного кодексу України до способів захисту прав на земельні ділянки віднесено відшкодування збитків, заподіяних як правомірними, так і неправомірними діями. До таких випадків віднесено відшкодування збитків, заподіяних вилученням (викупом) земельних ділянок для суспільних потреб, тимчасовим заняттям земельних ділянок, обмеженням прав власників землі та землекористувачів, якщо воно здійснюється відповідно до статті 111 ЗК України за рішенням уповноважених органів. Відшкодування заподіяних збитків власникам землі та землекористувачам здійснюється, як реалізація гарантії захисту суб’єктивного права та застосовується за підстав, визначених ст. 156 та в порядку, визначеному ст. 157 ЗК України.

Як підтверджено матеріалами справи, зокрема, актом Управління з контролю за використанням та охороною земель у Закарпатській області перевірки дотримання вимог земельного законодавства №040/00011 від 27.02.2008р., розпорядженням голови Перечинської РДА від 26.12.2005р. №321 за згодою Закарпатського обласного управління лісового господарства від 23.12.2005р. №02/08-1870 було вилучено та передано в землі запасу Тур’я-Полянської сільської ради земельну ділянку лісогосподарського призначення площею 2,9226га, квартали 37/4, 38/5,5, 33/13 лісництва «Шипот». Пунктом 2 цього ж розпорядження позивачу надано дозвіл на розробку проекту відведення щодо надання земельної ділянки для передачі в оренду для ведення підсобного господарства (риборозведення).

Тобто, вилучення земельної ділянки від ДП «Перечинське ЛГ»відбулось у зв’язку з добровільною відмовою останнього в особі вищестоящої організації та переведенням її до земель запасу Тур’я-Полянської сільської ради, а не на користь ВАТ «Закарпатський рибокомбінат».

Статтею 157 ЗК України передбачено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Аналіз наведеної статті дає підстави стверджувати про те, що оскільки вилучення земельної ділянки від її постійного користувача відбулось за згодою останнього на користь сільської ради із переведенням її до земель запасу, відшкодування збитків землекористувачу повинно здійснюватись за рахунок ради, яка прийняла рішення про вилучення (викуп) земельної ділянки. В свою чергу, подальша передача такої земельної ділянки ВАТ «Закарпатський рибокомбінат»із земель запасу сільської ради повинна здійснюватись із відшкодуванням збитків власнику землі –сільській раді, що і відображено в розпорядженні голови Перечинської райдержадміністрації №106 від 12.04.2006р. „Про затвердження акта

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 22.05.2008 року по справі №2/42

визначення збитків спричинених вилученням земельної ділянки ВАТ „Закарпатський рибокомбінат”.

Вищенаведене дає підстави стверджувати про те, що договір оренди від 16.03.2006 року, укладений між Перечинською РДА та ВАТ «Закарпатський рибокомбінат»оренди земельної ділянки площею 2,9226га в урочищі «Шипот»терміном 49 років, який 16.03.2006р. було зареєстровано у Закарпатській регіональній філії ДПУЗЗК, запис №-001, повністю відповідає вимогам чинного законодавства та укладений за наявності всіх визначених законодавством підстав.

Згідно статей 70 та 71 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку позивачем та поданими ним матеріалами доведено обґрунтованість своєї позиції щодо невідповідності вимогам чинного законодавства розпорядження голови Перечинської районної державної адміністрації від 20.03.2008 року за №95 про скасування розпоряджень голови Перечинської районної державної адміністрації №106 від 12.04.2006р. про визначення та відшкодування збитків спричинених вилученням земельної ділянки, а також розпорядження №332 від 30.12.2005р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передачі її в оренду для ведення підсобного господарства, а відповідачами таку не спростовано. Відтак, вимога позивача про визнання неправомірним та скасування розпорядження голови Перечинської районної державної адміністрації від 20.03.2008 року за №95 про скасування розпоряджень голови Перечинської районної державної адміністрації №106 від 12.04.2006р. та №332 від 30.12.2005р., підлягає задоволенню в повному обсязі.

Провадження у справі в частині позовних вимог про визнання дій голови Перечинської районної державної адміністрації при прийнятті розпорядження від 20.03.2008 року за №95 неправомірними, а також про визнання договору оренди землі площею 2,9226га в урочищі „Шипот” Перечинського району від 16.03.2006р. укладений між Перечинською районною державною адміністрацією та ВАТ „Закарпатський рибокомбінат” законним, дійсним та таким, що укладений з дотриманням всіх вимог чинного законодавства, слід закрити у відповідності до вимог ч. 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на таке.

У відповідності до ч.1 статті 17 КАС України адміністративні суди розглядають у межах своєї компетенції спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

В свою чергу пунктом 6 розділу VII КАСУ “Прикінцеві та перехідні положення” визначено, що до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому підсудність таких справ визначається Господарським процесуальним кодексом України.

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 22.05.2008 року по справі №2/42

Справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб’єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Водночас, суб’єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах у відповідності до вимог статті 1 та 21 Господарського процесуального кодексу України, повинен мати статус юридичної особи, оскільки сторонами в господарському процесі можуть бути тільки підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності.

В даному випадку вимога позивачем про визнання дії голови Перечинської РДА неправомірною стосується оцінки господарським судом області дій посадової (фізичної) особи, а відтак, не підвідомча суду.

Відповідно до статті 20 Господарського кодексу України (аналогічні норми містяться у ст. 16 ЦК України) кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової шкоди); визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Право вибору способу захисту порушеного або оспорюваного права належить позивачеві, тоді як перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду є обов'язком суду, який має приймати рішення зі справи в межах позовних вимог та з урахуванням фактичних обставин конкретної справи, беручи до уваги як можливість у той чи іншій спосіб захистити порушене право (за наявності підстав для цього), так і необхідність подальшого виконання прийнятого судом рішення.

В даному випадку вимога позивача про визнання договору оренди дійсним та законним фактично є вимогою про встановлення юридичних фактів, тоді як ст. 16 ЦК України не передбачає такого способу захисту цивільних прав та інтересів як встановлення юридичного факту.

Керуючись ст.ст. 2, 52, 70, 71, 105, 122, 139, 143, 156, 160, 162, 163, 186, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд постановив:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати розпорядження голови Перечинської районної державної адміністрації від 20.03.2008 року за №95 про скасування

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 22.05.2008 року по справі №2/42

розпоряджень голови Перечинської районної державної адміністрації №106 від 12.04.2006р. та №332 від 30.12.2005р.

2. В решта частині позовних вимог провадження у справі закрити.

3. Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 04.04.2008р.

4. Постанова набирає законної сили з 03.06.2008р.

5. Заява на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя О.Ф. Ремецькі