ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.08 Справа № 17/94

Господарський суд Львівської області у складі судді Ділай У.І.

При секретарі Хрунь І.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ТзОВ “Тридента Агро”, м. Київ

до відповідача: Приватної агрофірми “Покрова”, с. Кути

про стягнення 4 947,07 грн.

Представники

Від позивача: Сербан В.Ф. –представник (Довіреність б/н від 07.04.2008р.)

Від відповідача: не з’явився

Представнику позивача роз’яснено права і обов’язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Згідно клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть спору:

Ухвалою суду від 21.04.2008р. порушено провадження у справі за позовом ТзОВ “Тридента Агро”, м. Київ до Приватної агрофірми “Покрова”, с. Кути про стягнення 4 947,07 грн.

З підстав, викладених в Ухвалах суду від 13.05.2008р. та 10.06.2008р. розгляд матеріалів справи відкладався.

Для надання сторонам можливості вирішити спір у добровільному порядку в судовому засіданні 10.06.2008р. оголошувалася перерва.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково в розмірі 2 444,60 грн., проте письмових заперечень по суті заявленого позову суду не надав.

В судове засідання 27.06.2008р. явку представника відповідача з невідомих причин не забезпечено.

В процесі розгляду матеріалів справи судом встановлено:

За усною домовленістю між сторонами протягом травня 2007р. позивач поставив відповідачу засоби захисту рослин на загальну суму 5 273,14 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: № РН-ЛВ00199 від 18.05.2007 р. на суму 3 444,60 грн. видаткова накладна № РН-ЛВ00238 від 30.05.2007 р. на суму 1 828,54 грн. із підписами повноважних представників сторін.

Повноваження представника відповідача на отримання товару підтверджуються довіреностями серії ЯИЗ № 789678 від 15.05.2007 р. та № № 789681 від 29.05.2007 р.

За поставлений товар позивачем було виставлено рахунки-фактури № СФ-ЛВ00063 від 18.05.2007р. на суму 3 444,60 грн. та № СФ-ЛВ00080 від 30.05.2007р. на суму 1 828,54 грн.

Як зазначається у позовній заяві, відповідач виставлені рахунки оплатив частково в сумі 1 000,00 грн.

22.02.2008р. позивач направив на адресу відповідача Вимогу № 187 про оплату заборгованості в розмірі 4 273,14 грн., яку ПАФ “Покрова” отримало 28.02.2008р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 1366720. Однак відповіді на вказану вимогу відповідач не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов’язання позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати у розмірі 162,38 грн., та 3 % річних у розмірі 11,55 грн.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши та дослідивши докази у справі та оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов’язання виникають з господарського договору та інших угод, передбачених законом. Згідно ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень. Факт прийняття відповідачем до виконання замовлення підтверджується підписом повноважного представника відповідача на видаткових накладних, а також частковою оплатою отриманого товару.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов’язання, відповідно до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а у випадку, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вже зазначалося, Вимогу № 187 відповідач отримав 28.02.2008р.

Згідно із ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

П. 2 ст. 625 ЦК України зобов’язує боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України, ст. 202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача є підставними, документально обгрунтованими і підтверджені наявними у справі матеріалами та не спростовані відповідачем, а тому позов підлягає до задоволення.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доводи позивача не спростував, докази оплати отриманого товару суду не надав.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Окрім того, на відповідача покладається відшкодування витрат позивача на оплату юридичних послуг згідно Договору № 47/02/08 від 21.02.2008р. в розмірі 500,00 грн., доказом сплати яких є Платіжне доручення № 5178 від 21.02.2008р.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 610, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 174, 193, 202, 216 ГК України, ст.ст.4-3, 33, 43 , 49, 75, 82-84 ГПК України , суд

ВИРІШИВ :

1.          Позовні вимоги задоволити.

2.          Стягнути з Приватної агрофірми “Покрова” (80553, Львівська область, Буський район, с. Кути. Код , р/р № 0001 у ЗГРУ КБ «Приватбанк»м. Львів, МФО 325321) на користь ТзОВ “Тридента Агро” (03038, м. Київ, вул. Ямська, 28А. Код , р/р № 0101 в ЗАТ “СВЕДБАНК ІНВЕСТ”, МФО 320650) 4 273,14 грн. боргу, 162,38 грн. інфляційних, 11,55 грн. 3 % річних, всього 4 447,07 з розстрочкою виконання на 2 місяці, а саме 08.07.2008р. –2 223,54 грн., 08.08.2008р. –2 223,53 грн.

3.          Стягнути з Приватної агрофірми “Покрова” (80553, Львівська область, Буський район, с. Кути. Код , р/р № 0001 у ЗГРУ КБ «Приватбанк»м. Львів, МФО 325321) на користь ТзОВ “Тридента Агро” (03038, м. Київ, вул. Ямська, 28А. Код , р/р № 0101 в ЗАТ “СВЕДБАНК ІНВЕСТ”, МФО 320650) 500,00 грн. витрат на оплату юридичних послуг; 152,97 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4. Накази видати згідно ст.116 ГПК України.

Суддя