ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2008 р.

№ 20-2/427

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого

Кота О.В.,

Суддів

Шевчук С.Р. (доповідач),

Барицької Т.Л.

перевіривши касаційну скаргу

Управління кооперативної торгівлі та ринків Кримпотребсоюза

на рішення

від 02.10.2007 господарського суду міста Севастополя

у справі

№20-2/427 господарського суду міста Севастополя

за позовом

Приватного підприємства "Ильяс"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Рєнс-ЛТД"

3-я особа

Державне комунальне підприємство "Бюро технічної інвентаризації та державної реєстрації об’єктів нерухомого майна"

про

визнання права власності

В судовому засіданні взяли участь представники:

-          скаржника: Гончаров Ю.О., дов. №11 від 15.05.2008р.;

-          позивача: Лучко К.І., дов. №21 від 28.01.2008р.;

-          відповідача: не з'явилися;

-          третьої особи: не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2007р. Приватне підприємство „Ильяс" звернулось до господарського суду міста Севастополя з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Рєнс-ЛТД", за участю третьої особи: комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації та державної реєстрації об’єктів нерухомого майна" про визнання за позивачем права власності на павільйон-кафе „Ильяс", що складається з : кухні 1- 24,5кв.м; підсобного приміщення 2 –15,3кв.м; торгівельного залу 3 -36,7кв.м; обіднього залу 4- 35,8кв.м; бару 5- 53,4кв.м; кладової 5-1 - 4кв.м; підсобного приміщення 8 - 8,4кв.м; літньої площадки 6 - 72,6кв.м; літньої площадки 7- 50,1кв.м., розташований за адресою: м. Севастополь, вул. Щербака, 1.

Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив суд визнати право власності на об'єкт незавершеного будівництва, павільйон-кафе „Ильяс", розташований у м. Севастополі по вул. Щербака, 1, і складається з: кухні площею 24,3кв.м; торгівельного залу площею 37,1кв.м; обіднього залу площею 36,9кв.м; бару площею 53,4кв.м; підсобного приміщення площею 10,6кв.м; коридору площею 4,4кв.м; підсобного приміщення площею 8,3кв.м; кладової площею 3,4кв.м; літньої площадки площею 72,6кв.м; літньої площадки площею 49,7кв.м.

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 02.10.2007р. у справі №20-2/427 (суддя Шевчук Н.Г.) позов задоволено. Визнано за Приватним підприємством „Ильяс" право власності на незданий в експлуатацію об'єкт незавершеного будівництва павільйон-кафе „Ильяс", який розташований у м. Севастополі по вул. Щербака, 1, і складається з: кухні площею 24,3кв.м; торгівельного залу площею 37,1кв.м; обіднього залу площею 36,9кв.м; бару площею 53,4кв.м; підсобного приміщення площею 10,6кв.м; коридору площею 4,4кв.м; підсобного приміщення площею 8,3кв.м; кладової площею 3,4кв.м; літньої площадки площею 72,6кв.м; літньої площадки площею 49,7кв.м.

Не погоджуючись з прийнятим у справі рішенням, Управління кооперативної торгівлі та ринків Кримпотребсоюза, в порядку ст.107 ГПК України, звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції та залучити до участі у справі Управління кооперативної торгівлі та ринків Кримпотребсоюза, Кримського республіканського союзу споживчих товариств.

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України Шульги О.Ф. від 27.05.2008р. змінено колегію суддів та призначено колегію суддів у складі: головуючого Кота О.В., суддів Шевчук С.Р., Барицької Т.Л.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.09.1996р. між ПП „Ильяс" та TOB „Рєнс-ЛТД" укладений договір купівлі-продажу №1, відповідно до умов якого TOB „Рєнс-ЛТД" продав, а ПП „Ильяс" купив павільйон-кафе „Ягідка", розташований на території центрального ринку за адресою м.Севастополь, вул. Щербака, 1.

Вартість зазначеного майна була сплачена ПП „Ильяс" повністю у сумі 2600грн. згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 16.09.1996р.

Зазначений павільйон-кафе „Ягідка" переданий у власність ПП „Ильяс" згідно відмітки на договорі, а покупцем павільйону-кафе дана нова назва -,,.Ильяс".

Як встановлено місцевим господарським судом з висновку спеціаліста Севастопольського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.Засл.проф. М.С. Бокаріуса №697 від 25.09.2007р. фактична площа кафе-павільйону „Ильяс", розташованого за адресою м.Севастополь, вул. Щербака, 1, складає 178,1кв.м, площа літніх площадок складає 122,7кв.м., а згідно висновку спеціаліста Севастопольського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса №703 від 26.09.2007р. ринкова вартість цього кафе-павільйону складає 508571грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ПП „Ильяс" звернулося до Державного комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації та державної реєстрації об’єктів нерухомого майна" з листом за вих. №79 від 19.09.2007р. з проханням здійснити державну реєстрацію права власності на спірний об’єкт, однак останній листом №6107 від 21.09.2007р. відмовив, оскільки відсутня реєстрація права власності попереднього власника.

Місцевий господарський суд, розглянувши даний позов, дійшов висновку, що існують підстави для визнання права власності позивача на зазначений кафе-павільйон, оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення, застосовуючи до спірних правовідносин зазначені приписи закону не з'ясував: чи завершено будівництво спірного об’єкту, на території центрального ринку за адресою м.Севастополь, вул. Щербака, 1, чи прийнято цей будинок в експлуатацію, з витребуванням, чи наявні у позивача права на земельну ділянку, на якій відбувалося будівництво, та залученням до матеріалів справи документів, які про це свідчать з наданням їм належної правової оцінки.

Наведене вище свідчить про неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, що є порушення вимог ст. 43 ГПК України, а відтак передчасність висновків суду, що позивач набув права власності лише за наявності укладеного між ним та відповідачем зазначеного договору.

Крім того, скаржник в касаційній скарзі зазначає, що він є користувачем земельної ділянки, на якій розташоване спірне кафе-павільйон, а Управління кооперативної торгівлі та ринків Кримпотребсоюза є землекористувачем-суборендарем.

Відтак судом не були досліджені питання наявності у позивача прав на земельну ділянку, на якій відбувалося будівництво.

Отже, доводи заявника касаційної скарги про те, що спірне рішення порушує його права та права Управління кооперативної торгівлі та ринків Кримпотребсоюза, є обґрунтованими, проте місцевим господарським судом в порушення вимог ст.27 Господарського процесуального кодексу України останнє до участі у справі у певному процесуальному статусі залучено не було.

Тоді як, відповідно до п.3 ч.2 ст.11110 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь –якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного суду, якщо: господарський суд прийняв рішення або постанову, що стосується прав і обов’язків осіб, які не були залучені до участі у справі.

До того ж, вирішуючи спір про визнання права власності місцевий господарський суд не з’ясував, що є предметом доказування, а відтак, всупереч вимогам ст.392 ЦК України відповідно до якої власник може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, вдався до розгляду, а в подальшому до задоволення вимоги позивача, не зважаючи на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів про те, що відповідачем було оспорено або не визнавалося суб’єктивне право позивача, тоді як судом встановлено, що реєстрація права власності спірного об’єкту не здійснюється саме третьою особою у даній справі.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що господарським судом міста Севастополя в порушення ст.43 ГПК України не були всебічно і повно розглянуто обставини справи, та виходячи з повноважень касаційної інстанції щодо перевірки повноти встановлення обставин справи у рішенні господарського суду, передбачених ч.2 ст. 1115 ГПК України, відсутність якої унеможливлює оцінити правильність застосування норм матеріального права при вирішенні спору, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що прийняте у справі судове рішення підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд.

Під час нового розгляду місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно з'ясувати всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для їх розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від цього прийняти основане на законі рішення

Керуючись ст.ст.107, 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління кооперативної торгівлі та ринків Кримпотребсоюза задовольнити.

Рішення господарського суду міста Севастополя від 02.10.2007р. у справі №20-2/427 скасувати, а справу передати на новий розгляд до господарського суду міста Севастополя в іншому складі суду.

Головуючий                                                              Кот О.В.

С у д д я                                                                       Шевчук С.Р.

С у д д я                      Барицька Т.Л.