ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12.08.08 Справа №22/227/06-7/109/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Яценко О.М. судді Яценко О.М. , Кричмаржевський В.А. , Мірошниченко М.В.

при секретарі: Шерник О.В.

за участю:

представників позивача: не з’явився;

представників відповідача: Ведмідь А.Є., довіреність № 3/27 від 02.01.2008 року;

Сахарова О.О., довіреність № 1/27 від 02.01.2008 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ

на рішення господарського суду Запорізької області від 25.06.2008 року у справі №22/227/06-7/109/08

за позовом: Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача: Концерн «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя

про стягнення 14 154 540, 57грн.

Розпорядженням першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1479 від 11.08.2008 року справа № 22/227/06-7/109/08 передана для розгляду колегії суддів у складі: головуючий - Яценко О.М.; суддів: Кричмаржевського В.А., Мірошниченка М.В.

У судовому засіданні за згодою представників відповідача оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.06.2008 року у справі № 22/227/06-7/109/08 (суддя Кутіщева Н.С.) позовні вимоги ДК «Газ України» за позовом до Концерну «Міські теплові мережі» задоволено частково: присуджено до стягнення 1 094,60 грн. пені, 503 521,09 грн. інфляційних нарахувань, 266 663,10 грн. 3% річних. В іншій частині позову відмовлено. Виконання вказаного рішення в частині стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних розстрочено з липня 2008 р. по 1 вересня 2009 р. згідно з графіком погашення заборгованості. При прийнятті рішення суд керувався нормами ЦК України, ГК України та умовами укладеного між сторонами договору. Зменшуючи розмір стягуваної пені та надаючи розстрочку виконання рішення, суд послався на положення статті 83 ГПК України.

ДК «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ, не згодна з рішенням господарського суду в частині зменшення розміру стягненої пені до 1%, часткової відмови в задоволенні 3% річних та наданні розстрочки (з урахуванням доповнення до апеляційної скарги від 11.07.2008 р.) оскаржила рішення до апеляційної інстанції. У поданій апеляційній скарзі зазначає, що в порушення п. 3 ст. 83 ГПК України судом першої інстанції зменшено розмір стягуваної пені, не дивлячись на те, що відповідачем не подано жодного доказу, який би вказував на наявність виняткових обставин. Також позивач вказує, що при частковій відмові в задоволенні 3% річних місцевий господарський суд не навів жодної норми права і не зробив розрахунку. Безпідставно, на думку позивача, суд першої інстанції при наданні розстрочки виконання рішення керувався п. 6 ст. 83 ГПК України, оскільки існує ст. 121 ГПК України. Просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 21.04.2008 року у справі №20/165/08 в частині надання відстрочки виконання до 01.09.2008 року та в частині надання розстрочки на шість місяців. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення пені і 3% річних задовольнити в повному обсязі та відмовити в задоволенні заяви Концерну «Міські теплові мережі» про надання розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 25.06.2008 року у справі № 22/227/06-7/109/08.

Повноважний представник заявника апеляційної скарги до судового засідання не з’явився, про час і місце розгляду апеляційної скарги сповіщений належним чином.

Концерн «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя, у відзиві на апеляційну скаргу та повноважні представники в судовому засіданні не визнав доводи апеляційної скарги, вважають їх необґрунтованими. Зазначають, що суд першої інстанції цілком правомірно дійшов висновку про можливість зменшення суми стягуваної пені, надання розстрочення виконання рішення, оскільки наявні обставини особливого характеру, які послужили підставою для суду прийняти саме таке рішення, а саме: відсутність прямої вини боржника у виникненні боргу, що підтверджується наявністю заборгованості населення за спожиту теплову енергію. Приймаючи рішення, господарський суд згідно ст. 43 Господарського кодексу України повно та об'єктивно оцінив докази по справі, прийняв до уваги, що Концерн «Міські теплові мережі»" є підприємством, яке постачає теплову енергію населенню, бюджетним установам та організаціям Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Відповідно до ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників відповідача, суд

В С Т А Н О В И В :

Спірні правовідносини сторін виникли на підставі договору № 06/05-716-ТЕ-13 на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій від 01.04.2005 р., доповненого додатковими угодами: № 1 від 30.06.2005 р., № 2 від 27.09.2005 р.. Згідно з умовами договору позивач зобов'язується передати у власність відповідачу в 2005 р. природний газ (далі - газ), а відповідач зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Постановою ВГСУ від 25.10.2007 року рішення господарського суду Запорізької області від 26 січня 2007 року та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 5 червня 2007 року у справі № 22/227/06 в частині розгляду позовних вимог щодо стягнення пені, 3% річних та збитків від інфляції скасовано і в цій частині справу направлено на новий розгляд до господарського суду Запорізької області в іншому складі суддів.

В іншій частині постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 5 червня 2007 року залишено без змін.

Саме вимоги по стягненню з відповідача на користь позивача 1 094 605,27 грн. пені, 503 521,09 грн. втрат від інфляції, 371 064,64 грн. – 3% річних було предметом спору у суді першої інстанції.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Позивач на виконання умов договору протягом квітня – грудня 2005 р. поставив відповідачу газ на загальну суму 45 602 538,84 грн., що підтверджується двосторонніми актами передачі-приймання природного газу за вказаний період.

Згідно з п. 6.1 договору оплата здійснюється відповідачем грошовими коштами плановими платежами щодекадно до 10, 20 та 30 числа місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично спожиті та протранспортовані обсяги газу здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач свої зобов’язання за Договором щодо оплати отриманого газу виконав частково, сплативши 33 417 189,27 грн. Решта заборгованості у сумі 12 185 349,57 грн. була погашена відповідачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, на доказ надані відповідні платіжні доручення та протоколи-реєстри (містяться в матеріалах справи), про що зазначено в постанові ВГСУ від 25.10.2007 року.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з Інформаційним листом Верховного суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005р. грошовими зобов’язаннями боржника перед кредитором є грошова сума, що визначена з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Оскільки інфляційні втрати пов’язані з інфляційними процесами в державі та за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних – платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, то ні три проценти річних, ні індекс інфляції не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов’язань та в зв’язку з цим відносити до санкцій. Факт невиконання грошових зобов’язань підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Тобто наявність вини для стягнення 3% річних та втрат від інфляції не вимагається.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції стосовно того, що позовні вимоги про стягнення 503 521,09 грн. втрат від інфляції за період з травня 2005 р. по серпень 2006 р. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги про стягнення 3% річних за період з 11.05.2005 р. по 28.09.2006 р. підлягають задоволенню частково в сумі 266 663,10 грн. (згідно з контррозрахунком відповідача, а.с. 53 – 54, т. 3).

За спірним договором грошовим зобов'язанням є грошова сума, яку відповідач повинен сплатити за фактично переданий природний газ та послуги з його транспортування у цілому за цим договором. Позивач, в свою чергу, здійснює нарахування 3% річних та суми, на яку збільшився розмір боргу внаслідок інфляційних процесів у період дії договору (починаючи із травня 2005 року) за порушення строку оплати періодичних платежів, за які вже передбачена пеня, і до часу звернення до суду. Окрім цього, розрахунок суми, на яку збільшилась заборгованість в наслідок інфляційних процесів зроблений невірно, оскільки позивач при визначенні суми боргу з урахуванням індексу інфляції за кожний наступний період застосовує не суму фактично простроченого платежу, а суму боргу з урахуванням індексу інфляції за попередній період за наростаючим підсумком.

Оплата за природний газ здійснюється за регульованими цінами, що визначаються Національною комісією регулювання електроенергетики. Постановою НКРЕ № 230 від 31.03.2005р. затверджено граничні рівні оптової ціни на природний газ для підприємств комунальної теплоенергетики з урахуванням податку на додану вартість (ПДВ) та тарифу на транспортування, постачання природного газу (за умови постачання за регульованим тарифом) із ПДВ за 1000 м.куб. на рівні 210,75 грн. Таким чином, до складу ціни на газ 2% цільової надбавки не входить.

Відповідно до п. 7.2 Договору в разі не оплати або несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, зазначені у п. 6.1 Договору, відповідач сплачує на користь позивача, крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З огляду на вищевикладене, пеня підлягає стягненню в сумі 1 094 605,27 грн.

Але, на підставі п. 3 ст. 83 ГПК України та ст. 233 ГК України, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо необхідності зменшення розміру стягуваної з відповідача пені до 1 094,60 грн., а також надання розстрочки виконання рішення суду з липня 2008 р. по вересень 2009 р. згідно з графіком, який міститься в матеріалах справи (а.с. 55, т. 3) з огляду на наступне.

Підприємство відповідача знаходиться у дуже важкому фінансовому стані, що підтверджується матеріалами справи. Протягом спірного періоду весь час наявною була заборгованість населення та бюджету усіх рівнів. Відповідачем приймались всі можливі заходи для стягнення цієї заборгованості. Так за період з 01.01.2006 року по 01.06.2008 року Концерн «МТМ» пред'явив до споживачів теплової енергії - боржників 12 487 претензій, 1875 - позовів. Також між відповідачем та Комунальними підприємствами „Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання" м. Запоріжжя, у зв'язку з низькою платоспроможністю населення за житлово-комунальні послуги, було укладено Угоди „Про порядок погашення заборгованості за спожиту теплову енергію в гарячій воді за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді" (копії містяться в матеріалах справи). Згідно з цими Угодами заборгованість КП «ВРЕЖО» була розстрочена на термін від 3-х до 19-ті місяців (до 2009 року). Загальна сума заборгованості, яка була реструктуризована, складає 57 979 956,32 грн. Також слід зазначити, що відповідно до положень Закону України «Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги» встановлена тимчасова заборона щодо нарахування та стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги. Також негативно впливає на платоспроможність відповідача не відповідність встановленого на теплову енергію тарифу фактичним витратам на її виробництво, що пов’язано з підвищенням цін на природний газ та відсутністю відшкодування збитків, пов’язаних з встановленням цін на енергоносії державними органами.

Отже, порушення відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за договором є наслідком збігу комплексних причин, зокрема несвоєчасні та неповні розрахунки споживачів за спожиті житлово-комунальні послуги.

Не дивлячись на вищевикладене, матеріалами справи підтверджується, що оплата за газ, поставлений в 2005 р. за договором здійснювалась відповідачем майже щоденно, шляхом перерахування грошових коштів позивачу, також за рахунок пільг та субсидій, встановлених діючим законодавством для окремих категорій громадян, відповідно до бюджетних фінансувань згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2005 р.», на цей час основний борг за Договором відсутній.

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що заявник апеляційної скарги оскаржує рішення суду лише в частині зменшення розміру стягуваної пені до 1%, часткової відмови в задоволенні 3% річних та наданні розстрочки виконання рішення суду, але з урахуванням положень статті 101 ГПК України рішення суду підлягає оцінці на предмет законності та обґрунтованості незалежно від доводів апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а також наступним.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на неправомірність посилання заявника апеляційної скарги на положення статті 121 ГПК України, оскільки цією статтею регулюється надання відстрочки та розстрочки на стадії виконання рішення, яке набуло законної сили, в той час, як судом надано розстрочку в порядку статті 83 ГПК України (права суду при прийнятті рішення), що є принципово відмінним від надання розстрочки (відстрочки) на стадії виконання рішення.

Крім того, колегія суддів завертає увагу, що згідно протоколу № 23 засідання обласної комісії з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу Запорізької області від 18.07.2008 року Концерн «Міські теплові мережі» узгоджено обсяг заборгованості в різниці в тарифах на житлово-комунальні та погоджена схема проведення взаєморозрахунків по погашенню заборгованості за спожитий у 2006 році за природний газ перед ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України».

За таких обставин, апеляційний господарський суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 83, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ, на рішення господарського суду Запорізької області від 25.06.2008 року у справі № 22/227/06-7/109/08 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 25.06.2008 року у справі № 22/227/06-7/109/08 залишити без змін.

Головуючий суддя Яценко О.М.

судді Яценко О.М.

Кричмаржевський В.А. Мірошниченко М.В.