СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

21 травня 2008 року

Справа № 5020-9/005

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Плута В.М.,

суддів                                                                      Гоголя Ю.М.,

Борисової Ю.В.,

за участю представників сторін:

позивача:          Єфімової Катерини Валентинівни, довіреність № 606 від 19.12.07;

відповідача: Казар'яна Валентина Олексійовича, довіреність № 3 від 08.01.08;

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Кримські генеруючи системи" на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя Рибіна С.А.) від 03.04.2008 у справі № 5020-9/005

за позовом           дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (Кловський узвіз, 9/1,Київ 21,01021)

в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харьківтрансгаз" (вул. Культури, 20-а,Харків,61000)

до Державного підприємства "Кримські генеруючи системи" Севастопольської ТЕЦ (вул. Монтажна, 1,Сімферополь,95000); (м. Севастополь, (Інкерман) вул. Ангарська, 10, 99704)

про стягнення 201293,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 03.04.2008 у справі № 5020-9/005 позов задоволено.

Стягнуто з Державного підприємства "Кримські генеруючи системи" в особі Севастопольської ТЕЦ на користь Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 200695,30 грн., з яких: сума основного боргу в розмірі 170974,01 грн., інфляційне відшкодування в 11532,28 грн., 3 % річних в розмірі 3594,06 грн. та пені в розмірі 12491,04 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 1985,91 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118,00 грн.

В основу рішення покладені загальні норми цивільного та господарського права, а саме норми статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України та положення статті 193 Господарського кодексу України, які регулюють зобов’язальні договірні правовідношення сторін.

Також, судом були враховані положення статті 625 Цивільного кодексу України відносно 3-х процентів річних та індексу інфляції.

Не погодившись з цим судовим актом, відповідач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове, яким у позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не в повній мірі дослідив всі обставини справи.

Так, відповідач посилається на статтю 617 Цивільного кодексу України та пункт 9 Договору № 634, згідно з якими Державне підприємство "Кримські генеруючи системи" Севастопольської ТЕЦ повинно бути звільнено від відповідальності, оскільки порушення зобов’язання трапилось внаслідок непереборної сили.

Крім того, відповідач посилається на відсутність у матеріалах справи довіреності, що підтверджує повноваження заступника директора Управління магістральних газопроводів "Харьківтрансгаз" на підписання договору від 18.10.2005 № 634.

Також заявник апеляційної скарги вказує на неналежне виконання позивачем своїх обов’язків за договором, що спричинило відповідачу збитків.

Представник позивача у судовому засіданні з доводами апеляційної скарги не погодився, надав суду відзив на апеляційну скаргу, вважає рішення господарського суду міста Севастополя законним та обґрунтованим, підстав для його скасування не вбачає.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 21.05.2008 суддю Горошко Н.П. замінено на суддю Гоголя Ю.М.

Повторно розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши матеріали справи на предмет правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Державного підприємства "Кримські генеруючи системи" Севастопольської ТЕЦ не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 18.10.2005 між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" в особі заступника директора УМГ "Харківтрансгаз" (Транс газ) та Державним підприємством "Кримські генеруючи системи" Севастопольської ТЕЦ (Споживач) був укладений договір на транспортування природною газу № 634.

Згідно пункту 1.1 Договору предметом договору є надання послуг з транспортування природного газу.

Відповідно до пунктів 2.4, 4.1 Договору послуги з транспортування газу оформлюються Споживачем і Трансгазом актами про надання послуг з транспортування природного газу за відповідний місяць.

Згідно пункту 4.2 Договору, акти про виконання робіт з транспортування природного газу за відповідний місяць складаються до 5-го числа місяця, наступного за звітним. Акти є підставою для проведення розрахунків.

Відповідно до пунктів 7.1, 7.2 Договору, оплата послуг з транспортування природного газу здійснюється Споживачем шляхом попередніх платежів не менш 50 % до першого числа та останні 50 % від планових обсягів на місяць, до 15 числа місяця, у якому надаються послуги по транспортуванню, на розрахунковий рахунок Трансгазу.

Остаточні розрахунки за послуги, що були надані у звітному місяці, здійснюються Споживачем на підставі двосторонніх актів на послуги з транспортування газу грошовими коштами шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Трансгазу у термін до 10 числа місяця, наступного за звітним.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги з транспортування природного газу за період з жовтня по грудень 2006 року в обсязі 11638,493 тис. м на загальну суму 175974,01, що підтверджується актами виконаних робіт з транспортування природного газу від 31.10.2006, 31.11.2006, 31.12.2006 (а. с. 24-26).

Відповідач за надані послуги сплатив частково, в розмірі 5000,00 грн., у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 170974,01 грн.

Дані обставини справи перевірені апеляційною інстанцією в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України в повному обсязі, підтверджуються матеріалами справи та відповідачем ніяким чином не спростовані.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України та положень статті 193 Господарського кодексу України, зобов’язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог діючого законодавства, одностороння відмова від виконання зобов’язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Отже, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з транспортування природного газу в розмірі 170974,01 грн. підлягають стягненню з ДП "Кримські генеруючи системи" на користь ДП "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України".

При цьому, посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що його необхідно звільнити від відповідальності з причини наявності форс мажорних обставин, судовою колегією вважаються неспроможними, оскільки заборгованість Державного підприємства "Кримські генеруючи системи" Севастопольської ТЕЦ виникла у жовтня-грудні 2006 року, а надзвичайна ситуація виникла у травні 2007 року. Даний факт також зазначений місцевим судом в рішенні, що оскаржується і відповідачем не спростований.

Крім того, доводи заявника апеляційної скарги стосовно понесених ним збитків, колегією суддів відхиляються з тієї причини, що таки обставини не можуть вплинути на правомірність вирішення спору по суті, з урахуванням того, що предметом даної справи є стягнення суми боргу і відповідачем зустрічний позов з вимогами про стягнення збитків не заявлявся.

Посилання відповідача на відсутність у матеріалах справи довіреності, що підтверджує повноваження заступника директора Управління магістральних газопроводів "Харьківтрансгаз" на підписання договору від 18.10.2005 № 634 також судом вважаються неспроможними, оскільки предметом спору не є визнання цього договору недійсним. Будь-які докази його нечинності, зокрема визнання його в судовому порядку недійсним, боржником суду не надані, матеріали справи не містять.

Судом встановлено, що пунктом 8.2 Договору сторони передбачили відповідальність за несвоєчасну оплату послуг з транспортування газу у терміни, встановлені пунктом 7.2 Договору, у вигляді пені в розмірі 0,5 % від суми заборгованості, але не більше встановленої подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки. Пеня нараховується починаючи з 11 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язань може забезпечуватися в т.ч. неустойкою.

Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, під неустойкою розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно зі статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Відповідно до пункту 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 4 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” передбачено, що пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань або за затримку грошових надходжень на рахунок клієнта банку - одержувача грошових коштів, яку нараховано та не сплачено на день набрання чинності цим Законом, за згодою сторін може бути перерахована за період дії терміну позовної давності, але розмір її не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалася пеня.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України також встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, пункт 8.2 Договору відповідає вищенаведеним нормам закону.

Згідно частині 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна прийняти всі міри, необхідні для належного виконання зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити кредитору суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних за весь час прострочки.

Апеляційна інстанція перевіривши уточнений розрахунок інфляційного відшкодування, 3 % річних та пені, встановила, що розрахунок позивача зроблений з додержанням вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим місцевий суд правомірно визнав вимоги позивача щодо стягнення інфляційного відшкодування в розмірі 11532,28 грн., 3 % річних в розмірі 3594,06 грн. та пені в розмірі 12491,04 грн. такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду міста Автономної Республіки Крим є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтею 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Кримські генеруючи системи" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Севастополя від 03.04.2008 у справі № 5020-9/005 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  В.М. Плут

Судді                                                                                Ю.М. Гоголь

Ю.В. Борисова