ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2008 р. Справа № 33/86-08

вх. № 3490/3-33

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Ткаченко В.В., дов.№196 від 07.05.08р. відповідача - Сливко О.В., дов.№27/29 від 09.01.08р.

розглянувши справу за позовом Лозівського КП "Теплові мережі", с. Краснопавлівка

до КП ВТП "Вода", м. Х-в

про стягнення 750799,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 750799, 59 грн., у тому числі 718674,83 грн.- основного боргу, 21560,24 грн.- 3% річних, 10564, 52 грн.- індексації за договором № 4 юр. про постачання теплової енергії, укладеним між сторонами 17.10.2005 р. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання в частині оплати послуг за договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

22.07.2008р. до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач уточнив позовні вимоги у зв’язку зі сплатою відповідачем частини заборгованості за договором. Оскільки позивачем не додержано встановленого порядку щодо уточнення позовних вимог, а саме не надано до суду доказів на підтвердження направлення цих уточнень відповідачу у встановленому законом порядку, суд не приймає ці уточнення до розгляду.

Представник відповідача позов частково визнає з підстав, викладених у відзиві на позов, зокрема зазначає про визнання боргу в розмірі 708674,83 грн., проти інфляційних та 3% річних заперечує, посилаючись на необґрунтованість наданих позивачем розрахунків. Крім того, відповідач звернувся до суду з клопотанням про відстрочку виконання рішення суду на 6 місяців, оскільки має місце заборгованість споживачів за послуги водопостачання станом на 01.06.2008р. в розмірі 101775,1 тис. грн. і процес виконання судових рішень по стягненню заборгованості з фізичних осіб є довгим.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

17.10.2005р. між сторонами було укладено договір № 4 юр про постачання теплової енергії.

Відповідно до умов договору позивач (Енергопостачальна організація) зобов’язався постачати відповідачеві (Споживачеві) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах на потреби, перелік яких вказано в п.2.1. договору, а відповідач зобов’язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором, а саме розд. 6 договору. У відповідності до п.6.3 договору відповідач повинен був за 15 днів до початку розрахункового періоду сплатити позивачу вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця. Згідно п.6.5. договору різниця між заявленою та фактично спожитою енергією сплачується або зараховується ( у разі переплати) на наступний розрахунковий період не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Позивач свої зобов’язання виконав в повному обсязі, на підставі вищезазначеного договору в період з 17.10.2005р. по 21.12.2007р. здійснив відпуск теплової енергії відповідачу, що підтверджується щомісячними двосторонніми актами, складеними представниками сторін. Але відповідач, в порушення умов договору та вимог ст.526 ЦК України, не виконав належним чином взяті на себе за договором зобов’язання, не сплатив у визначені договором строки, порядку та розмірі вартість заявленої та отриманої теплової енергії, внаслідок чого за спірний період утворилась заборгованість в сумі 718674,83 грн..

Але після звернення позивача з позовом до суду відповідач частково погасив утворену заборгованість в розмірі 10000 грн., у зв’язку з чим суд вважає необхідним провадження у справі припинити в частині стягнення 10000 грн. боргу за відсутністю предмету спору на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України.

Щодо решти боргу в сумі 708674,83 грн., суд вважає вимогу обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.

Стосовно вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних слід зазначити наступне.

Так як умовами договору було передбачено, що відповідач повинен був за 15 днів до початку розрахункового періоду сплатити позивачу вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми(сальдо) розрахунків на початок місяця, а різниця між заявленою та фактично спожитою енергією мала бути сплачена не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, ухвалами суду від 16.05.2008р. та від 12.06.2008р. позивач був зобов’язаний надати до суду обґрунтований щомісячний розрахунок стягуваної суми за кожною вимогою окремо з урахуванням умов договору, строків оплати та вказанням періоду виникнення заборгованості.

В судовому засіданні встановлено, що позивач не виконав ухвали суду в повному обсязі, без поважних причин не надав витребуваного розрахунку інфляційних та 3% річних, заявлених до стягнення. Наданий позивачем розрахунок не містить даних щодо конкретного періоду виникнення заборгованості щодо кожного місяця з урахуванням дати порушення відповідачем зобов’язання з оплати за договором. За таких підстав, суд вважає необхідним позов в частині стягнення 3% річних та інфляційних залишити без розгляду на підставі п.5 ст.81 ГПК України.

Клопотання відповідача про надання відстрочки виконання рішення суду на 6 місяців не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем не подано належних письмових доказів в обґрунтування неможливості виконати рішення суду в повному обсязі та наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

У відповідності із ст.44-49 ГПК України суд вважає необхідним витрати по сплаті державного мита у сумі 7186,75 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 112,95 грн. покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено державне мито в розмірі 7186,75 грн., в той час як ціна позову складала 750799,59 грн. і підлягало сплаті державне мито в розмірі 7507,99 грн., суд вважає необхідним стягнути з позивача решту недоплаченого державного мита в розмірі 321,24 грн. на користь державного бюджету України.

Керуючись статтями 526, 625 ЦК України, ст.ст.1, 12, 44,46, 47, 49,80п.1-1, 81 ч.5, 82-84 ГПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Виробничо-технологічного підприємства "Вода" (61052,м. Харків, вул. Червоножовтнева, 90, у тому числі р/р 2835 в Філії № 1 АБ "Факторіал-Банк", МФО 350482, ОКПО 33206804) на користь Лозівського комунального підприємства «Теплові мережі»( 64621, мікрорайон,б.16,смт.Краснопавлівка Лозівський район, Харківська обл., , р/рахунок 260014270 в ВАТ «Мегабанк» м.Харків,МФО 351629) 708674,83 грн. боргу, 7186,75 грн. витрат по сплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 112,95 грн.

Стягнути з Лозівського комунального підприємства «Теплові мережі»( 64621, мікрорайон,б.16,смт.Краснопавлівка Лозівський район, Харківська обл., , р/рахунок 260014270 в ВАТ «Мегабанк» м.Харків,МФО 351629) на користь Державного бюджету України (одержувач коштів - УДК в м. Харкові, № рахунку 0002, , код бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку 095, банк одержувача - Головне управління Державного казначейства України у Харківській області, МФО 851011) 321,24 грн. державного мита.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 10000 грн. боргу провадження у справі припинити на підставі п. 1-1 ст.80 ГПК України.

В частині стягнення 10564,52 грн. інфляційних та 3% річних в розмірі 21560,24 грн. позов залишити без розгляду на підставі ст.81 ч.5 ГПК України.

Рішення підписане 24.07.2008р.

Суддя