ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.08.08 р.                     Справа № 36/135

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Н.В.Будко, при секретарі судового засідання Губенко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче підприємство „Агропромкомплект” м.Дніпропетровськ

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства „Маріупольський завод важкого машинобудування” м.Маріуполь

про стягнення 594грн. 12коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача: Ісаєв В.Ю. по дов.;

від відповідача: не з’явився;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче підприємство „Агропромкомплект” м.Дніпропетровськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Відкритого акціонерного товариства „Маріупольський завод важкого машинобудування” м.Маріуполь, про стягнення основного боргу в сумі 500грн. 40коп., суми інфляції 84грн. 92коп., відсотків за користування чужими коштами (3% річних) в сумі 8грн. 80коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на лист №14931/с2/01 від 12.11.07р., накладну, довіреність, акт звірки взаєморозрахунків, письмову вимогу №517 від 10.04.08р., розрахунок.

Відповідач позовні вимоги визнає частково в сумі основного боргу 500грн. 40коп. В іншій частині позов не визнає, оскільки договору купівлі-продажу у письмовій формі між ним та позивачем не укладалось, у зв’язку з чим вважає, що право вимоги у позивача настало лише 25.04.08р. згідно вимог с.2 ст.530 Цивільного кодексу України.

Оскільки про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, неможливість присутності в судовому засіданні представника документально підтверджена не була, в матеріалах справи достатньо документів та доказів для вирішення спору по суті, господарський суд вважає можливим розглянути справу відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази господарським судом ВСТАНОВЛЕНО:

12.11.07р. позивач звернувся до відповідача з листом №14931/с2/01 з пропозицією поставити продукцію виробничо-технічного призначення на суму 500грн. 40коп.

Згідно накладної №141105А/с2/01 від 14.11.07р. позивач передав відповідачу через його представника Попову А.М., яка діяла по довіреності НБГ №902026 від 13.11.07р., товар на суму 500грн. 40коп.

Договір між сторонами у письмовій формі не укладався, але суд вважає, що цивільні права та обов’язки сторін виникли в порядку частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України з дій юридичних осіб, які в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують означені права та обов’язки, оскільки фактично укладений між ними правочин за свою правовою природою є договором купівлі-продажу, який підпадає під правове регулювання норм статей 655-697 Цивільного кодексу України.

Оскільки сторони належним чином не визначили певний строк виконання відповідачем зобов’язання по оплаті продукції, суд застосовує до даних правовідносин положення частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, згідно якої Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ч.2 ст.530 ЦК України позивач направив на адресу відповідача письмову вимогу – претензію №517 від 10.04.08р. про оплату заборгованості.

Означена письмова вимоги була направлена позивачем 11.04.08р. та отримана відповідачем 16.04.08р., що підтверджується поштовим повідомленням №564439, описом вкладення та поштовою квитанцією.

Таким чином суд вважає, що право позивача вимагати виконання відповідачем зобов’язання по оплаті продукції з урахуванням приписів ч.2 ст.530 ЦК України настало 24.04.08р.

Однак відповідач отриманий товар в сумі 500грн. 40коп. так і не оплатив.

Заборгованість в сумі 500грн. 40коп. відповідачем до теперішнього часу не оплачена, у зв’язку з чим господарський суд робить висновок, що на момент прийняття рішення зобов’язання відповідача перед позивачем залишилось невиконаним, що є порушенням норм статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Таким чином, враховуючи те, що факт заборгованості підтверджується матеріалами справи, листом №14931/с2/01 від 12.11.07р., накладною, довіреністю, актом звірки взаєморозрахунків, письмовою вимогою №517 від 10.04.08р., суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 625 ЦК України прострочення відповідачем грошового зобов’язання тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення, якщо інший розмір відсотків не встановлений законом або договором.

У зв’язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача суму інфляції 84грн. 92коп. та відсотки за неправомірне користування чужими коштами, які фактично є 3% річних, в сумі 8грн. 80коп.

Однак перевіривши наданий позивачем розрахунок суми інфляції та 3% річних суд вважає, що він не повністю відповідає вимогам діючого законодавства, у зв’язку з чим позовні вимоги в цій частині задовольняє частково та стягує з відповідача 3% річних за період з 24.04.08р. (з моменту виникнення права вимоги) по 23.06.08р. в сумі 2грн. 50коп. із розрахунку: 500,40грн.х61деньх3%/366, а також суму інфляції за травень 2008р. (з моменту виникнення права вимоги) – червень 2008р. в сумі 10грн. 51коп. із розрахунку 500,40грн.х(101,3%х100,8%)-500,40грн.

Посилання позивача на те, що між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу у письмовій формі, суд вважає юридично неспроможними та до уваги не приймає, оскільки наявний в матеріалах справи лист №14931/с2/01 від 12.11.07р. не є договором укладеним в письмовій формі, так як складений в односторонньому порядку та підписаний лише з боку позивача. До того ж, у п.4 даного документа позивач вказує: мовою оригіналу - „Срок ответа на данное письмо (предложение) –до 14 ноября 2007г.”.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на відповідача пропорційно задоволеній частині позову.

На підставі вищевикладеного, згідно ст. ст. 509, 525, 526, 530, 614, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України, керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче підприємство „Агропромкомплект” м.Дніпропетровськ до Відкритого акціонерного товариства „Маріупольський завод важкого машинобудування” м.Маріуполь про стягнення 594грн. 12коп.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Маріупольський завод важкого машинобудування” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче підприємство „Агропромкомплект” основний борг в сумі 500грн. 40коп., суму інфляції 10грн. 51коп., 3% річних – 2грн. 50коп., витрати по сплаті держмита в сумі 88грн. 14коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 101грн. 96коп.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя