ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.08                                                                                           Справа№ 13/64

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Станька Л.Л., при секретарі Щигельській О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Рівненської автомобільної школи Товариства сприяння оборони України, м.Рівне

до відповідача: ТзОВ „УККАН”, м.Дрогобич

про стягнення 61914,51грн.

Представники сторін:

Від позивача: Новіцька О.С. –ю/к, Король Н.Б. –заст.директора по економ. роботі

Від відповідача: Карпін М.Й. - представник

Порушено провадження у справі за позовом Рівненської автомобільної школи Товариства сприяння оборони України, м.Рівне до ТзОВ „УККАН”, м.Дрогобич про стягнення 61914,51грн.

Попередній розгляд справи викладено в ухвалах суду від 31.03.08р. та від 22.04.08р.

З”ясовано:

на підставі рішення виконкому Рівненської міської Ради №116 від 09.12.1997 року та відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії РВ 00123, Рівненська автомобільна школа Товариства сприяння оборони України (далі - ТСОУ) є землекористувачем ділянки, загальною площею 7,8 га., що розміщена на вул. Курчатова,1 в м.Рівне. Вказана земельна ділянка фактично складається з двох відокремлених ділянок: ділянка №1, площею 3,8514 кв.м., виділена для обслуговування адміністративних, виробничих будівель автошколи, кордорому;           ділянка №2 площею 3,90 кв.м. виділена для обслуговування автодрому.

07          червня 2007 року, Рівненською автомобільною школою ТСОУ відчужено для

ТОВ "УККАН" майновий комплекс автодрому, до складу якого входить будівля

автодрому площею 124,8 кв.м., естакада оглядова, естакада металічна, дві залізничні

розвантажувальні-завантажувальні апарелі, чотири залізничних платформи, залізнична колія 30м. та додаткові споруди, за описом.

Договір купівлі-продажу укладено 07.06.2007 року, посвідчено нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Торкуновою Т.А. та викладено на спеціальних бланках серії ВЕО №813864, ВЕО №813864.

Позивачем вказується, що відповідачем належним чином зареєстроано лише право власності на нерухоме майно, право ж користування відповідною земельною ділянкою не оформлено, хоча позивачем в установленому законодавством порядку надано Рівненській міській раді згоду на вилучення у Рівненської автошколи ТСОУ і передачу ТОВ "УККАН" земельної ділянки, відведеної під автодром і його обслуговування, загальною площею 3,90 кв.м. Оскільки відповідачем не оформлено право користування земельною ділянкою,

позивач був змушений, в силу вимог ст. 96 ЗК України та ст. 2 Закону України "Про плату

за землю", нараховувати і з власних коштів сплачувати земельний податок за земельну

ділянку, що фактично вибула з його користування.

З жовтня 2007 року по січень 2008 року, відповідач, користуючись земельною ділянкою позивача, не відшкодовував йому відповідну частину земельного податку, що підлягала сплаті до бюджету ним, як землекористувачем. Виставлені йому на оплату рахунки залишені без належного реагування, і відшкодування пропорційної частини земельного податку взагалі.

Відповідно до розрахунку земельного податку, що сплачується позивачем до бюджету за належну йому на праві постійного користування земельну ділянку №2 (тобто ділянку, зайняту автодромом і відведену для його обслуговування), відповідачу визначено річну суму відшкодування на рівні 106640,82 грн. за 2007 рік, та 109621,20 грн. за 2008 рік.

Відтак, на думку позивача, відповідач заборгував позивачу земельного податку на суму 13330,09 грн. - за жовтень 2007 року, 13330,09 грн. - за листопад 2007 року, 13330,09 грн. - за грудень 2007 року, 10962,12 грн. - за січень 2008 року, 10962,12 грн. - за лютий 2008 року, а всього 61914,51 грн.

Відповідачем позов заперечено з підстав, викладених у відзиві на позов, зкрема, зазначено, що на даний час у відповідача відсутні підстави щодо сплати позивачу земельного податку, так як відсутній державний акт на право власності чи на право користування земельною ділянкою, відсутній також договір оренди .

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши докази у їх сукупності, господарським судо відзначається наступне:

згідно із ст. 125 Кодексу право власності на землю або право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує це право, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами, форми яких затверджуються КМУ.

Відповідно до ч.1 ст.13 та ч.3 ст.143 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Органам місцевого самоврядування можуть надаватися законом окремі повноваження органів виконавчої влади.

Згідно ст.ст.3,4,5,6,17,18,20 ЗУ “Про оренду землі” об”єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Одендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених Законом. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є районні, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та Кабінет Міністрів України в межах повноважень, визначених Законом. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, договором оренди землі та іншими законами України.

Статтею 2 Закону України „Про плату за землю" встановлено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді

земельного податку або орендної плати. Власники земельних ділянок та землекористувачі, крім орендарів, сплачують земельний податок, а за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Відповідно до ст.13 Закону України „Про плату за землю", підставою для

нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати

за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір

оренди такої земельної ділянки.

Документація земельного кадастру включає, зокрема, дані про реєстрацію права власності на землю, права користування земельними ділянками та договорів оренди землі, обліку кількості та якості земель.

Власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою податок сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році (ст. 15 Закону).

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків (ст. 41 Цивільного кодексу України).

п.7.5 ст.7 ЗУ „ Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-ІІІ від 21.12.2000р. (зі змінами і доповненнями) визначає персональну податкову відповідальність за погашення податкового боргу. Забороняється будь-яка уступка податкового зобов”язання або одаткового боргу платника податків третім особам.

Таким чином, на даний момент у відповідача відсутні підстави щодо сплати позивачу земельного податку, так як відсутній державний акт на право власності чи на право користування земельною ділянкою, відсутній також договір оренди .

Керуючись ст.ст.43,49,82,84,85 ГПК України, суд –

В и р і ш и в :

в задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя