ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2008 р.

№ 21/425

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    В.М.Палій,

судді                                        І.М.Васищака,

судді                                        Б.М.Грека,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа

супермаркетів електроніки "Домотехніка"

на            рішення господарського суду міста Києва від 15.01.2008р. та постанову

Київського апеляційного господарського суду від 11.03.2008р.

у справі №21/425

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ-Електронік"

до                       Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа супермаркетів

електроніки "Домотехніка"

про                     стягнення 1 030 770,36 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: Пшенько С.М. (довіреність у справі),

від відповідача: Марченко О.Ю. (довіреність у справі),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВ-Електронік" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа супермаркетів електроніки "Домотехніка" і просило суд стягнути з останнього суму заборгованості за поставлений товар у розмірі 1 019 707,50 грн., 9 395,87 грн. пені, та 1 666,99 грн. 3 % річних від простроченої суми.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого зобов'язання за договором поставки №АВ-54 від 05.07.2006р. щодо оплати поставленого товару.

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.01.2008р. (суддя Шевченко Е.О.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.03.2008р. (головуючий, суддя Андрієнко В.В., судді Малетич М.М., Студенець В.І.), позов задоволено: присуджено до стягнення з відповідача 1 019 707,50 грн. основного боргу, 1 666,99 грн. 3% річних та 9 395,87 грн. пені.

Рішення та постанова мотивовані доведеністю факту порушення відповідачем зобов'язання щодо оплати отриманого ним товару, у зв'язку з чим заявлений позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати як такі, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, та передати справу на новий розгляд.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу ст.ст.42, 43, 47 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; судове рішення ухвалюється суддею за результатами обговорення усіх обставин справи.

Судами двох інстанцій використано у повному обсязі свої повноваження, передбачені процесуальним законом щодо повного та всебічного з’ясування обставин справи, пов’язаних з предметом доказування у даній справі.

Так, судами двох інстанцій встановлено, що між сторонами укладено договір поставки №АВ-54 від 05.07.2006р. за умовами якого постачальник (позивач) зобов'язався поставити та передати у власність покупця (відповідача) товар, найменування, кількість, комплектність якого вказуються в заявці покупця, специфікації та супровідних документах.

Пунктом 3.6 договору передбачено, що товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем в момент підписання супровідних документів та видачі довіреності на отримання товару. Одночасно при цьому до покупця переходить право власності та усі ризики на товар.

Відповідно до пунктів 4.1. та 4.2. договору, ціна на товар вказується у накладних, специфікації та рахунках-фактурах, які є невід'ємними частинами цього договору. Покупець здійснює остаточний розрахунок у розмірі 100% від суми поставки, протягом 30 днів з моменту поставки товару, безготівковим шляхом на розрахунковий рахунок продавця по рахунку-фактурі, виставленої продавцем.

Пунктом 4.3. договору встановлено, що оплата вважається виконаною відповідно до умов договору тільки після зарахування грошових коштів, які необхідно оплатити, на розрахунковий рахунок постачальника.

Згідно п.6.2. договору, якщо покупець, з будь-яких причин порушить умови пункту п.4.2. договору, то зобов'язаний оплатити продавцю пеню у розмірі 1% від неоплаченої у строк суми вартості за кожний день затримки.

Даний договір є підставою для виникнення у його сторін прав та обов'язків, визначених ним.

Відповідно до ч.1 ст.174 ГК України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов’язань.

В силу ч.1, 7 ст.193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 ЦК України, покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судами встановлено, що позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1 019 707,50 грн., що підтверджується видатковими накладними, довіреностями на отримання товару та рахунками-фактурами (а.с.8-13).

Факт отримання відповідачем товару на вказану суму встановлений також рішенням господарського суду міста Києва від 12.09.2007р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2007р., в іншій справі №45/341 про визнання недійсним договору поставки від 05.07.2006р. №АВ-54, в якій брали участь ті самі сторони (а.с.56-62).

В силу ч.2 ст.35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Проте оплата за поставлений товар у встановлений пунктом 4.2. договору строк відповідачем здійснена не була.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч.7 ст.193 ГК України).

В силу ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Враховуючи встановлений судами двох інстанцій факт отримання відповідачем від позивача товару, а також наявність заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 1 019 707,50 грн., колегія суддів вважає правильним висновок судів двох інстанцій про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання останнім договірних зобов'язань щодо оплати отриманого ним товару, з урахуванням 3% річних, передбачених ст.625 ЦК України, а також пені, передбаченої пунктом 6.2. договору, ч.3 ст.549, ЦК України, ст.230 ГК України, з урахуванням обмеження розміру її нарахування, визначеного ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Доводи відповідача, викладені у касаційній скарзі, про неотримання ним від позивача товару за накладною №РН-0000410 від 25.04.2007р. на суму 798 105,0 грн. (147 телевізорів) колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

У матеріалах справи міститься копія довіреності серія ЯНЛ №826161 від 25.04.2007р. на отримання товарно-матеріальних цінностей, яка була додана позивачем до позовної заяви, відповідно до якої ТОВ "Домотехніка" довірила Пилюшенку В.М. отримати від ТОВ "АВ-Електронік" за накладною №410 від 25.04.2008р. телевізори у кількості 147 штук, що відповідає кількості отриманих телевізорів по накладній РН-0000410 від 25.04.2007р.

Відповідно до п.10 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996р. №99, невикористані довіреності повинні бути повернуті працівнику підприємства, який здійснює виписування і реєстрацію довіреностей, не пізніше наступного дня після закінчення строку довіреності, про що у журналі реєстрації довіреностей робиться відмітка про дату повернення довіреності. Повернуті невикористані довіреності гасяться надписом "невикористана" і зберігаються протягом строку, встановленого для зберігання первинних документів.

Пунктом п.13 названої Інструкції встановлено, що довіреність, незалежно від строку її дії, залишається у постачальника при першому відпуску цінностей.

Враховуючи наведене, а також наявність у позивача довіреності ЯНЛ №826161 від 25.04.2007р. на отримання товарно-матеріальних цінностей, виданої відповідачем, твердження відповідача про неотримання ним товару за цією довіреністю, є безпідставними.

Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення без його участі, чим порушив права останнього, передбачені ст.22 ГПК України, і це є безумною підставою для скасування рішення, колегія суддів відхиляє, оскільки із матеріалів справи вбачається, що під час розгляду даної справи у суді першої інстанції представник відповідача брав участь у судових засіданнях 19.07.2007р., 31.07.2007р. (а.с.38, 46).

Крім того, суд апеляційної інстанції, керуючись вимогами статті 101 ГПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи представник відповідача брав участь також під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, а відтак не був позбавлений можливості обговорення усіх обставин справи та надання суду відповідних доказів.

Інші доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки їм була надана вичерпна правова оцінка судами першої та апеляційної інстанцій. Окрім того, вони фактично зводяться до оцінки доказів та переоцінки обставин справи, що не є компетенцією касаційної інстанції з огляду на вимоги ст.ст.1115, 1117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа супермаркетів електроніки "Домотехніка" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.03.2008р. у справі №21/425 - без змін.

Головуючий, суддя                                                            В.М.Палій

Суддя                                                                                І.М.Васищак

Суддя                                                                                Б.М.Грек