ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

17.09.08                                         Cправа № 16/120-2183 (02-2/4-079)

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Мурської Х.В.

суддів Давид Л.Л.

Краєвської М.В.

При секретарі судового засідання Куцик-Трускавецькій О.Б.

розглянув апеляційну скаргу Українсько-німецького спільного підприємства «Анкон»без номера від 04.08.2008 р.

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.07.2008 р.

у справі № 16/120-2183(02-2/4-079), суддя Хома С.О.,

за позовом Українсько-німецького спільного підприємства «Анкон», м Бучач, Тернопільської області

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вільна Україна», с. Пилява, Бучацького району, Тернопільської області

про стягнення 11 864,80 коп –інфляційних нарахувань, 705,70 –3% річних,13 540,50 грн. пені,

за участю представників

від позивача: не з’явились;

від відповідача: не з’явились.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 24.07.2008 р. у справі № 16/120-2183(02-2/4-079) позов Українсько-німецького спільного підприємства «Анкон»задоволено частково. З рахунку Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вільна Україна» на користь позивача стягнуто 4 294 грн. 09 коп. –інфляційних нарахувань, 705 грн. 70 коп. –3% річних, 2 132 грн. 05 коп. –пені, 59 грн. 04 коп. державного мита, 32 грн. 22 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині стягнення 7 570, 71 грн. інфляційних та 11 408, 45 грн. пені в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Українсько-німецьке спільне підприємство «Анкон»звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову про стягнення 7 570, 71 грн. інфляційних нарахувань, в решті оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Відповідач вимог ухвали суду від 26.08.2008р. в частині подання відзиву на апеляційну скаргу не виконав.

Сторони участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Позивач подав на розгляд суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги слід задоволити, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом, 30 липня 2006 року між Українсько-німецьким спільним підприємством «Анкон»(Виконавець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Вільна Україна»(Замовник) було укладено угоду без номера, згідно пункту 1 якої Виконавець зобов'язувався виконати роботи по збиранню зернових культур на площі 177,5 га.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Укладаючи угоду про надання послуг, сторони обумовили, що Замовник бере на себе зобов'язання оплатити за виконані роботи з розрахунку 200 грн. за 1 га обмолоту; оплата проводиться протягом десяти банківських днів після підписання акта виконаних робіт; в разі неоплати у вказаний термін буде нараховуватись пеня в розмірі 0,3% за кожен день прострочки. За невиконання умов угоди винна сторона несе відповідальність згідно чинного законодавства (пункт 3, 4).

На виконання договору позивач здійснив збір зернових культур на площі 177,5 га, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом виконаних робіт по збиранню зернових без номера від 02.09.2006 року, підписаним обома сторонами та скріпленим їх печатками.

Таким чином, позивачем виконано робіт на суму 35 500 грн.

З врахуванням того, що оплата виконаних позивачем робіт проводилась відповідачем несвоєчасно, а частинами (4000 грн. 29.09.06р., 4000 грн. 30.10.06р., 10000 грн. 15.01.07р., 5000 грн. 23.05.07р. та 3000 грн. 23.07.07р., 30.10.06р., 23.07.07р. та 06.10.06р., 9500 грн. 18.02.2008р.), про що свідчать наявні в матеріалах справи копії касових ордерів, банківських виписок та платіжного доручення, позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 13 540, 50 за період з 18.02.2007р.по 18.02.2008р., інфляційні в сумі 11 864, 80 та річні в сумі 705, 70 грн. за період з 13.09.2006р.по 31.01.2008р. за прострочення платежу з врахуванням сум і дат оплати.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення з рахунку відповідача пені, оскільки з наявного в матеріалах справи розрахунку пені вбачається, що така нарахована позивачем за період з 18.02.2007р.по 18.02.2008р., тобто за рік, тоді як п. 6 ст. 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Таким чином, місцевим господарським судом після проведеного перерахунку підставно зменшено розмір пені до 2 132, 05 грн.

Щодо зменшення судом інфляційних нарахувань, то в цій частині судова колегія вважає висновки суду першої інстанції такими, що не грунтуються на нормах цивільного та господарського законодавства України.

У відповідності до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). Порушення боржником, взятих на себе зобов’язань призводить до настання певних правових наслідків, які полягають у застосуванні встановлених законом та договором мір відповідальності (ст. 611 ЦК України).

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

У відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, стаття 625 Цивільного кодексу України не відносить інфляційні нарахування до штрафних санкцій та не обмежує їз нарахування певним строком, а містить норму, яка зобов’язує боржника виконати взяті на себе зобов’язання зі сплатою інфляційних та 3-х % річних, якщо інше не встановлено договором.

Позивачем у справі доведено належними та допустимими доказами, у розумінні ст. 34 ГПК України порушення відповідачем строків оплати заборгованості. Відтак, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про скасування рішення Господарського суду Тернопільської області в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 7 570, 71 грн. інфляційних нарахувань. В цій частині прийняти нове рішення, яким позов в частині стягнення інфляційних нарахувань задоволити повністю.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 103 –105, 107 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Апеляційну скаргу задоволити.

2.          Рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.07.2008 р. у справі № 16/120-2183(02-2/4-079) скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення 7 570, 71 грн. інфляційних нарахувань та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову щодо стягнення з відповідача 11 864, 80 грн. інфляційних нарахувань. В решті судове рішення залишити без змін.

3.          Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.          Матеріали справи повернути місцевому господарському суду.

Головуючий суддя Мурська Х.В.

Суддя Давид Л.Л.

Суддя Краєвська М.В.