ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2008 р.

№ 39/582-07

Доповідач –суддя Плюшко І.А.

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Разводової С.С.,

Самусенко С.С.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу           Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована монтажна компанія "Механомонтаж"

на рішення           господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2007 року

та на постанову           Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.03.2008 року

у справі          № 39/582-07

господарського суду          Дніпропетровської області

за позовом          Відкритого акціонерного товариства "Дніпромеханомонтаж"

до відповідачів          1. Комунального підприємства "Криворізьке бюро технічної інвентаризації"

2. Дочірнього підприємства "Криворізьке спеціалізоване управління Механомонтаж № 209" Відкритого акціонерного товариства "Дніпромеханомонтаж"

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована монтажна компанія "Механомонтаж"

про          визнання права власності на нерухоме майно та витребування майна з незаконного володіння

за участю представників:

позивача –          Олексійчук Т.В. –довіреність б/н від 11.06.2008 року

відповідача –          1. не з'явились

2. не з'явились

3. Придатченко Ю.В. –довіреність б/н від 07.09.2007 року

ВСТАНОВИВ:

ВАТ „Дніпромеханомонтаж” звернулося до господарського суду із позовною заявою до КП ДОР „Криворізьке БТІ”, ДП "КСУ „Механомонтаж №209” ВАТ „Дніпромеханомонтаж” та ТОВ „СМК Механомонтаж” про визнання права власності на нерухоме майно –52/100 частки нежитлової будівлі за адресою вул. Ветеранів Праці, 26 в м. Кривий Ріг та повернення цього майна з чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідності з правовстановлюючими документами: наказом Регіонального відділення ФДМУ по Дніпропетровській області № 12/26-ЗВП від 20 квітня 1999 р. і Переліком нерухомого майна, що передається у власність ВАТ „Дніпромеханомонтаж”, наданого РВ ФДМУ 08.12.2000 р., спірна нерухомість є власністю ВАТ „Дніпромеханомонтаж” і ДП "КСУ „Механомонтаж №209” ВАТ „Дніпромеханомонтаж” неправомірно оформило на неї Реєстраційне свідоцтво про право власності від 20.02.2002 р. та в подальшому здійснило відчуження ТОВ „СМК Механомонтаж” без одержання згоди на це Позивача, а КП ДОР „Криворізьке БТІ” неправомірно здійснило 20.02.2002 р. таку реєстрацію прав на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.08.2007р. на спірне майно накладено арешт в порядку забезпечення позову.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2007р. позовні вимоги задоволені повністю: визнано за ВАТ „Дніпромеханомонтаж” право власності на нерухоме майно-52/100 частини нежитлової будівлі, що включає майстерню-підвал площею 69,4 кв.м на І поверсі;сходову площадку площею 16,4 кв.м; на ІІ поверсі: приміщення разом із сходовою площадкою площею 446 кв.м; Ѕ частини ІІІ поверху площею 223,0 кв.м, загальна площа 755,6 кв.м, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ветеранів праці,26; витребувано дане нерухоме майно з незаконного володіння ТОВ „СМК „Механомонтаж” та повернуто ВАТ „Дніпромеханомонтаж”; стягнуто на користь ВАТ „Дніпромеханомонтаж” з КП ДОР „Криворізьке БТІ” та ТОВ „СМК „Механомонтаж” по 42 грн 50 коп. витрат по сплаті державного мита та по 59 грн 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Провадження у справі відносно ДП "КСУ „Механомонтаж №209” ВАТ „Дніпромеханомонтаж” припинено.

Припиняючи провадження у справі відносно ДП "КСУ „Механомонтаж №209” ВАТ „Дніпромеханомонтаж”, суд виходив з того, що на момент розгляду справи державна реєстрація даного підприємства припинена на підставі ліквідації юридичної особи у зв’язку з визнанням її банкрутом і підприємство виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що відповідно ст. 658 Цивільного кодексу України право продажу товару належить власнику товару, яким є ВАТ „Дніпромеханомонтаж” на підставі Переліку нерухомого майна, що передається у власність ВАТ „Дніпромеханомонтаж” від 08.12.2000 р. №12/7-1011, виданого Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області. Докази внесення ВАТ „Дніпромеханомонтаж” спірного майна до статутного фонду ДП "КСУ „Механомонтаж №209” ВАТ „Дніпромеханомонтаж” та надання останньому дозволу на відчуження цього майна судом першої інстанції не досліджувалися. Оскільки судом встановлено, що спірне приміщення було відчужено неправомірно, визнано право власності за позивачем, ТОВ „СМК „Механомонтаж” володіє спірним майном безпідставно, позовна вимога про повернення майна також задоволена.

Постановою від 04.03.08р. Дніпропетровського апеляційного господарського суду рішення від 12.11.2007р. господарського суду Дніпропетровської області залишено без змін.

Постанова мотивована тим, що майно, передане ВАТ „Дніпромеханомонтаж” в статутний фонд дочірнього підприємства, належало до державної власності, оскільки на момент створення ДП не відбулося переходу права власності на спірне майно від держави до ВАТ (Позивача). Так, в судовому засіданні встановлено, що Перелік нерухомого майна, що передається у власність ВАТ „Дніпромеханомонтаж”, видано Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області 08.12.2000 р., а акт приймання передачі спірного мана до статутного фонду ДП "КСУ „Механомонтаж №209” ВАТ „Дніпромеханомонтаж” складено 20.11.2000 р., у зв’язку з цим суд апеляційної інстанції дійшов висновку про виникнення права власності ВАТ „Дніпромеханомонтаж” на спірне майно з дати видачі йому вказаного Переліку.

Не погоджуючись з судовими рішеннями ТОВ „СМК „Механомонтаж” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати, посилаючись на те, судами порушенні норми матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 3, ст. 26,49 Закону України “Про власність”, ч.ч.2,4 ст. 10 Закону України „Про підприємства в Україні”, ст. 12 Закону України „Про господарські товариства”, ст. 26 Цивільного кодексу УРСР, ст.ст. 328, 388, 655,658 Цивільного кодексу України, ст. 17 Закону України «Про приватизацію державного майна», іншого приватизаційного законодавства, ст.ст. 4, п. 3 ст. 84, п. 7 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, відзив на касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача-3, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, колегія суддів Вищого господарського суду України знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити.

Як встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області №12/66 від 26.09.1995 р., орендне підприємство „Дніпромеханомонтаж” було перетворене у ВАТ „Дніпромеханомонтаж”, та до статутного фонду останнього передано майно, що перебувало у попередника, згідно з нормами законодавства з питань приватизації, зокрема:

ст. 17 Закону України «Про приватизацію державного майна», відповідно якої при перетворенні орендного підприємства в акціонерне товариство в процесі приватизації його засновником виступає державний орган приватизації, який діє в межах повноважень, передбачених законодавством. До статутного капіталу ВАТ вноситься державне майно, здане в оренду, та майно, що є власністю орендаря. На вартість свого внеску засновники отримують акції створеного товариства. Створене згідно з цією статтею акціонерне товариство є правонаступником підприємства, що приватизується.

пункту 4 Декрету КМУ Про приватизацію цілісних майнових комплексів державних підприємств та їхніх структурних підрозділів, зданих в оренду № 57-93 від 20.05.1993 р.;

розділу 5 Положення про застосування способів приватизації майна державних підприємств, затвердженого Наказом ФДМ України N 56 від 04.02.93 р.;

Порядку перетворення в процесі приватизації державних підприємств у відкриті акціонерні товариства, затвердженого Постановою КМУ від 7 грудня 1992 р. N 686.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про господарські товариства»товариство є власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність. Відповідно до ст. 26 Цивільного кодексу УРСР, правоздатність юридичної особи виникає в момент реєстрації статуту юридичної особи.

Державна реєстрація статуту ВАТ „Дніпромеханомонтаж” була здійснена 13.10.1995 р., за яким товариство є юридичною особою з дня його державної реєстрації і правонаступником орендного підприємства «Дніпромеханомонтаж»та власником майна, переданого засновником (пункти 3.1,3.3,3.5 статуту ВАТ).

У подальшому органом приватизації здійснювалося відчуження акцій ВАТ „Дніпромеханомонтаж” і на час створення ДП "КСУ „Механомонтаж №209” ВАТ „Дніпромеханомонтаж” приватизацію було завершено, про що Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області видано наказ №12/66 - 3ВП від 20.04.1999 р.

На підставі вищевказаних норм законодавства, з моменту завершення приватизації у ВАТ „Дніпромеханомонтаж” виникло право власності не на майно, передане державою в його статутний фонд, а на викуплений ним державний пакет акцій. Право власності на передане у статутний фонд майно належить йому з моменту державної реєстрації ВАТ як юридичної особи, тобто з 13.10.1995 р.

Таким чином, повно встановивши обставини справи, апеляційний суд, обґрунтовуючи свої висновки щодо відсутності в період створення дочірнього підприємства (1999-2000 рр) у ВАТ „Дніпромеханомонтаж” права власності на спірне майно, не врахував специфіку приватизації цілісного майнового комплексу шляхом перетворення в ВАТ і помилково не застосував законодавство з питань приватизації шляхом продажу акцій державного (орендного) підприємства та ст. 12 Закону України „Про господарські товариства”.

Щодо висновку суду апеляційної інстанції про виникнення у ВАТ „Дніпромеханомонтаж” права власності на отримане під час приватизації майно з моменту видачі Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області Переліку нерухомого майна, яке передається у власність ВАТ , він не ґрунтується на вимогах законодавства, оскільки відповідно п. 2.2 Порядку підтвердження права власності на нерухоме майно”, затвердженого наказом ФДМ України № 1450 від 22 липня 1998 р., відкрите акціонерне товариство, створене у процесі приватизації, має право звернутися в державний орган приватизації за одержанням переліку нерухомого майна, переданого у власність ВАТ. Отже Перелік такого майна видається лише за вимогою юридичної особи і його отримання не є обов’язковим, і , відповідно, дата отримання такого Переліку не впливає на момент переходу до ВАТ права власності на майно, передане державним органом як засновником до статутного фонду ВАТ.

Також, суд касаційної інстанції не погоджується з висновком апеляційного господарського суду про відчуження спірного майна ДП „КСУ „Механомонтаж №209” ВАТ „Дніпромеханомонтаж” без згоди власника –ВАТ „Дніпромеханомонтаж”.

Господарським судом апеляційної інстанції встановлено, що Дочірнє підприємство „Криворізьке спеціалізоване управління „Механомонтаж №209” ВАТ „Дніпромеханомонтаж” утворено ВАТ “Дніпромеханомонтаж”, яким передано в якості майнового внеску у статутний фонд вказаного дочірнього підприємства майно. Рішення щодо участі Позивача у створенні Відповідача 2 в якості засновника з часткою у статутному капіталі в розмірі 100% було прийняте Загальними зборами акціонерів ВАТ (п.п. 8 і 9 Протокол №2 від 30.12.1999 р.).

На виконання даного рішення Загальних зборів Головою правління ВАТ „Дніпромеханомонтаж” видано наказ № 61 від 27.01.2000 р. „Про реорганізацію ВАТ „Дніпромеханомонтаж” , в описовій частині якого вказано, що „дочірні підприємства наділяються правами юридичних осіб і є повноправними володільцями майна, яке входить до їх статутних фондів”.

В процесі реорганізації структурного підрозділу в дочірнє підприємство до статутного фонду Відповідача 2 відповідно до акту передачі - приймання від 20.11.2000 р. Позивачем було внесено нерухоме та інше майно, в тому числі і спірне, (основні засоби) згідно вміщеного в акті інвентаризаційного опису станом на 01.11.2000 р.

Відповідно до підпункту “г” п. 3 Положення про державну реєстрацію суб’єктів підприємницької діяльності та про реєстраційний збір за державну реєстрацію суб’єктів підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 740 від 25.05.1998, чинного на момент проведення реєстрації, для державної реєстрації суб’єкта підприємницької діяльності юридичної особи власник або уповноважена ним особа (заявник) мають особисто подати до органу державної реєстрації документ, що засвідчує сплату власником (власниками) внеску до статутного фонду суб’єкта підприємницької діяльності в розмірі, передбаченому законодавчими актами.

На підставі акта приймання - передачі від 20.11.2000 р. та даного Переліку від 08.12.2000 р ДП 18.12.2000 р. зареєструвало свій статут і набуло статусу юридичної особи. Вказаний акт передачі-приймання разом з інвентаризаційним описом є додатком і невід’ємною частиною статуту дочірнього підприємства та в п. 6 свідчить про передачу Позивачем в статутний фонд дочірнього підприємства контори за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ветеранів Праці, 26.

Мотивуючи постанову, зокрема висновки щодо правового статусу спірного майна, суд апеляційної інстанції не застосував чинне на час створення дочірнього підприємства законодавство, а саме :

ст.3 ч.1, ст. 26 Закону України “Про власність”, за якими юридична особа розцінюється як суб’єкт права власності; об’єктами права власності господарського товариства, що є юридичною особою, є грошові та майнові внески його членів, а також майно, набуте внаслідок господарської діяльності, та інше майно, придбане на підставах не заборонених законом;

ст. 10 ч.ч.2,4 Закону України „Про підприємства в Україні”, ст. 12 Закону України „Про господарські товариства”, згідно яких одним з джерел формування майна підприємства є грошові і матеріальні внески засновників і юридична особа є власником майна, переданого йому засновниками у статутний фонд. Аналогічні норми містяться і в чинному законодавстві України, зокрема ст. 85 ГК України, ст. 115 Цивільного кодексу України.

Апеляційний господарський дослідив докази, які підтверджували внесення засновником ВАТ „Дніпромеханомонтаж” свого вкладу до статутного фонду, проте помилково не врахував, що внесення майна до статутного фонду новоствореної юридичної особи є особливою формою відчуження майна, отже, внаслідок передачі ВАТ „Дніпромеханомонтаж” відповідного внеску до статутного фонду Відповідача 2, Позивач втратив право власності на передане ДП „КСУ „Механомонтаж № 209” майно, у тому числі й спірне нерухоме майно, отримавши корпоративні права в обсязі, що дорівнює вартості переданого майна. Натомість, ДП „КСУ „Механомонтаж № 209” ВАТ „Дніпромеханомонтаж” набуло право власності на майно, внесене засновником, і набувши 18.12.2000 р. статусу юридичної особи, зареєструвало право власності на нього, отримавши від Криворізького БТІ - (Відповідача 1) Реєстраційне посвідчення від 20.02.2002 р.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що 01.11.2004 р. між відповідачами ДП „КСУ „Механомонтаж № 209” ВАТ „Дніпромеханомонтаж” і ТОВ „СМК „Механомонтаж” укладено договір оренди спірного майна (зі змінами і доповненнями), що зайвий раз підтверджує право власності першого на спірне майно.

Рішенням правління ВАТ „Дніпромеханомонтаж” від 23.11.2004 р. надано дозвіл ДП „КСУ „Механомонтаж № 209” передати майно зі статутного фонду в оренду та подальшого викупу ТОВ „СМК „Механомонтаж”.

25.04.2005 р. між ДП „КСУ „Механомонтаж № 209” ВАТ „Дніпромеханомонтаж” і ТОВ „СМК „Механомонтаж” укладено договір купівлі-продажу нерухомості, за яким останнє набуло право власності на 52/100 частки нежитлової будівлі за адресою вул. Ветеранів праці, буд. 26 в м. Кривий Ріг, загальною площею 755,6 кв.м.

Дослідивши статутні документи ВАТ „Дніпромеханомонтаж” і ДП „КСУ „Механомонтаж №209” ВАТ „Дніпромеханомонтаж”, Книгу протоколів засідання правління ВАТ суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відчуження спірного майна без дозволу ВАТ „Дніпромеханомонтаж”, оскільки рішенням ВАТ „Дніпромеханомонтаж” надано дозвіл на укладання між відповідачами договору оренди з правом викупу, а не договору купівлі-продажу спірного майна.

Суд апеляційної інстанції помилково застосовує до відносин викупу об’єкту оренди норми ст. 289 ГК України, вважаючи, що викуп оформлюється договором оренди, в якому таке право передбачено. Між тим, дана стаття ГК України регламентує лише зміст договору оренди і не містить вимог щодо процедури викупу. Іншого способу оформлення викупу орендованого майна, крім укладання договору купівлі-продажу, чинне законодавство не передбачає. Також, в чинному законодавстві і статутних документах сторін спору відсутні норми, які передбачали б

необхідність повторного рішення засновника дочірнього підприємства на викуп (купівлю-продаж) орендованого майна, якщо таке право вже надано ним і передбачено, згідно ст. 289 ГК України, у в договорі оренди. За статтею 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Щодо доводів касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, які регламентують зміст судового рішення, при задоволенні позовної вимоги про витребування спірного майна, вони знайшли своє підтвердження, оскільки постанова не містить мотивування підстави витребування майна від добросовісного чи недобросовісного набувача, що тягне різні правові наслідки.

В частині припинення провадження стосовно ДП „КСУ „Механомонтаж №209” ВАТ „Дніпромеханомонтаж” судові акти не оскаржуються.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 постанови від 29.12.1976 N 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає ухвалені господарськими судами рішення і постанову такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підлягають скасуванню. Зважаючи на те, що фактичні обставини, які входять до предмету доказування у цій справі, з’ясовані судом апеляційної інстанції з достатньою повнотою, але припущено помилки у застосуванні норм матеріального права, колегія суддів вважає за можливе прийняти у справі нове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19,42 Конституції України, ст. 3, ст. 26,49 Закону України “Про власність”, ч.ч.2,4 ст. 10 Закону України „Про підприємства в Україні”, ст. 12 Закону України „Про господарські товариства”, ст. 26 Цивільного кодексу УРСР, ст.ст. 328, 388, 655,658 Цивільного кодексу України, ст. 17 Закону України «Про приватизацію державного майна», Декретом КМУ Про приватизацію цілісних майнових комплексів державних підприємств та їхніх структурних підрозділів, зданих в оренду № 57-93 від 20.05.1993 р.; Положенням про застосування способів приватизації майна державних підприємств N 56 від 04.02.93 р.; Порядком перетворення в процесі приватизації державних підприємств у відкриті акціонерні товариства від 7 грудня 1992 р. N 686, ст.ст. 111-5,111-7, 111-9 п.2, 111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована монтажна компанія "Механомонтаж" задовольнити.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.03.2008 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2007 року зі справи №39/582-07скасувати.

3. В позові відмовити.

В позові відмовити.

Головуючий                                                                                 І. А. Плюшко

Судді                                                                                                    С. С. Разводова

С. С.Самусенко