ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2008 р.

№ 9/1022/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого –судді

Грека Б.М. –(доповідача у справі)

суддів :

Губенко Н.М.

Барицької Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль"

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду від 27.05.08

у справі

№ 9/1022/07

господарського суду

Миколаївської області

за позовом

Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України"

до

ВАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль"

про

стягнення 7602136,1 грн.

за участю представників від:

позивача

Лебедюк Ю.А. (дов. від 15.07.08)

відповідача

не з'явилися, були належно повідомлені

В С Т А Н О В И В :

Дочірня компанія „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” звернулася до господарського суду Миколаївської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства „Миколаївська теплоелектроцентраль” про стягнення 6204286,79 грн. боргу, що виник у зв’язку з непроведенням остаточного розрахунку за спожитий у жовтні - грудні 2006 року природний газ згідно з договором на постачання природного газу № 3-06/06-620 ТЕ-22 від 30.10.06, а також 497298 грн. 40 коп. пені, 733615 грн. 51 коп. втрат від інфляції та 166935 грн. 40 коп. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов’язання.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 17.03.08 у справі (суддя –Філінюк І.Г.) позов задоволено частково: з ВАТ “Миколаївська ТЕЦ” на користь ВАТ по газопостачанню та газифікації “Миколаївгаз” стягнуто суму 7 104 837,70 грн., з яких 6 204 286, 79 грн. основного боргу, 166 935,40 грн. - 3% річних і 733615,51 грн. - інфляції та 23970 грн. держмита і 110,92 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. У стягненні пені у розмірі подвійної ставки НБУ в сумі 497 298,40 грн. за термін з 03.06.07 по 03.12.07 відмовлено на підставі п. 8.1 договору, ст. ст. 549-551 ЦК України та Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”.

За результатом апеляційного перегляду справи Одеський апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі: головуючого-судді Бєляновського В.В., суддів: Шевченко В.В., Мирошниченко М.А.) 27.05.08 виніс постанову, якою скасував рішення в частині відмови у стягненні пені та прийняв у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення пені задовольнив. Постанова мотивована тим, що наданий позивачем розрахунок пені в сумі 497 298 грн. 40 коп. відповідає умовам укладеного сторонами договору та чинному законодавству і відповідачем не спростований, а мораторій поширює свою дію на конкурсну заборгованість та не поширює на поточну.

Не погоджуючись із постановою, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, рішення місцевого господарського суду залишити без змін, посилаючись на невірне застосування судами ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги щодо дотримання судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 30.10.06 між ДК „Газ України” (постачальник) та ВАТ “Миколаївська ТЕЦ” (покупець) укладено договір № 3-06/06-620 ТЕ-22 на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, відповідно до якого позивач зобов’язався передати у власність відповідачу у 2006 році природний газ, а останній зобов’язався прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

На виконання своїх зобов’язань за укладеним договором позивач протягом жовтня - грудня 2006 року передав відповідачу 18546.00 тис. куб. м. природного газу на загальну суму 12722554,51 грн., що не заперечується сторонами.

Відповідач оплатив спожитий природний газ лише частково на суму 6518268,72 грн., у зв'язку з чим в нього виникла прострочена заборгованість перед позивачем в сумі 6204286,79 грн., на яку нараховано пеню в сумі 497298,40 грн. за період з 03.06.07 по 03.12.07 та втрати від знецінення грошових коштів в сумі 733615,51 грн. і 3% річних в сумі 166935,40 грн. за увесь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Оскаржується постанова лише в частині стягнення пені в сумі 497298,40 грн. за період з 03.06.07 по 03.12.07. В іншій частині судові акти не оскаржуються, а відтак, не перевіряються господарським судом касаційної інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення пені, місцевий господарський суд послався на п. 8.1 договору, ст. ст. 549-551 ЦК України та Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”. Втім, з цим не погодився апеляційний суд, який встановив, що 22.04.02 порушено провадження у справі про банкрутство відповідача та введення мораторій на задоволення вимог кредиторів. Зобов'язання відповідача перед позивачем є поточним, так і воно саме, строк його виконання виникли після порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ “Миколаївська ТЕЦ”.

Тому апеляційний суд зробив висновок, що мораторій поширює свою дію на конкурсну заборгованість та не поширює на поточну, а отже, застосування до зобов’язань, що виникли та строк виконання яких настав після порушення справи про банкрутство, заходів відповідальності за порушення зобов’язань, а саме нарахування 3% річних, застосування індексу інфляції та стягнення пені, є обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству та введеному мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство боржника. Розмір пені визначено вірно.

Втім, колегія суддів Вищого господарського суду України не може погодитися із такою позицією апеляційного суду, оскільки з моменту введення мораторію боржник не може виконувати як грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли до введення мораторію, так і заходів, спрямованих на забезпечення їх виконання.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). Тобто, вказана норма визначає конкретний проміжок часу, протягом якого не нараховуються штрафи і пеня, та цей проміжок часу лише відповідає строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів і ніяк не пов'язаний з поняттям мораторію.

За змістом цієї норми боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються. Тому місцевий суд правомірно відмовив у стягненні пені, а у апеляційного суду були відсутні правові підстави для скасування рішення в цій частині та задоволення позову.

Тому постанову Одеського апеляційного суду від 27.05.08 слід скасувати в частині скасування рішення місцевого суду та задоволення позову про стягнення пені, в решті –залишити без змін, рішення господарського суду Миколаївської області від 17.03.08 залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.05.08 скасувати в частині скасування рішення господарського суду Миколаївської області від 17.03.08 та задоволення позову в частині стягнення пені.

В решті постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.05.08 у справі № 9/1022/07 залишити без змін.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 17.03.08 у справі № 9/1022/07 залишити без змін.

Головуючий - суддя                                                                                Б. Грек

Судді                                                                                                              Н. Губенко

Т. Барицька