СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

05 серпня 2008 року

Справа № 2-2/5419-2008

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Голика В.С.,

суддів                                                                      Гоголя Ю.М.,

Лисенко В.А.,

за участю представників сторін:

представники сторін у судове засідання не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Альфа-Плюс" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Толпиго В.І.) від 10-17.06.2008 у справі №2-2/5419-2008

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Альфа-Плюс" (вул. Грязнова, 2-в, Запоріжжя, 69002)

до           Закритого акціонерного товариства "Кримтаксосервіс" (вул. Маяковського, 14, Сімферополь, 95040)

про спонукання до виконання певних дій

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма „Альфа –плюс” звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим із позовом до закритого акціонерного товариства „Кримтаксосервіс” про спонукання до виконання певних дій.

Позовні вимоги мотивовані необхідністю визнання факту, який має юридичне значення, оскільки між сторонами було укладено договір купівлі - продажу транспортного засобу від 03.06.2003 в усній формі.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 10-17.06.2008 у справі № 2-2/5419-2008 (суддя Толпиго В.І.) у задоволенні позову відмовлено.

При прийнятті рішення суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

Позивач оскаржує вказаний судовий акт у зв’язку із неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, заявник апеляційної скарги вважає підстави, за яких відмовлено у задоволенні позову, надуманими, зокрема зазначає, що суд першої інстанції обґрунтував рішення, між іншим, заявою позивача від 09.06.2008 за вих. № 134/0608, у той час як позивач просив суд зазначений документ до уваги не приймати у зв’язку із допущеною опискою.

Крім того, сторона посилається на пункт 3 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду № 04-5/120 від 27.06.2007.

Також, згідно наданих позивачем доповнень до апеляційної скарги, заявник просить прийняти до уваги факт визнання відповідачем позову.

Доводи позивача мотивовані також іншими обставинами, які більш детально викладені безпосередньо в апеляційній скарзі.

Розпорядженням виконуючого обов’язки голови Севастопольського апеляційного господарського суду Латиніна О.А. від 29 липня 2008 року суддів Черткову І.В. та Волкова К.В. замінено на суддів Голика В.С. та Лисенко В.А., головуючим у справі призначено суддю Голика В.С.

Сторони у судове засідання 05.08.2008 не з’явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.

Враховуючи, що явка у судове засідання це право, а не обов’язок учасників процесу, а неприбуття у судове засідання сторін не перешкоджає розгляду справи, судова колегія ухвалила розглянути справу без їх участі, за наявними в матеріалах справи доказами.

Судова колегія, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідність висновків суду обставинам справи, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено місцевим господарським судом, між сторонами було усно укладено договір купівлі - продажу транспортного засобу –автомобілю MAZDA Tribute Exclusive - від 03.06.2003. Відповідач у виконання умов договору зробив передоплату у розмірі вартості автомобілю, про що свідчить платіжне доручення № 923 від 03.06.2003. Повну вартість автомобілю сплачено згідно виставленого позивачем рахунку –фактури №154 від 28.05.2003. Після здійснення попередньої оплати позивач передав автомобіль відповідачу.

Відповідно до статті 43 Цивільного кодексу УССР в редакції 10.04.2003, який діяв на момент укладення угоди, угоди, що виконуються під час їх укладення, можуть укладатись усно, якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР.

У випадках, коли угоди між організаціями або між організацією і громадянином укладаються в усній формі, організація, яка оплатила товари або послуги, повинна одержати від другої сторони письмовий документ, що стверджує одержання грошей і підстави їх одержання.

Відповідно до частини 2 статті 128 кодексу право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Таким чином, право власності на автомобіль, який був предметом спору, перейшло до покупця в момент передачі йому речі, яка є предметом купівлі-продажу.

Проте, стосовно встановлення у судовому порядку факту, який має юридичне значення, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду звертаються особи за захистом своїх порушених чи оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів погоджується із місцевим господарським судом у тому, що юридична зацікавленість позивача у вирішенні спору судом покладає на нього обов'язок довести, що цивільні права та інтереси порушені, не визнаються чи оспорюються відповідачем.

У даному ж випадку, як правильно зазначає суд першої інстанції, права та інтереси позивача ніяким чином не порушені, відповідач не оспорює факту купівлі транспортного засобу, спору з цього приводу між сторонами немає, позивач же лише намагається попередити можливе порушення своїх прав у майбутньому.

Безпідставними також є посилання заявника апеляційної скарги на пункт 3 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду № 04-5/120 від 27.06.2007, згідно якого господарським судам підвідомчі також справи про визнання фактів, що мають для суб’єктів господарювання юридичне значення, оскільки не стоїть питання про спірну підвідомчість позову.

З огляду на викладене, позивач не довів суду обґрунтованість своїх вимог, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Приймаючи до уваги наведене, судова колегія вважає, що господарським судом Автономної Республіки Крим правильно застосовані норми процесуального і матеріального права, рішення суду відповідає вимогам процесуального закону, встановлені в ньому обставини підтверджуються наявними матеріалами справи, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні, підстав для задоволення апеляційної скарги судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 101, 102, пуктом 1 частини 1 статті 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Альфа-Плюс" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 10-17 червня 2008 року у справі № 2-2/5419-2008 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  В.С. Голик

Судді                                                                                Ю.М. Гоголь

В.А. Лисенко