ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.07.2008

Справа №2-15/5893-2008А

Суддя господарського суду АР Крим І.А. Іщенко, розглянувши матеріали адміністративної справи 17.07.2008 р. у судовому засіданні, що почалося у 10:00 за участю секретаря судового засідання І.О. Гукайло,

За участю представників:

Від позивача – Алієва З.І., довіреність № 77 від 08.01.2008 р., у справі

Від відповідача – не з’явився

ухвалив постанову по справі №2-15/5893-2008А у 10:20

За позовом Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго» (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Гайдара, 3а, ідентифікаційний код 03358593) в особі Євпаторійської філії ОП «Кримтеплокомуненерго» (97400, АР Крим, м. Євпаторія, вул.. Лінійна, 10, ідентифікаційний код 26178681)

До відповідача Виконавчого комітету Новоозернівської селищної ради (97491, АР Крим, м. Євпаторія, смт. Новоозерне, вул.. Героїв Десантників, 3)

Про визнання нечинним рішення

Обставини адміністративної справи: Орендне підприємство „Кримтеплокомуненерго" в особі Євпаторійської філії ОП „Кримтеплокомуненерго" звернулося до господарського суду АР Крим з позовом до Виконавчого комітету Новоозернівської селищної ради про визнання нечинним рішення виконавчого комітету Новоозернівської селищної ради № 52 від 10.04.2008р. “Про визнання виконавця послуг з теплопостачання селища”.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вказане рішення відповідача не ґрунтується на вимогах Закону України „Про місцеве самоврядування", Закону України „Про житлово-комунальні послуги" та Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, затвердженому Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25 квітня 2005 р. N60 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 19 травня 2005 р. за N 541/10821.

Відповідач явку представника у судове засіданні жодного разу не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, вимоги суду не виконав, письмових заперечень по суті спору не надав, про час та місце розгляду справи був поінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією з повідомленням.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній матеріалів в порядку частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, представлені сторонами докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Рішенням виконавчого комітету Новоозернівської селищної ради за № 52 від 10.04.2008 р. „Про визначення виконавця послуг теплопостачання селища", відповідач визначив виконавцем послуг теплопостачання селища Орендне підприємство «Кримтеплокомуненерго» в особі Євпаторійської філії, в експлуатації якого знаходиться котельня с. Новоозерне. Комунальному підприємству “Уют-Н” як балансоутримувачу жилих будинків дозволено передати в оренду Євпаторійській філії ОП „Кримтеплокомуненерго" внутрибудинкові мережі теплопостачання, Виконавцю послуг теплопостачання селища, на підставі статей 21 та пункту 2.1 статті 22 Закону України «Про теплопостачання» укласти прямі договори з володільцями квартир (наймачами) как юридичну підставу здійснюваних з ними розрахунків.

Позивач звернувся з позовом до суду про визнання вказаного рішення нечинним, оскільки воно на його думку суперечить нормам чинного законодавства України.

Суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається зі спірного рішення, воно винесено на виконання Закону України „Про житлово-комунальні послуги", відповідно до якого до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, в тому числі, визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Пункт 4.1 Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25 квітня 2005 р. N 60 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2005 р. № 541/10821, визначає, що виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення (далі - комунальні послуги) може бути виробник зазначених послуг, виконавець послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків чи інший суб'єкт господарювання, з яким дійшли домовленості про надання таких послуг та який відповідає вимогам пункту 1.3 Порядку.

Статтею 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що виробник - це суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

З огляду на те, що предметом діяльності ОП „Кримтеплокомуненерго" та його філій, відповідно до довідки статистики, є виробництво та розподілення тепла, монтаж систем опалення, вентиляції та кондиціонування повітря, виробництво нагрівальних котлів, технічний контроль та аналіз, суд приходить до висновку, що позивач та його філії є виробниками житлово-комунальних послуг з централізованого опалення.

В той же час, суд вважає, що визначення їх виконавцем цих послуг не ґрунтується на вимогах законодавства з наступних підстав.

З пункту 4.1 Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді слідує, що виконавцем послуг, зокрема, з централізованого опалення, може бути виробник зазначених послуг, виконавець послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків чи інший суб'єкт господарювання, з яким дійшли домовленості про надання таких послуг та який відповідає вимогам пункту 1.3 Порядку.

В свою чергу, згідно з пунктом 1.3 даного Порядку виконавцем житлово-комунальних послуг, визначених у пункті 1.1 Порядку (в тому числі послуги з теплопостачання), може бути суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання відповідних житлово-комунальних послуг та який може забезпечити виконання обов'язків, визначених у частині другій статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Отже, виходячи з вищевказаних положень законодавства, виконавцем послуг може бути визнано особу за наявності сукупності наступних ознак: особа повинна бути суб'єктом господарювання; предметом її діяльності є надання відповідних житлово-комунальних послуг; ця особа може забезпечити виконання обов'язків, визначених у частині другій статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"; з нею досягнута домовленість про надання таких послуг.

Слід зазначити, що стаття 21 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", яка визначає обов'язки виконавця послуг, до обов'язків „Виконавця" відносить, в тому числі, здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; підготовку та укладення із споживачем договору на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором; проведення підготовки жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; розгляд претензій та скарг споживачів, утримання в належному технічному стані та здійснення технічного обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством та інше.

В той же час, пунктами 31, 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005р., які регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі послуги), визначають, що саме виконавець має право доступу, у тому числі несанкціонованого, в приміщення споживача для ліквідації аварій відповідно до встановленого законом порядку та інші права відповідно до законодавства, а також зобов'язаний контролювати установлені міжповерхові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж), проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акта, а також виконувати інші обов'язки відповідно до законодавства.

Такі функції по обслуговуванню внутрішньобудинкової та квартирної системи ОП „Кримтеплокомуненерго" не здійснює, оскільки законодавством ці обов'язки покладені на балансоутримувачів будинків і споруд.

Так, відповідно до статті 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Крім того, відповідно до вищезазначених Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Таким чином, ОП „Кримтеплокомуненерго", володіючи на умовах договору оренди магістральними тепловими мережами і джерелами теплопостачання (котельні, теплові пункти), є тільки виробником теплової енергії, тобто, виробляє (створює) житлово-комунальні послуги (стаття 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги"), а не надає ці послуги кінцевому споживачу - населенню. Кінцевому споживачу ці послуги надає той суб'єкт, у власності (на балансі) якого знаходяться внутрішньобудинкові мережі.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що згідно зі статтею 1 Закону України „Про теплопостачання" теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

У зв'язку з викладеним, її споживання можливо тільки на підставі договору. У всіх договорах на відпуск теплової енергії вказана межа балансової приналежності (відповідальності), що визначено Типовою формою вказаного договору. Тобто, ОП „Кримтеплокомуненерго" подає теплову енергію до балансової межі житлових будинків, по теплотрасах, що знаходяться на балансі орендного підприємства. Безпосередньо квартиронаймачам і власникам квартир теплова енергія подається по внутрішньобудинкових мережах, які знаходяться на балансі власника будинку або балансоутримувача.

ОП „Кримтеплокомуненерго" не має договорів постачання теплової енергії, укладених безпосередньо з мешканцями житлових будинків, а здійснює постачання теплової енергії у житлові будинки на підставі договорів, укладених з житлово-експлуатаційними організаціями.

З огляду на це, спільним Листом Міністерства палива та енергетики Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства за № 01/32-98/6/15-86 від 04.02.2003р., теплопостачальним організаціям рекомендовано на період внесення змін і доповнень до нормативних документів дотримуватись вимог укладених договорів на постачання теплової енергії.

Відповідач не представив суду жодного доказу того, що між сторонами по справі на договірних засадах була досягнута домовленість про те, що позивач буде виконувати обов'язки виконавця послуг з теплопостачання в смт. Новоозерне.

Викладене свідчить про те, що ОП „Кримтеплокомуненерго" не може забезпечити виконання всіх обов'язків, передбачених статтею 21 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", тобто, не відповідає вимогам пункту 1.3 Порядку, а тому визначення його чи його філій в якості виконавця послуг суперечить чинному законодавству.

В силу частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи повинні діяти тільки з підстав, в межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Пунктом 3 статті 24 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” також передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

З огляду на викладене, спірне рішення винесено безпідставно, адже не ґрунтується на чинному законодавстві України, а також без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Слід також зазначити, що в даному випадку визначення спірним рішенням ОП „Кримтеплокомуненерго" в особі Євпаторійської філії виконавцем послуг з теплопостачання у житловому фонді тягне за собою покладення на нього додаткових обов'язків, що суперечить частині 1 статті 19 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а також статті 14 Цивільного кодексу України, відповідно до якої цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства і особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Суд виходить також з того, що обставини щодо неправомірності визначення виконавцем послуг як ОП „Кримтеплокомуненерго" (головного підприємства), так і Євпаторійської філії ОП „Кримтеплокомуненерго" (відокремленого структурного підрозділу), що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі його функцій (пункт 2.2 Положення „Про Євпаторійську філію ОП „Кримтеплокомуненерго", стаття 95 Цивільного кодексу України), були встановлені наявними в матеріалах справи судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, всупереч даній нормі, відповідач будь-яких доказів правомірності своїх дій та свого рішення суду не надав.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 3,40 грн. з Державного бюджету України на підставі частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись статтями. 94, 152, пунктом 1 статті 153, 160, 163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати нечинним рішення виконавчого комітету Новоозернівської селищної ради № 52 від 10.04.2008 р. “Про визнання виконавця послуг з теплопостачання селища”.

3. Стягнути з місцевого бюджету Новоозернівської селищної ради на користь Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго» (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Гайдара, 3а, ідентифікаційний код 03358593, р/р 3603 в ОКБ МФО 324485) в особі Євпаторійської філії ОП «Кримтеплокомуненерго» (97400, АР Крим, м. Євпаторія, вул.. Лінійна, 10, ідентифікаційний код 26178681, р/р 1701 в УСБ м. Євпаторія МФО 324076) судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3,40 грн.

Судом роз’яснено сторонам положення статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно якої Постанова суду, яка набрала законної сили, є обов’язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дійсну Постанову направити на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.