ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" червня 2008 р.                                                   Справа № 16/1492

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М.

при секретарі: Волна С.В. , за участю представників сторін:

позивача: Садовнікова М.П. - за довіреністю;

відповідача: Васянович В.В. - за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ВАТ "Світловодський маслосиркомбінат" до ТОВ "Лісогосподарське підприємство "Витязь" (замінено на правонаступника ТОВ Молочний союз-Агро") про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

Позивачем пред'явлено позов до відповідача по справі про визнання недійсним договору комісії № 07-401 від 10.07.2007 року з підстав укладення його особою з перевищенням своїх повноважень та інших порушень чинного законодавства. В судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив і просить у позові відмовити повністю.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Позивач просить визнати недійсним укладений між сторонами по справі договір комісії № 07-401 від 10.07.2007 року з таких підстав:

1) спірний договір укладено на 10 років, в той час як за предметом договору передбачено здійснення відповідачем на користь позивача тимчасових (разових) послуг;

2) договір укладено головою правління позивача, який перевищив свої повноваження по укладенню договорів на суму не більше 2 000 000,00 доларів США, в той час як за 10 років оплата спірного договору може сягнути 87 332 245 доларів США.

3) спірний договір обмежує права позивача самостійно укладати угоди з товаровиробниками на придбання молока.

4) при укладенні спірного договору позивач помилився щодо прав та обов'язків сторін.

На вимогу ухвали від 21.03.2008 року надати письмове пояснення про право, яке захищається пред'явленими позовом, представник позивача ніякого пояснення суду не надав.

Оцінивши доводи позивача, суд вважає їх необґрунтованими і такими, що не підтверджують наявність підстав для визнання спірного договору недійсним, виходячи з такого:

Виходячи з назви та змісту спірного договору, сторонами було укладено договір комісії, за умовами якого відповідач за винагороду і в інтересах позивача зобов'язався закуповувати у товаровиробників і доставляти позивачу молоко. Договір укладено на 10 років ( п. 1.1. та 8.1. договору).

Договором узгоджено всі істотні умови та він відповідає вимогам ст. 1011 ЦК України, у відповідності до положень якої за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

З наявних у справі доказів та пояснень предстанвиків сторін суд не вбачає, що позивач помилявся стосовно прав та обов"язків сторін за договором при його укладенні. Предмет договору, його назва та обов"язки сторін чітко відповідають правовій природі комісії.

За умовами договору комісії, він може бути укладений на визначений строк, або без визначення строку. Комітент може бути зобов'язаний утримуватися від укладення договору комісії з іншими особами (ст. 1012 ЦК України).

Оскільки положення чинного законодавства не забороняють сторонам визначити будь-який строк дії договору комісії, то доводи позивача про те, що спірний договір не може укладатися на 10 років - є безпідставними. Обмеження на самостійне укладення сторонами договорів на придбання молока у товаровиробників в обхід умов спірного договору, суд з наданого договору комісії не вбачає.

Заперечення про те, що спірний договір комісії є недійсним також і з підстав того, що голова правління позивача вийшов за межі своїх повноважень при укладенні договору, суд відхиляє з таких підстав:

У відповідності до п. 8.4.14.6 статуту підприємства-позивача, голова правління має право укладати правочини на суму, що не перевищує гривневий еквівалент 2 млн. доларів США на день укладення правочину. За змістом спірного договору визначено максимальну ціну закупівлі сировини у товаровиробників ( 1,4 грн./кг) та розмір винагороди відповідача( 0,4 грн.за базисний кілограм придбаної сировини) -- п. 2.3. та 5.1. договору. Таким чином, даними пунктами визначена лише ставка (для розрахунків) , а не ціна договору. Максимального чи фіксованого об'єму придбання молока для відповідача не визначено, а тому прорахувати якусь фіксовану ціну договору не можливо.

Отже, доводи позивача про те, що за 10 років ціна договору досягне суми більше 87 млн. дол. США є припущенням і не свідчать про те, що поставка молока на цю суму є безумовним обов'язком відповідача по справі.

У відповідності до ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

На вимогу суду представником позивача було надано довідку від 20.06.2008 року про те, що по спірному договору від відповідача позивачем було прийнято молока на суму 2 190 797,73 грн. і сплачено йому 2 190 796,15 грн. Також відповідачу було виплачено обумовлену в договорі комісії винагороду. Даною довідкою позивач також підтверджує наявність заборгованості перед відповідачем по комісійній винагороді в сумі 308 783,20 грн.

Суд вважає, що прийняття від відповідача придбаного ним молока, проведення за нього розрахунку та сплата передбаченої спірним договором комісії винагороди є свідченням того, що підприємство позивача погодило спірний договір та виконувало його умови.

Крім того, відповідачем у справу надано копію постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.03.2008 року по справі № 2/326, у відповідності до якої за договором комісії № 07-401 від 10.07.2007 року з позивача на користь відповідача було стягнуто винагороду в розмірі 308 783,20 грн., 5% річних в сумі 888,28 грн., пеню в сумі 2 842,49 грн. та судові витрати.

При розгляді апеляційним судом не було встановлено фактів, що доводять недійсність договору           комісії. Навпаки, вказаним рішенням суду вставлено факт виконання обома сторонами спірного договору, що доводить його дійсність.

На підставі викладеного, суд вважає, що доводи позивача про наявність підстав для визнання договору комісії № 07-401 від 10.07.2007 року недійсним є необґрунтованими. Підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі статті 49 ГПК України, при відмові у позові судові витрати на відповідача не покладаються.

Керуючись статтями 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

СУДДЯ                     Н.М. Спаських