ПОСТАНОВА

"02" червня 2008 р.

Справа № 14/106-2771

10 год. 30 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Руденка О.В.

при секретарі судового засідання Махнач Р.В.

Розглянув справу

за позовом Приватне підприємство "Перспектива" бульв. С.Петлюри, 6,Тернопіль,46000

до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі вул. Руська, 17,Тернопіль,46000 про визнання нечинними рішення Управління ПФУ в м. Тернополі №№542,543,544 від 21.05.2007р. про застосування фінансових санкцій.

За участю представників сторін:

Позивача: Снітинський Б.Є. - доручення № 11 від 03.05.07 р.;

Відповідача: Щепна І.М. - довіреність № 7185/04 від 02.06.2008 р.

Суть справи:

Приватне підприємство "Перспектива" звернулось в господарський суд Тернопільської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання нечинними правових актів індивідуальної дії.

Свої вимоги, підтримані в судовому засіданні його представником, позивач мотивував невідповідністю оспорюваних рішень фактичним обставинам та приписам нормативно - правових актів, що регламентують спірні правовідносини.

У запереченнях на позов, та згідно з поясненнями повноважного представника, відповідач позовні вимоги відхилив повністю, посилаючись на їхню безпідставність, зазначивши при цьому, що оскаржувані рішення винесені контролюючим органом в межах повноважень та у відповідності до чинного законодавства.

Учасникам судового процесу роз'яснено належні їм права та обов'язки, передбачені ст.ст. 49, 51, 130 КАС України.

Згідно до приписів ст.41 КАС України проводилась технічна фіксація судового процесу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

- Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Тернополі 21.05.2007 р. на підставі п.2.ч.9 ст.106 Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. (далі Закон про пенсійне страхування) прийняті рішення № 542, №543 та №544, згідно із якими до приватного підприємства "Перспектива" застосовані фінансові санкції та нараховано пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, а саме:

- рішенням №542 застосовано 137,45 грн. штрафу, що складає 10% від суми простроченого платежу та 50,89 грн. пені;

- рішенням №543 застосовано 1780,73 грн. штрафу, що складає 20% від суми простроченого платежу та 528,84 грн. пені;

- Рішенням №544 застосовано 4238,61 грн. штрафу, що складає 50% від суми простроченого платежу та 890,37 грн. пені.

Із долучених контролюючим органом до матеріалів справи розрахунків штрафних санкцій вбачається, що згідно з оспорюваними правовими актами індивідуальної дії до позивача застосовані фінансові санкції за несвоєчасну сплату ним сум страхових внесків, що виникли за період з 20.11.2006 року по 20.03.2007 року.

Наведені рішення оспорені суб'єктом господарювання у судовому порядку.

Оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін у засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

1.В силу статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із даними повідомлень про вручення поштових відправлень (копії у справі) ПП "Перспектива" отримало рішення № 542, № 543, № 544 від 21.05.2007 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені 25.05.2007 р. Позовна заява отримана судом 14.06.2007 року.

Відповідно до абзацу 2 ч.13 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пені та штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення. При цьому в цей же строк страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення.

Частиною 1 статті 100 КАС України визначено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін (доповнення до заперечення від 02.06.2008 року №7190/04 у матеріалах справи).

2.Відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, до яких належать страхувальники та Пенсійний фонд, регулюються, поряд із іншим, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № v0209569-03 (далі, - Закон) .

Відповідно до ст.64 Закону, контролюючим органом стосовно нарахування, обчислення та сплати страхових внесків є головні управління та управління Пенсійного фонду (територіальні органи виконавчої дирекції Пенсійного фонду України), які уповноважені здійснювати контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати зобов’язань платниками страхових внесків та застосовувати фінансові санкції за порушення строків сплати внесків.

Згідно ч.6 ст.20 Закону страхувальники (позивач по справі) зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період (календарний місяць - для позивача) не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідно ч.2 ст.106 даного нормативно - правового акту суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/ або не сплачені страхувальниками у строки, визначені ст.20 цього Закону вважаються простроченою заборгованістю і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Види та розміри фінансових санкцій визначені ч.9 ст.106 Закону, розмір пені - ч.8 ст.106 Закону №1058.

Відповідно до п.2 ч.9 ст.106 Закону за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі:

- 10% своєчасно не сплачених зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно;

- 20% зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно;

- 50% зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів.

Факти несвоєчасної сплати сум страхових внесків за період та в розмірах , що зазначені у розрахунках штрафних санкцій засвідчуються, поряд із іншим. і карткою особового рахунку страхувальника - юридичної особи (у справі).

Більше того, у судове засідання позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би спростовував як твердження контролюючого органу про несвоєчасну сплату суб'єктом господарювання сум страхових внесків, так і відомості, що містяться у розрахунках штрафних санкцій та оскаржуваних рішеннях.

Про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику.

З наведеного в сукупності суд констатує, що оспорювані правові акти індивідуальної дії прийняті контролюючим органом у межах повноважень та у визначений нормативно-правовими актами спосіб, ґрунтуються на фактичних обставинах та приписах законодавства, яке регламентує спірні правовідносини.

А зважаючи що частина 1 статті 71 КАС України покладає на позивача обов'язок довести ті обставини на яких ґрунтуються його вимоги, суд констатує відсутність належних та допустимих доказів, що можуть слугувати причиною для скасування правових актів індивідуальної дії, а відтак не вбачає правових підстав для задоволення позову.

У відповідності до ст. 94, 95, 97, 98 КАС України судові витрати по справі позивачу не відшкодовуються.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 6, 7, 86, 89, 94 - 98, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                            О.В. Руденко