ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2008 р.

№ 13/16/3664 (18/566)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого –судді

Грека Б.М. –(доповідача у справі)

суддів :

Губенко Н.М.

Барицької Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги

Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку

на постанову

Житомирського апеляційного господарського суду від 19.06.08

у справі

№ 13/16/3664(18/566)

господарського суду

Хмельницької області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт-Інвест НКВ"

до

Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку

третя особа

Товариства з обмеженою відповідальності "Телерадіокомпанія ТОН-АРТ"

про

визнання недійсним договору

за участю представників від:

позивача

Корнійчук В.М. (директор)

відповідача

Драгомерецький І.П. (дов. від 26.07.07)

третьої особи

Гавриленко Р.В. (дов. від 03.09.08)

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "АРТ-Інвест КНВ" звернулося до господарського суду із позовом про визнання недійсним іпотечного договору від 18.07.08, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "АРТ-Інвест КНВ" та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (Закрите акціонерне товариство), заборону Акціонерному комерційному промислово-інвестиційному банку чинити перешкоди у користуванні позивачем нерухомим майном (виробничий корпус площею 3873, 1 кв.м. за адресою: м. Хмельницький вул. Курчатова,122; адміністративно-побутове приміщення площею 1511,6 кв.м. за адресою: М.Хмельницький, вул. Курчатова,122). Ухвалою господарського суду 22.12.06 до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці позивача залучено ТОВ "Телерадіокомпанія "Тон-Арт.

10.12.07 ТОВ "Телерадіокомпанія "Тон-Арт" звернулося до господарського суду Хмельницької області із заявою від 26.11.07 №14 про визнання недійсним іпотечного договору №670-05/04 від 18.07.05, укладеного ТОВ "АРТ-Інвест КНВ" та ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та припинення іпотеки виробничого корпусу площею 3873,1 кв.м за адресою вул. Курчатова, 122, м. Хмельницький, адміністративно-побутового приміщення площею 1511,6 кв.м. за адресою вул. Курчатова, 122, м. Хмельницький, майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме: на виробничу базу по вул. Трудовій, 25 у м. Хмельницький, яка складається з виробничого приміщення, зі складських та офісних приміщень площею 313,5 кв.м., ангару металевого площею 929,28 кв.м., огорожі із залізобетонних панелей.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 11.04.08 (суддя Матущак О.І.), залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 19.06.08 (колегія суддів у складі: головуючого-судді Гулової А.Г., суддів: Пасічник С.С., Щепанської Г.А), заяву третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Тон-Арт" –задоволено: визнано недійсним договір іпотеки №670-05/04 від 18.07.05, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "АРТ-Інвест КНВ", та Закритим акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі керуючого філією "Хмельницьке центральне відділення Промінвестбанку", відхилено клопотання позивача про відмову від позову, провадження у справі щодо вимог третьої особи про припинення іпотеки на об'єкти нерухомого майна, припинено. Додатковою постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 19.06.08 відмовлено в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт-Інвест НКВ".

Судові акти мотивовані тим, що передаючи майно в заставу, ТОВ "Арт-Інвест НКВ" не було його власником, та не мало права ним розпоряджатися, тому договір іпотеки є недійсним.

Не погоджуючись із судовими актами у справі, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, припинити провадження у справі. Касаційна скарга мотивована тим, що до участі у справі, з метою її повного та об'єктивного вирішення, необхідно було б залучити приватного нотаріуса, який посвідчив іпотечний договір №670-05/04 від 18.07.05, але оскільки, згідно ст.ст.1, 21 ГПК України громадяни не можуть бути сторонами господарського процесу, провадження у справі підлягає припиненню у відповідності до п.1 ч.І ст.80 ГПК України. Крім того, необґрунтованим є висновок місцевого господарського суду про те, що нерухоме майно вибуло поза волею третьої особи, хоча даний факт судом не досліджувався і визнання договорів купівлі-продажу від 12.07.05 та 13.07.05 недійсними не свідчить про вибуття майна поза волею продавця.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги щодо дотримання судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 12.07.05 між ТОВ "Телерадіокомпанія "Тон-Арт" (продавцем) та ТОВ "Арт-Інвест КНВ" (покупцем) укладено два договори купівлі-продажу не житлових приміщень. Зокрема, адміністративно-побутового приміщення загальною площею 1511,6 кв.м. та виробничого корпусу загальною площею 3873,1 кв.м., які знаходяться по вул. Курчатова,122 у м. Хмельницькому.

13.07.05 між цими ж сторонами, ТОВ "Телерадіокомпанія "Тон-Арт", як продавцем, та ТОВ "Арт-Інвест КНВ", як покупцем, укладено інший договір купівлі-продажу не житлового приміщення –незавершеного будівництва виробничої бази, яка складається з виробничого приміщення з складським та офісними приміщеннями площею 315,5 кв.м., ангару металевого з легких металевих конструкцій площею 929,28 кв.м., огорожі із залізобетонних панелей, що знаходяться по вул. Трудовій,25 у м. Хмельницькому.

12.07.05 між ЗАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” та ТОВ „Арт-Інвест КВК” було укладено кредитний договір № 650-05/01, згідно якого банком надано позичальнику кредит у сумі 2600000 грн. В забезпечення виконання умов кредитного договору, між названими вище сторонами 18.07.05 укладений іпотечний договір № 670-05/04, посвідчений згідно реєстраційного запису № 4159 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком В.І. Згідно умов іпотечного договору, ТОВ „Арт-Інвест КВК”, як іпотекодавець, передав, а ЗАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк”, як іпотекодержатель, отримав у заставу все нерухоме майно, право власності на яке набуте згідно вищеназваних двох договорів купівлі продажі.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.10.06 у справі

№2-5306 (яке в подальшому залишене без змін постановою Вищого господарського суду України від 01.11.07) визнано недійсними ці два договори купівлі-продажу приміщень, один від 12.07.05 та інший від 13.07.05, з тих підстав, що вони укладені неуповноваженою на те особою (Корнійчуком В.М., повноваження якого, як директора ТОВ "Телерадіокомпанії ТОН-АРТ", припинені ще 08.06.05).

На підставі цих обставин суди дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність визнання недійсним договору іпотеки, оскільки ТОВ „Арт-Інвест КВК” не мало права передавати майно в заставу, так як до нього не перейшло право власності на це майно. Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне підтримати таку правову позицію судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Тому договори купівлі-продажу від 12.07.05 та від 13.07.05 є недійсними з моменту їх вчинення, тобто, до позивача ніколи не переходило право власності на спірну нерухомість. Отже, укладаючи договір іпотеки, він передавав у заставу чуже майно, тобто розпоряджався майном ТОВ "Телерадіокомпанії ТОН-АРТ".

За змістом ст.ст. 316, 317 Цивільного кодексу України, право володіння користування та розпорядження майном належить власнику. Розпоряджаючись чужим майном, позивач порушив вищезазначені статті. У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Частиною 1 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Тому договір іпотеки є недійсним, оскільки при його укладенні порушене право власності третьої особи та ст.ст. 316, 317 Цивільного кодексу України. За таких обставин, суди правомірно задовольнили вимоги третьої особи та визнали недійсним договір іпотеки №670-05/04 від 18.07.05, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "АРТ-Інвест КНВ", та Закритим акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі керуючого філією "Хмельницьке центральне відділення Промінвестбанку".

Судами правомірно відмовлено в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт-Інвест НКВ", оскільки обставини, на які він посилався в обґрунтування своїх вимог (директор позивача не мав права на підписання цього договору), не відповідають дійсності (в статуті такі обмеження відсутні) та не можуть бути підставою для визнання договору недійсним.

Щодо доводів відповідача про обов'язковість залучення до участі у справі нотаріуса, який засвідчив спірний договір, та припинення, у зв'язку з цим, провадження у справі, то вони не приймаються до уваги з огляду на наступне. Апеляційний суд з цього приводу вірно вказав, що: по - перше, у матеріалах справи відсутні будь-які клопотання про залучення до участі у справі нотаріуса, як це передбачено ст. 24, 27 ГПК України; по-друге, відповідач не зазначив процесуальний статус нотаріуса, який має бути залучений до участі у справі; крім того, нотаріус, не є стороною за спірним договором та оскаржене рішення не впливає на його права та обов'язки.

Стосовно доводів відповідача про необґрунтованість висновку місцевого господарського суду, що нерухоме майно вибуло поза волею третьої особи, оскільки визнання договорів купівлі-продажу від 12.07.05 та від 13.07.05 недійсними не свідчить вибуття майна поза волею продавця - третьої особи ТОВ "ТРК Тон-Арт", то вони також не приймаються до уваги з огляду на наступне. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.10.06 у справі №2-5306 (яке в подальшому залишене без змін постановою Вищого господарського суду України від 01.11.07) визнано недійсними вказані вище два договори купівлі-продажу приміщень з тих підстав, що вони укладені не уповноваженою на те особою (Корнійчуком В.М., повноваження якого, як директора ТОВ "Телерадіокомпанії ТОН-АРТ", припинені ще 08.06.05). Таким чином, майно вибуло із володіння ТОВ "Телерадіокомпанії ТОН-АРТ" поза волею товариства (оскільки в даному випадку воля Корнійчука В.М. не відповідала волі юридичної особи ТОВ "Телерадіокомпанії ТОН-АРТ").

Крім того, пов'язані з цією обставиною доводи скаржника щодо добросовісності його, як іпотекодержателя, не приймаються до уваги, оскільки в межах цієї справи розглядається негаторний спір (про визнання недійсним договору), а не віндикаційний, тому немає значення питання щодо добросовісності іпотекодержателя.

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються вищевикладеним та не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, а тому, постанову апеляційного господарського суду слід залишити без змін, так як вона ухвалена при повному з'ясуванні судами всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку залишити без задоволення, постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 19.06.08 у справі № 13/16/3664(18/566) залишити без змін.

Головуючий - суддя                                                                      Б. Грек

Судді                                                                                                    Н. Губенко

Т. Барицька