КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2008                                                                                           № 28/150б

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Дзюбка П.О.

суддів:           Дикунської С.Я.

Сотнікова С.В.

при секретарі:           Галак Д.Ю.

За участю представників:

від ініціюючого кредитора: Стасюк Н.М. дов. №148 від 12.11.2007 р.

від боржника:не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державна податкова інспекція у Солом'янському районі м. Києва

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 29.05.2008

у справі № 28/150б (Копитова О.С.)

за позовом                               Державна податкова інспекція у Солом'янському районі м. Києва

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "ПромТоргЕлектро"

про                                                  визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 29.05.2008 року заяву ДПІ у Солом’янському районі м. Києва (далі – Кредитор, Інспекція) про порушення справи про банкрутство ТОВ “ПромТоргЕлектро” (далі - Боржник) та додані матеріали повернуті Кредитору без розгляду (а.с. 73-74).

ДПІ у Солом’янському районі м. Києва, не погоджуючись з прийнятою ухвалою судом першої інстанції, звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати цю ухвалу та передати справу на розгляд господарського суду.

В судове засідання апеляційної інстанції не з’явився представник Боржника, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи, що в матеріалах справи є докази (поштові повідомлення) належного повідомлення сторін про час та місце розгляду апеляційної скарги колегія суддів, порадившись, ухвалила розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника Боржника.

Апеляційний суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, встановила, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню із наступних мотивів:

Дослідивши матеріали справи, апеляційним судом встановлено наступні обставини справи.

ДПІ у Солом’янському районі м. Києва звернулась до господарського суду м. Києва із заявою, в якій просила визнати ТОВ “ПромТоргЕлектро” банкрутом відповідно до ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (а.с. 4-67). Інспекція обґрунтувала свої вимоги заборгованістю ТОВ “ПромТоргЕлектро” перед бюджетами на суму 715818,13 грн., яка виникла на підставі акту перевірки №65/26-32731734 від 16.07.2004 р. та винесено відповідне податкове повідомлення-рішення та на підставі самостійно узгодженого розрахунку №101690 від 21.06.2004 р. Кредитором було прийнято рішення №135 від 15.01.2007 р. про стягнення коштів та продажу інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу. Також, Кредитор зазначає, що Інспекцією було виставлено податкові вимоги, які повертались з відміткою поштової організації про відсутність підприємства за адресою, складено акт про незнаходження підприємства за місцем реєстрації та вжито заходів з розшуку керівних органів, а право власності за Боржником на нерухоме майно та транспортні засоби не зареєстроване, Боржник не звітує органам податкової інспекції з листопада 2004 р. Інспекція вважає, що Боржника має бути визнано банкрутом згідно ст.ст. 1, 7, 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст.ст. 1, 12 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 13.05.2008 р. було порушено провадження у справі про банкрутство та прийнято заяву до розгляду і призначено судове засідання. Додатково зобов’язано заявника – Кредитора надати суду докази від державного органу реєстрації боржника про адресу його реєстрації, а також відомості щодо підтвердження-непідтвердження зазначених даних, крім того надати суду докази наявності або відсутності активів боржника, а в разі їх знаходження подати суду кандидатуру арбітражного керуючого і виконати вимоги ст.36 ГПК України.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 29.05.2008 року заяву ДПІ у Солом’янському районі м. Києва (далі – Кредитор, Інспекція) про порушення справи про банкрутство ТОВ “ПромТоргЕлектро” (далі - Боржник) та додані матеріали повернуті Кредитору без розгляду (а.с. 73-74).

В обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції посилається на те, що Кредитором не виконано вимоги ухвали про порушення про порушення провадження у справі. При цьому, місцевий суд керувався п. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України).

Між тим, вказаний висновок суду першої інстанції слід визнати як таким, що зроблений з невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого суду, обставинам і матеріалам справи, з невірним застосуванням відповідних норм матеріального права, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права (п.п. 3, 4 ст.104 ГПК України).

Відповідно до Роз’яснень Вищого арбітражного суду від 23.08.1994 р. №02-5/612 “про деякі питання практики застосування статей 80 та 81 Арбітражного процесуального кодексу” при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору;

- позивач не подав витребувані документи чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Отже перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Згідно ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону у підготовчому засіданні суддя оцінює подані документи, заслуховує пояснення сторін, розглядає обґрунтованість заперечень боржника.

Пунктами 1, 2 ст. 52 Закону визначено, що у разі, якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань. Господарський суд у двотижневий строк з дня винесення ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство відсутнього боржника виносить постанову про визнання відсутнього боржника банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру і призначає ліквідатором ініціюючого кредитора за згодою останнього.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб - підприємців” в Єдиному державному реєстрі містяться також відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб.

Вказаний Закон також визначає порядок внесення до Єдиного державного реєстру записів про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням, які здійснюються державним реєстратором.

Так, відповідно до ст.19 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб - підприємців”, юридична особа щорічно, починаючи з наступного року з дати її державної реєстрації, протягом одного місяця зобов’язана подати (надіслати рекомендованим листом) державному реєстратору реєстраційну картку встановленого зразка про підтвердження відомостей про юридичну особу. Реєстраційна картка про підтвердження відомостей про юридичну особу залишається державним реєстратором без розгляду, якщо вона не відповідає вимогам частин першої та другої ст..8 цього Закону. Якщо реєстраційна про підтвердження відомостей про юридичну особу не була надана юридичною особою в установлений строк, державний реєстратор зобов’язаний у встановлений Законом строк направити рекомендованим листом юридичній особі повідомлення про необхідність подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу. У разі повернення до державного реєстратора листа з відміткою відділення зв’язку про відсутність юридичної особи за вказаною адресою або неподання юридичною особою протягом місяця з дати направлення їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Враховую вищевикладені норми законодавства, апеляційний господарський суд зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що підставою для державного реєстратора для внесення запису до єдиного державного реєстру про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням або запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу є рекомендований лист з відміткою відділення зв’язку про відсутність юридичної особи за вказаною адресою або неподання юридичною особою протягом місяця з дати направлення їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу. Таким чином, судом першої інстанції не враховано того, що вищевикладені обставини були поважною причиною ненадання доказів, які були витребувані судом.

Таким чином, вимоги Інспекції, які викладені в апеляційній скарзі, обґрунтовані та підтверджуються документами у справі та діючим законодавством.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає повному скасуванню, а апеляційна скарга, відповідно, задоволенню. Поряд з цим, апеляційний суд вважає за необхідне, керуючись, зокрема, ст.ст. 4-1, 106 ГПК України, передати справу до господарського суду м. Києва для розгляду по суті.

Враховуючи викладене, керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст.ст. 4-1, 32, 43, 63, 86, 91, 94, 99, 101 – 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу ДПІ у Солом’янському районі м. Києва на ухвалу господарського суду м. Києва від 29.05.2008 року у справі № 28/150-б задовільнити повністю.

2.          Ухвалу господарського суду м. Києва від 29.05.2008 року у справі № 28/150-б скасувати повністю.

3.          Справу № 28/150-б передати до господарського суду м. Києва для розгляду по суті.

Головуючий суддя                                                                      Дзюбко П.О.

Судді                                                                                          Дикунська С.Я.

Сотніков С.В.

15.09.08 (відправлено)