ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.08.08 р.                     Справа № 14/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробничеоб’єднання

„Інкор і Ко”, , м.Донецьк

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Новгородський комбінат

комунального господарства”, , м.Дзержинськ

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Новгородська селищна рада, с.Новгородське

про стягнення 1699104 грн. 67 коп.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: Пономарьова О.Г.-юрисконсульт, Тертичний А.Ф.-дир. вир.

від відповідача: Супрун І.Ф.-директор

від третьої особи: Єрмак М.І.-гол.

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об’єднання “Інкор і Ко”, м.Донецьк, позивач, звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю „Новгородський комбінат комунального господарства”, м.Дзержинськ, про стягнення заборгованості в сумі 1699104,67 грн.

Згідно із ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач заявою №1666-08з від 26.05.2008р. збільшив предмет позову, заявивши вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1819538,27 грн.

В заяві від 29.05.2008р. позивачем позовні вимоги зменшені та заявлено до стягнення заборгованість в сумі 1776603,77 грн.

Згідно з заявою №2020-08з від 17.06.2008р. позивач зменшив позов, заявивши вимоги про стягнення заборгованості в сумі 1745121,39 грн., у тому числі за договором №352 від 20.12.2005р. заборгованість в сумі 343469,12 грн., за договором №305 від 20.10.2006р. заборгованість в сумі 437037,36 грн., за договором №426 від 15.10.2007р. заборгованість в сумі 964614,91 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на договори №352 від 20.12.2005р., №305 від 20.10.2006р., №426 від 15.10.2007р., акти звірок взаємних розрахунків, претензію, акти на постачання теплової енергії.

Відповідач в судовому засіданні 29.05.2008р. підтвердив наявність несплаченого боргу перед позивачем за договором №352 від 20.12.2005р. в сумі 343469,12 грн., за договором №305 від 20.10.2006р. в сумі 437037,36 грн. Одночасно, проти вимог про стягнення заборгованості за договором №426 від 15.10.2007р. відповідач заперечує, посилаючись на неузгодження сторонами вартості, за якою позивачем мала постачатись теплова енергія.

Ухвалою від 29.05.2008р. до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено, Новгородську селищну раду, с.Новгородське.

Третя особа в поясненнях на позов №02/22-333 від 07.07.2008р. повідомила суд про ті обставини, що згідно Порядку надання висновків щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, виробництва, транспортування, постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, послуги з вивезення побутових відходів, а також технічного обслуговування ліфтів, затвердженого наказом Міністерства економіки України від 07.03.2007р. N67, позивач був зобов’язаний отримати висновок Державної інспекції по цінам в Донецькій області, який й би підтверджував ціну відпускаємої Гкал та, в подальшому, затвердити її відповідним рішенням Новгородської селищної ради. При цьому, як вказує третя особа, відповідного рішення про затвердження вартості Гкал позивачу на період 2007р.-2008р. ним не приймалось.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, господарський суд встановив:

Між позивачем та відповідачем були підписані договори №352 від 20.12.2005р. та №305 від 20.10.2006р. на споживання теплової енергії для опалення, згідно з умовами яких позивач прийняв на себе зобов’язання постачати відповідачу теплову енергію на опалення, а відповідач зобов’язався сплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором.

Згідно з договором №352 від 20.12.2005р. позивачем протягом жовтня 2005р.-квітня 2006р. було поставлено позивачу теплову енергію на суму 343469,12 грн. з урахуванням часткового погашення заборгованості з боку відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами №10в від 01.11.2005р., №11в від 01.12.2005р., №12в від 01.01.2006р., №1в від 01.02.2006р., №2в від 01.03.2006р., №3в від 01.04.2006р., №4в від 17.04.2006р.

За договором №305 від 20.10.2006р. позивачем з листопада 2006р. по квітень 2007р. також було поставлено теплову енергію відповідачу на суму 437037,36 грн. з урахуванням часткового погашення заборгованості з боку відповідача, що підтверджується актами №11в від 01.12.2006р., №12в від 01.01.2007р., №1в від 01.02.2007р., №2в від 01.03.2007р., №3в від 01.04.2007р., №4в від 16.04.2007р.

Відповідачем факт постачання позивачем теплової енергії за договорами №352 від 20.12.2005р. та №305 від 20.10.2006р. на суму 780506,48 грн. підтверджується.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п.5.1 договору №305 від 20.10.2006р. кінцевий розрахунок за спожиту теплову енергію в поточному місяці провадиться відповідачем по факту поставки, після виставленого рахунку позивачем на протязі 10 днів.

Одночасно, згідно з п.4.3 договору №352 від 20.12.2005р. розрахунок за споживану теплову енергію проводиться по факту постачання, після одержання рахунку за споживане тепло в минулому місяці.

Таким чином, договором №352 від 20.12.2005р. не встановлений кінцевий строк сплати відповідачем заборгованості за надану позивачем теплову енергію.

Згідно із ст.530 Цивільного кодексу України якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Першим документально підтвердженим зверненням позивача до відповідача з вимогою про сплату заборгованості є пред’явлення претензії №4юр від 04.03.2008р. (направлення позивачем вказаної претензії на адресу відповідача підтверджується копією поштового реєстру від 08.03.2008р.).

Свої зобов’язання щодо своєчасної та повної сплати грошових коштів в сумі 780506,48 грн. всупереч ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України відповідач не виконав.

Згідно з наданими до матеріалів справи актами звірок взаємних розрахунків №№7, 8 від 20.05.2008р. станом на 01.05.2008р. загальна заборгованість відповідача за поставлену позивачем за договорами №305 від 20.10.2006р. та №352 від 20.12.2005р. теплову енергію становить 780506,48 грн.

Відповідач в судовому засіданні 29.05.2008р. підтвердив наявність несплаченого боргу перед позивачем в сумі 780506,48 грн.

За таких обставин, враховуючи, що позов в цій частині вимог доведений позивачем та обгрунтований матеріалами справи, виходячи з того, що відповідач підтвердив наявність несплаченого боргу перед позивачем в сумі 780506,48 грн., вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 780506,48 грн., підлягають задоволенню.

Одночасно, позов в частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 964614,91 грн. за договором №426 від 15.10.2007р. підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.

Згідно до ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як встановлено судом, 15.10.2007р. між позивачем та відповідачем був підписаний договір №426, за умовами якого позивач зобов’язався постачати відповідачу теплову енергію на період дії вказаного договору, підтримувати параметри теплоносіїв в межі розмежування балансової приналежності теплових мереж, не припускати відхилень, визначених відповідними нормативами та договором, а відповідач зобов’язався прийняти теплову енергію та сплатити її вартість за тарифами та строками, передбаченими вказаним договором.

Статтею 181 Господарського кодексу України встановлений загальний порядок укладання договорів.

Зокрема, проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

12.12.2007р. відповідачем був складений протокол розбіжностей до договору №426 від 15.10.2007р.

Згідно з редакцією відповідача, стороною вказаного договору було також визначено Новгородську селищну раду як „Суб’єкта відносин у сфері теплопостачання”.

Крім цього, за змістом протоколу розбіжностей від 12.12.2007р., зокрема, п.3.1 договору №426 від 15.10.2007р. був викладений у наступній редакції: тариф на виробництво теплової енергії є складовою частиною тарифу, затвердженого Суб’єктом відносин у сфері теплопостачання, перераховується на вартість метру квадратного отапліваємої площі і Гкал. Тариф формується згідно калькуляції, яка є невід’ємною частиною договору. Тариф на виробництво теплової енергії дінамичен при зміні цін на вихідні енергоносії. Теплогенеруюча організація змінює ціну згідно діючого законодавства.

За приписом ст.181 Господарського кодексу України якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Згідно з протоколом розбіжностей до договору №426 від 15.10.2007р., останній був підписаний позивачем з протоколом узгодження розбіжностей від 29.12.2007р.

Вказаний протокол узгодження розбіжностей до договору №426 від 15.10.2007р. відповідачем та третьою особою не підписані.

За таких обставин, враховуючи, що згідно із ст.19 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” укладання договору у сфері житлово-комунальних послуг є обов’язковим, виходячи з того, що позивачем неврегульовані розбіжності не були передані на розгляд суду, за висновками суду, пропозиції відповідача вважаються прийнятими, а договір №426 від 15.10.2007р. є підписаним сторонами в редакції відповідача.

Судом також прийнято до уваги той факт, що в судовому засіданні 05.08.2008р. позивачем та третьою особою підтверджено факт підписання договору №426 від 15.10.2007р. в редакції відповідача.

Викладене також підтверджується листом відповідача від 02.01.2008р. №2, копія кого надана до матеріалів справи.

За приписом ст.638 Цивільного кодексу України, ст.180 Господарського кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст.628 Цивільного кодексу України, ст.180 Господарського кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписом ст.638 Цивільного кодексу України, ст.180 Господарського кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом п.3 ст.180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Крім цього, згідно із ст.26 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” істотними умовами договору на наданні житлово-комунальних послуг є, зокрема, тарифи та їх складові на кожну з послуг, загальна вартість послуг.

За приписом ст.1 Закону України „Про теплопостачання” тарифом (ціною) на теплову енергію є грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Таким чином, згідно із п.3 ст.180 Господарського кодексу України, ст.26 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” тариф (ціна) та його складові, загальна вартість послуг є істотною умовою договору на постачання теплової енергії.

В іншому випадку, такий правочин буде тільки підтвердженням наміру сторін укласти відповідний договір, враховуючи, що відсутність відповідного узгодження фактично означає невизначеність в договорі його ціни.

Як вказувалось вище, згідно з п.3.1 договору №426 від 15.10.2007р. тариф на виробництво теплової енергії є складовою частиною тарифу, затвердженого Суб’єктом відносин у сфері теплопостачання, перераховується на вартість метру квадратного отапліваємої площі і Гкал. Тариф формується згідно калькуляції, яка є невід’ємною частиною договору. Тариф на виробництво теплової енергії дінамичен при зміні цін на вихідні енергоносії. Теплогенеруюча організація змінює ціну згідно діючого законодавства.

Таким чином, сторонами в договорі №426 від 15.10.2007р. не було визначено певного розміру тарифу, а лише вказано порядок його формування – тариф на виробництво теплової енергії є складовою частиною тарифу, що затверджується третьою особою, та формується згідно калькуляції.

За висновками суду, позивачем до матеріалів справи відповідної калькуляції, згідно якої мав формуватися тариф за договором №426 від 15.10.2007р. не надано. Калькуляції, надані позивачем в судовому засіданні 05.08.2008р. суд до уваги не приймає, враховуючи, що останні підписані виключно позивачем, в той час як за умовами договору №426 від 15.10.2007р. калькуляція як додаток до договору мала бути підписана всіма учасниками цього договору.

Відповідно до ст.20 Закону України „Про теплопостачання” тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Наявне в матеріалах справи рішення від 13.01.2007р. №1 виконавчого комітету Новгородської селищної ради як доказ затвердження третьою особою тарифу позивачу, за яким мала постачатись теплова енергія відповідачу, суд до уваги не приймає.

Так, згідно п.3.1 договору №426 від 15.10.2007р. тариф на виробництво теплової енергії є складовою частиною тарифу, затвердженого Суб’єктом відносин у сфері теплопостачання, тобто, за умовами підписаного договору ціна Гкал за договором №426 від 15.10.2007р. є лише складовою ціни, визначеної у вказаному вище рішенні.

Крім цього, згідно з поясненнями третьої особи, наданими в судовому засіданні 05.08.2008р., які у відповідності із ст.32 Господарського процесуального кодексу України є доказами у справі, рішення від 13.01.2007р. №1 виконавчого комітету Новгородської селищної ради приймалось стосовно періоду 2006-2007р.р. Проте, за поясненнями третьої особи, рішень про затвердження позивачу тарифу на 2007р.-2008р. нею не приймалось.

Посилання позивача на ті обставини, що внаслідок внаслідок відсутності змін тарифу порівняно з попереднім періодом повторне затвердження тарифу не є обов’язковим, судом до уваги не приймаються, враховуючи умови підписаного між сторонами договору.

Будь-яких доказів, які б підтверджували затвердження третьою особою тарифу позивачу за договором №426 від 15.10.2007р. до матеріалів справи не надано.

Внаслідок неврегулювання сторонами істотної умови, договір №426 від 15.10.2007р. визнається судом неукладеним.

Неукладений сторонами договір є неіснуючим у часі, пространстві та по відношенню до невизначеного кола осіб, тому не можє бути прийнятий судом до уваги як доказ по справі.

За відсутністю між сторонами укладеного договору, недоведеною є наявність договірних відносин, на підставі яких виникли відповідні права та обов’язки сторін.

Інших доказів наявності обов’язку відповідача сплатити вартість поставленої позивачем за договором №426 від 15.10.2007р. теплової енергії у встановлений строк до матеріалів справи не надано.

Обгрунтовуючи факт порушення відповідачем законних прав позивача на отримання винагороди за надані послуги, останній вважає, що відповідачем належним чином та у встановлений строк не виконані умови договору №426 від 15.10.2007р., який визнаний судом неукладеним.

Тобто, факт порушення відповідачем договірних зобов’язань за договором №426 від 15.10.2007р. з боку позивача не доведений.

Враховуючи викладене, виходячи з того, що суд не має права виходити за межі позовних вимог, крім випадків, обумовлених в ст.83 Господарського процесуального кодексу України, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлену теплову енергію в сумі 964614,91 грн., заявлені на підставі договору №426 від 15.10.2007р., є неправомірними та підлягають залишенню без задоволення.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

При розгляді справи судом встановлено, що позивачем при подачі позовної заяви сплачене державне мито в сумі 314,83 грн., що перевищує розмір державного мита, встановленого для даної категорії справ.

За таких обставин, надлишково сплачене позивачем державне мито в сумі 314,83 грн. підлягає поверненню з державного бюджету України на підставі ст.47 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання позивача про накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача в сумі 142138,48 грн., викладене в резолютивній частині позовної заяви, судом залишено без задоволення як безпідставне.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22, 43, 47, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об’єднання „Інкор і Ко”, м.Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „Новгородський комбінат комунального господарства”, м.Дзержинськ задовольнити частково в сумі 780506 грн. 48 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Новгородський комбінат комунального господарства”, м.Дзержинськ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Наукове-виробниче об’єднання “Інкор і Ко”, м.Донецьк заборгованість в сумі 780506 грн. 48 коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 8017 грн. 09 коп, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 54 грн. 21 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об’єднання „Інкор і Ко”, м.Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „Новгородський комбінат комунального господарства”, м.Дзержинськ відмовити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об’єднання „Інкор і Ко”, м.Донецьк з державного бюджету України надлишково сплачене державне мито в сумі 314 грн. 83 коп.

Видати довідку.

Рішення оголошено повністю в судовому засіданні 05.08.2008р.

Суддя