ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.08                                                                                 Справа № 6/72.

Суддя Василенко Т.А., розглянувши матеріали за позовом

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, м. Київ

до Державного підприємства “Луганський експертно-технічний центр”, м. Луганськ

3-я особа - Державний комітет України з промислової безпеки, охорони праці та

гірничого нагляду, м. Київ

про стягнення 10 000 грн. 00 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Маслова В.А. (дов. № 721-06-1 від 17.04.08);

від відповідача –Соловей С.В. (дов. № 3/1 від 08.01.08);

від 3-ї особи - не прибув;

в с т а н о в и в:

Обставини справи: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 10 000 коп. 00 коп.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 26.12.02. між Державним департаментом з нагляду за охороною праці, правонаступником якого є Державний комітет України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду, Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Державним підприємством “Луганський експертно-технічний центр” було укладено договір № 150 Д згідно з яким відповідач зобов’язувався виконати роботу - «Підготовка з питань охорони праці для засобів масової інформації, результатами якої відповідно до п.1.3 договору є розміщення матеріалів з питань охорони праці в засобах масової інформації, - «Всеукраїнській технічній газеті»та газеті «Охрана труда».

Згідно з умовами договору закінчення виконання робіт передбачено у грудні 2004 р.

Згідно п.3.4. договору позивачем було здійснено попередню оплату в розмірі 50 % від вартості першого етапу роботи –10 000 грн.00 коп.

Термін виконання першого етапу робот закінчився у грудні 2002 р., однак звітні матеріали за цей етап виконавчою дирекцією не прийнято.

У зв’язку з тим, що належним чином оформлені звітні матеріали, за першим етапом роботи позивачу не надані, останній 21.06.05. направив відповідачу претензію, яка залишилась без задоволення.

Приймаючи до уваги наведене, позивач з посилання на ст. 570 ЦК України та ст. 173, 193 ГК України просить стягнути з відповідача суму в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Відповідачем до суду надано заперечення на позовну заяву № 274 від 06.05.08, за яким останній проти позовних вимог заперечує та зазначає, що керуючись діючим законодавством України, на виконання умов тендеру, між Луганським ЕТЦ як виконавцем, ФССНВВПЗ України як замовником, та Держнаглядохоронпраці України –як координатором робіт, укладено договір № 150Д від 26.12.02 –“На створення науково –технічної продукції”.

Підприємством у повному обсязі та своєчасно було завершено першій етап роботи згідно календарному плану виконання робіт, а саме “Підготовка з питань охорони праці для засобів масової інформації для першого сигнального номера “Всеукраїнської технічної газети”.

Згідно п.2.3 вищезазначеного договору на адресу виконавчої дирекції Фонду були направлені звітні документи, але вони були повернуті Луганському ЕТЦ для доопрацювання.

Після усунення зауважень до звітних документів, вони ще декілька разів направлялись на адресу виконавчої дирекції Фонду. Однак, Фонд кожного разу знаходив підстави для відмови у прийнятті виконаних відповідачем по першому етапу договору робіт та підписання звітних документів.

Відповідач також зауважує, що роботи, проведені Луганським ЕТЦ по першому етапу Календарного плану виконання робіт за договором, документально та фактично прийняті представниками спеціально створеної спільної комісії за участю представників від Координатора робіт по договору, управління виконавчої дирекції Фонду у Луганській області та виконавця. За результатами перевірки цією комісією щодо відповідності законодавству виконання Луганським ЕТЦ умов договору та понесених фактичних витрат ніяких порушень виявлено не було. Але, протягом 5 років між Фондом та Луганським ЕТЦ здійснюється листування у якому з’ясовуються правомірність вимог кожної зі сторін щодо виконання умов договору.

Починаючи з грудня 2002 року, Луганським ЕТЦ за власні кошти фінансувалося виробництво постійно діючого друкованого засобу масової інформації “Всеукраїнська технічна газета”, в якій висвітлювалися актуальні та об’єктивні питання охорони праці на підприємствах, дослідження соціальних, економічних і громадських проблем, наукові досягнення в області безпеки праці на виробництвах, що сприяло підвищенню культури та пропаганді знань з охорони праці серед читачів.

З-я особа - Державний комітет України з промислової безпеки, охорони праці та

гірничого нагляду надала до суду пояснення по справі від 11.04.08, та 07.05.08. за якими зокрема зазначила що, з метою реалізації заходів, передбачених Національною програмою поліпшення стану безпеки, гігієни праці та виробничого середовища на 2001-2005 роки між позивачем, відповідачем та 3-ю особою 26.12.02. було укладено тристоронній договір № 150 д на створення науково –технічної продукції, з виконання такої продукції. Результатом виконання робіт за договором є розміщення матеріалів з питань охорони праці в засобах масової інформації, а саме «Всеукраїнській технічній газеті».

Сторонами погоджені та підписані протокол, погодження договірної ціни, технічне завдання, календарний план виконання робіт, розрахунок кошторисної вартості робіт.

Відповідачем своєчасно було завершено перший етап роботи згідно календарному плану виконання робіт, а саме: «Підготовка з питань охорони праці для засобів масової інформації для першого сигнального номера «Всеукраїнська технічна газета»( Протокол № 7 від 12.12.02. засідання технічної ради Луганського експертно – технічного центра).

Згідно з пунктом 2.3 договору на адресу виконавчої дирекції Фонду були направлені звітні документи.

Позивачем дані документи були повернуті відповідачу для доопрацювання.

Після усунення зауважень до звітних документів, вони ще декілька разів направлялись на адресу виконавчої дирекції Фонду.

Разом з цим, 3-я особа просить розглянути справу за відсутністю її представника.

Оцінивши матеріали справи та доводи позивача у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом з цим, відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Як було вказано вище, між сторонами у справі 26.12.02. був підписаний договір № 150 Д, з відповідними додатками до нього, відповідно до умов якого позивач «Замовник»за договором та 3-я особа доручають, а відповідач - «Виконавець»зобов’язується виконати роботу по підготовці з питань охорони праці для засобів масової інформації.

Розділом 1 договору визначено що, результатом виконаних робіт є розміщення матеріалів з питань охорони праці для засобів масової інформації - «Всеукраїнській технічній газеті»та газеті «Охрана труда».

Робота за договором виконується у відповідності до узгодженого сторонами технічного завдання та календарного плану виконаних робіт.

Згідно п. 2.2. договору замовник забезпечує фінансування робіт.

Відповідно до розділу 3 договору вартість виконаних робіт становить 60 000 грн. 00 коп.

Вартість окремих етапів роботи зазначено в календарному плані виконання робіт. Форма оплати –поетапна.

Разом з цим, позивач перераховує відповідачу попередню оплату у розмірі 50% договірної вартості 2002р. протягом 25 днів з дня набрання цим договором чинності.

Пунктом 2.3. договору визначено що, відповідач зобов’язується своєчасно і якісно виконувати роботи передбачені договором, надавати позивачу у визначені договором строки звітні документи та виконувати інші обов’язки передбачені договором.

За своїм текстом та правовою природою договір № 150 Д від 26.12.02 має ознаки договору підряду.

Стаття 837 Цивільного кодексу України передбачає , що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовнику.

Відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов’язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заяви про них підряднику.

Відповідно до календарного плану виконання робіт до договору перший етап робіт за договором складає 20 000 грн. 00 коп. і відповідно до умов договору позивач перерахував відповідачу передплату у сумі 10 000 грн. 00 коп. за платіжним порушенням № 2439 від 27.12.02.

Із наданих до суду матеріалів вбачається, що відповідач на виконання умов договору здійснив певні роботи та надав позивачу звітні матеріали за першим етапом роботи, які на думку позивача потребують доопрацювання. У зв’язку з чим, відповідні звітні матеріали за першим етапом були повернуті відповідачу (листи позивача від 08.09.04 № 01-1363, від 22.11.04 № 01-1876, 13.08.05 № 269-02-3, 21.02.05 № 386-02-1).

Розділом 4 договору № 150Д визначено, що приймання закінчених робіт здійснює приймальна комісія згідно з порядком, затвердженим позивачем.

Позивач протягом 15 днів із дня одержання акта здачі-приймання робіт та звітних документів, зазначених у технічному завданні зобов’язаний направити відповідачу акт здавання-приймання науково-технічної продукції або мотивовану відмову від прийняття робіт.

У разі мотивованої відмови позивача сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок та термінів їх виконання.

Як свідчать матеріалами справи та не спростовано сторонами двосторонній акт між ними не складався та велося лише листування з приводу відповідних недоліків.

Разом з цим, позивачем не визначено, за яким саме порядком приймають виконані роботи.

Також, згідно п 4.6 договору вказано, що якщо в процесі виконання робіт виявиться невідворотність одержання негативного результату або недоцільність подальшого продовження робіт, відповідача або позивач зобов’язані припинити виконання роботи, повідомивши про це іншу сторону в 5-ти денний строк після її припинення.

Рішення про припинення роботи оформлюється           3-сторонні актом з обґрунтуванням мотивації розриву договору. При цьому відповідачу відшкодовуються фактичні витрати за виконану роботу.

Як було вказано вище позивач обґрунтовує свої вимоги посиланням на ст. 570 ЦК України, яка регулює поняття завдатку.

Так, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Згідно ст. 546 ЦК України завдаток є одним з видів забезпечення виконання зобов’язань за договором.

Разом з цим, слід визначити, що договором №150Д не передбачено внесення задатку, але передбачено здійснення позивачем передплати виконаних робіт та повернення виконавцю фактичних витрат.

Тобто, сума у розмірі 10 000 грн. 00 коп. перерахована відповідачу за договором № 150Д із призначенням платежу –попередня оплата, є саме попередньою оплатою за договором, і не може розніцюватися як завдаток.

Водночас з цим, матеріалами справи та доводами відповідача і 3-ї особи підтверджено та не спростовано позивачем, що відповідачем на виконання умов договору були виконані певні роботи та затрачені певні кошти.

Разом з цим, за актом, підписаним представниками відповідача, 3-ї особи та Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Луганські області, відповідачем були виконані роботи по першому етапу у сумі 20 000 грн. 00 коп., з яких позивачем оплачено авансом 10 000 грн. 00 коп.

В силу статей 42, 43, 33 ГПК України правосуддя в господарських сулах здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вказані положення позивач при зверненні з позовом мав обґрунтувати свої вимоги поданими суду доказами, а відповідач –спростувати доводи позивача. Тобто, виходячи з наведених приписів, згідно з принципом змагальності саме позивач мав надати суду певні докази допущення відповідачем порушень. У разі ж надання позивачем відповідних доказів та невизнання певних обставин відповідачем, на останнього покладається обов’язок їх спростування.

Позивачем до суду, зокрема, не надано доказів наявності для нього негативного результату або недоцільності подальшого виконання робіт, а також недосягнення передбачених договором показників, як передбачено пунктами 4.6, 5.2 договору.

За таких підстав, суд вважає, що позивачем не доведений відповідно до вимог чинного законодавства факт забезпечення умов виконання договору завдатком та не виконання відповідачем умов договору.

З огляду на викладене, у задоволенні позову слід відмовити.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується, оскільки позивач у встановленому порядку звільнений від їх сплати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1.          У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –20.05.2008.

Суддя                                                                       Т.А.Василенко

Помічник судді                                                             Т.В.Шкуть