КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2008                                                                                           № 31/81

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Алданової С.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Романюк В.І. (довіреність № 59 від 03.03.2008 р.) Зісс О.Ю.(довіреність № 147 від 10.08.2006 р.)

від відповідача -Чвалюк А.В. (довіреність № 200 від 12.02.2008 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком"

на рішення Господарського суду м.Києва від 24.03.2008

у справі № 31/81

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України"

про                                                  стягнення 240502,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство “Укртелеком” звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Телесистеми України” про стягнення 232628,02 грн. боргу, 5572,98 грн. інфляційних втрат, 2301,31 грн. пені.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 24.03.2008 р. у справі № 31/81 позовні вимоги ВАТ “Укртелеком” задоволені частково. Стягнуто з відповідача 167240,12 грн. основного боргу, 6376,22 грн. інфляційних втрат, 1000 грн. пені, 1746,16 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивовано тим, що по-перше, відповідач частково виконав свої зобов’язання перед позивачем шляхом оплати частини основного боргу, по-друге, розмір пені підлягає зменшенню з урахуванням Закону України “Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за послуги зв’язку”, відповідно до якого нарахування пені на послуги зв’язку забороняється.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Господарського суду м. Києва від 24.03.2008 р., задовольнивши позовні вимоги ВАТ “Укртелеком” в повному обсязі.

Скаргу мотивовано тим, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення обставини, що мають значення для справи, з`ясовані не в повному обсязі, висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню як незаконне.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її доводів, вважає їх необґрунтованими та такими, що не враховують суттєвих обставин справи, а вимоги - такими, що не підлягають задоволенню, вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції обґрунтованим та таким, що прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між відповідачем та Українсько-Американсько-Голандсько-Німецьким закритим акціонерним товариством “Утел” (далі – ЗАТ “Утел”) 08.04.1998 р. було укладено Договір про надання послуг міжміського та міжнародного телефонного зв’язку № РО/32-130 (далі – Договір-1), відповідно до умов якого (п.2.1.1.-2.1.3.) ЗАТ “Утел” зобов’язувалося провести пряме підключення ліній зв'язку, що надходять з автоматичної телефонної станції, яка належить відповідачу, до АМТС згідно з технічними умовами та додатком до Договору; забезпечувати відповідачу доступ до міжміської та міжнародної телефонної мережі через АМТС; обробляти дані стрічки АМА і проводити тарифікацію міжміських та міжнародних телефонних розмов абонентів відповідача та щомісячно надавати цю інформацію останньому за формою статистичної звітності ВР-1.

Пунктом 2.2.4. Договору-1 передбачено зобов’язання відповідача проводити з ЗАТ “Утел” розрахунки за надані послуги міжміського та міжнародного телефонного зв'язку у порядку, передбаченому Договором-1, а саме: відповідно до пунктів 3.1.-3.4. Договору-1 оплата послуг міжміського та міжнародного зв'язку проводиться абонентами відповідача на р/рахунок відповідача. До 10 числа місяця наступного за звітним ЗАТ “Утел” надає відповідачу інформацію по послугах міжміського та міжнародного телефонного зв’язку, наданих абонентам Відповідача через АМТС “Утел” протягом попереднього місяця за формою статистичної звітності ВР-1 та довідку про розподіл нарахованих доходів звітного місяця. До 10 числа місяця наступного за звітним ЗАТ “Утел” виставляє Відповідачу рахунок на оплату послуг, наданих в межах Договору-1 протягом попереднього місяця. Відповідач проводить оплату рахунку, виставленого ЗАТ “Утел” за звітний місяць, протягом 30 банківських днів з моменту виставлення рахунку.

18.09.2003           р. між відповідачем та ЗАТ “Утел” було укладено додаткову угоду № 1 до Договору-1 про тарифікацію та порядок розрахунку плати за доступ абонентів фіксованої мережі до/від мереж операторів стільникового рухомого зв'язку (далі – додаткова угода № 1), відповідно до якої сторони домовилися, що тарифікація викликів, спрямованих з мережі Відповідача через мережу ЗАТ “Утел” на мережі операторів стільникового рухомого зв'язку з національними кодами (NDC) та викликів від абонентів мереж операторів стільникового рухомого зв'язку на мережу відповідача здійснюється на посекундній основі, та встановили розмір

плати за доступ до мереж операторів стільникового рухомого зв'язку з національними кодами (NDC) у розмірі 0, 75 грн. без ПДВ за кожні 60 секунд, а плату за доступ абонентів операторів стільникового рухомого зв'язку з національними кодами (NDC) до мережі Відповідача – у розмірі 0, 11 грн. без ПДВ за кожні 60 секунд.

23.01.2004 р. між відповідачем та ЗАТ “Утел” було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору-1 про порядок розрахунку плати за доступ до мережі радіопошукового зв'язку ТОВ “Євроінформ”, відповідно до умов якої ЗАТ “Утел” зобов'язався забезпечити абонентів Відповідача доступом до мережі радіопошукового зв'язку ТОВ “Євроінформ” та сплачувати Відповідачу 10% від сумарного доходу без врахування ПДВ за попередній

місяць по даним трафіку від абонентів Відповідача за кодами доступу до мережі радіопошукового зв'язку ТОВ «Євроінформ».

23.01.2004 р. між Відповідачем та ЗАТ “Утел” було укладено Додаткову угоду № 3 до Договору-1 про доступ до послуг, що надаються на ТфМЗК України по коду доступу 8-900, відповідно до якої ЗАТ “Утел” зобов'язався забезпечити абонентів відповідача доступом до послуг, що надаються на ТфМЗК України по коду доступу 8-900 (послуги “Аудіотекс”) та сплачувати відповідачу 10 % від сумарного доходу без врахування ПДВ за попередній місяць по даним трафіку від абонентів відповідача за кодами доступу до послуг, що надаються на ТфМЗК України по коду доступу 8-900.

Відповідно до умов Додаткової угоди № 4 до Договору-1 (далі –Додаткова угода № 4”), укладеної 30.01.2004 р. між відповідачем та ЗАТ “Утел”, сторони виклали п. 3.4. Договору-1 у новій редакції та визначили, що відповідач проводить оплату рахунку, виставленого ЗАТ “Утел” за звітний місяць, у строк не пізніше останнього дня місяця, наступного за звітним.

18.12.2003 р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 25/702 про надання послуг до мережі міжміського та міжнародного телефонного зв'язку (далі - Договір-2).

Умовами договору-2 визначено порядок надання послуг, строк розрахунків між сторонами, порядок розподілу прибутків.

У зв’язку з проведеною реорганізацією ЗАТ “Утел” в Дочірнє підприємство “Утел” ВАТ “Укртелеком”, що була здійснена 29.07.2004 р., ДП “Утел” ВАТ “Укртелеком” та ЗАТ “Телесистеми України” уклали Додаткову угоду № 5 до Договору-1, умовами якої визначено за якими реквізитами здійснюються розрахунки по Договору-1.

У зв’язку з приєднанням Дочірнього підприємства “Утел” ВАТ “Укртелеком” до позивача на підставі рішення загальних зборів Позивача від 20.04.2005 р. (протокол № 4) та відповідно до вимог чинного законодавства було складено Передавальний акт, затверджений рішенням Правління позивача (Протокол № 30 від 29.07.2005 р., копія якого міститься у матеріалах справи).

На підставі цього передавального акту позивач став правонаступником всього майна, прав та зобов'язань ДП “Утел” ВАТ “Укртелеком”.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, заборгованість відповідача за надані послуги за Договором-1 у жовтні 2006 р. з урахуванням часткової проплати та зустрічних вимог Відповідача становить 32 801, 48 грн., за листопад 2006 р. - 49 028, 89 грн., за грудень 2006 р. - 47 816, 51 грн.

08.05.2007 р. відповідачем згідно платіжного доручення № 14 було перераховано на користь позивача грошові кошти у розмірі 50 253, 06 грн. в якості оплати послуг зв'язку за рахунком № б/н від 31.12.2006 р. (в т.ч. ПДВ - 8375, 51 грн.).

15.05.2007 р. відповідачем було направлено на адресу позивача лист № 419/1, яким відповідач просив уточнити призначення платежу згідно платіжного доручення № 14 від 08.05.2007 р. та вважати перераховані на користь позивача грошові кошти оплатою за послуги зв'язку згідно рахунку № 09-09010-208143 від 30.11.2006 р., в тому числі ПДВ 8375, 51грн. Оскільки даний лист зареєстровано у Першій Київській філії АКБ “Форум”, про що свідчить штамп філії, який міститься на ньому, то, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зарахування даного платежу в якості оплати основного боргу позивача, а не в якості оплати пені, як наполягає позивач.

29.12.2006 р. відповідачем згідно платіжного доручення № 239 було перераховано на користь позивача грошові кошти у розмірі 26120,68 грн. в якості оплати послуг зв'язку за рахунком № 09-09010-206358 від 28.02.2006 р. (в т.ч. ПДВ – 4353,45 грн.).

16.01.2007 р. відповідачем було направлено на адресу позивача лист № 419/1, яким відповідач просив уточнити призначення платежу згідно платіжного доручення № 239 від 29.12.2006 р. та вважати перераховані на користь позивача грошові кошти оплатою за послуги зв'язку згідно рахунку № 09-09010-207781 від 31.10.2006 р., в тому числі ПДВ 4353, 45 грн. Оскільки даний лист зареєстровано у Першій Київській філії АКБ “Форум”, про що свідчить штамп філії, який міститься на ньому, то, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зарахування даного платежу в якості оплати основного боргу позивача, а не в рахунок погашення пені.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що розмір основного боргу відповідача за Договором-2 за період з жовтня по грудень 2006 року складає 102981, 14грн.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення вимог позивача обгрунтованим, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, що підтверджується ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до умов Договору-1, відповідач проводить оплату виставленого рахунку за звітний місяць, у строк, не пізніше останнього дня місяця, наступного за звітним.

Умовами Договору-2 передбачено, що оплата проводиться в 10-денний термін з моменту виставлення відповідного рахунку, але не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду.

Відповідач належним чином своїх обов’язків не виконав, суму основного боргу сплатив лише частково.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів підтверджує, що розмір основного боргу відповідача за Договором-1 станом на дату прийняття рішення у справі становить 64 258, 98 грн.

Розмір основного боргу відповідача за Договором-2 не сплачений відповідачем повністю та станом на дату прийняття рішення складає 102981, 14 грн.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 64258,98 грн. + 102981,14 грн. = 167240,12 грн.

Позивачем також заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 2301,31 грн. та інфляційних втрат в розмірі 5572,98 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 4.1. Договору-1, за порушення строків проведення розрахунків відповідачем, як передбачено в п. 3.4. Договору-1, Відповідач сплачує пеню в розмірі 1 % від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Пунктом 2 Додаткової угоди № 4 від 30.01.2004 р. сторони внесли зміни до п. 4.1. Договору-1 та встановили, що відповідач за порушення строків проведення розрахунків відповідачем сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до розрахунку, зробленого позивачем, розмір пені становить 2301,31 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, викладеним в оскаржуваному рішенні про необхідність зменшення розміру пені, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Згідно п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про необхідність зменшення пені, яка підлягає стягненню з відповідача, до 1000 грн., з огляду на те, що позивачем у судовому засіданні не надавалися докази понесення ним значних збитків у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання з боку Відповідача, а також з огляду на ступінь виконання основного зобов'язання Відповідачем.

Колегія суддів підтримує твердження місцевого суду про те, що на правовідносини між сторонами за спірними договорами не розповсюджується дія Закону України “Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за послуги зв'язку”, оскільки відповідно до ст. 1 зазначеного Закону тимчасово забороняється нараховувати по розрахунках та стягувати саме з громадян України (фізичних осіб) пеню за несвоєчасне внесення плати за послуги зв'язку. Таким чином даний Закон стосується виключно фізичних осіб.

Позивач та відповідач є юридичними особами, зареєстрованими у встановленому порядку, отже, будь-які підстави для поширення на правовідносини, які склалися між сторонами по справі, заборони нарахування та стягнення пені за несвоєчасне внесення плати за послуги зв'язку відсутні.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок збитків від інфляції, зроблений судом першої інстанції, погоджується з останнім, але вважає за необхідне зазначити, що місцевим судом зроблено арифметичну помилку при зазначенні остаточної суми збитків від інфляції, яка підлягає стягненню, а саме: замість 5376,22 грн. зазначено 6376,22 грн.

Враховуючи вищевикладене, рішення місцевого господарського суду підлягає зміні в частині нарахування збитків від інфляції.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач в порушення зазначеної норми належним чином апеляційну скаргу не обґрунтував, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не навів.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції належить змінити в частині стягнення з відповідача на користь позивача збитків від інфляції та судових витрат, в решті рішення необхідно залишити без змін.

Відповідно до статті 49 ГПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції пропорційно розміру задоволених позовних вимог – 1736 грн. 16 коп. витрат по сплаті державного мита та 85 грн. 18 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст.ст. 49, 101, п. 4 ч. 1 ст.103, п. 4 ч. 1 ст.104, ст.105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва від 24.03.2008 р. у справі № 31/81 змінити, виклавши пункт другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

„Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Телесистеми України” (юридична адреса: 02094, м.Київ, вул. Червоногвардійська, 27-А; фактичне місцезнаходження: 03110, м. Київ, вул. Солом’янська, 3; код за ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” (01030, м.Київ, бул. Тараса Шевченка, 18; код за ) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження, 167240 (сто шістдесят сім тисяч двісті сорок) грн. 12 коп. основного боргу, 5376 (п’ять тисяч триста сімдесят шість) грн. 22 коп. інфляційних, 1000(одну тисячу) грн. 00 коп. - пені, 1736 (одну тисячу сімсот тридцять шість) грн. 16 коп. – державного мита та 85 (вісімдесят п’ять) грн. 18 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті рішення Господарського суду м. Києва від 24.03.2008 р. у справі № 31/81 залишити без змін.

Доручити Господарському суду м. Києва видати наказ.

Справу № 31/81 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня її прийняття.

Головуючий суддя

Судді