ПОСТАНОВА

"17" липня 2008 р.

Справа № 10/72-1909

15 год. 00 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

судді Півторака М.Є.

за участю секретаря судового засідання Клим Т.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна», с. Скорики Підволочиського району Тернопільської області

до відповідача: 1. Державної податкової інспекції у Підволочиському районі, смт. Підволочиськ, Зелена, 1 Тернопільської області

до відповідача 2. Головного управління Державного казначейства України у Тернопільській області, м. Тернопіль, бульвар Шевченка, 39

За участю представників:

позивача: Славського А.М. –представника, довіреність №102 від 25.02.2008р.;

відповідача: 1. Лещук Н.В. –головного державного податкового інспектора відділу правової експертизи нормативно-правових актів, договорів та розгляду звернень юридичного управління ДПА ДПІ у Підволочиському районі, довіреність № 12833/10 від 21.12.2007р.;

відповідача 2. Чепанівського В.Р. –головного спеціаліста-юрисконсульта Головного управління Державного казначейства у Тернопільській області, довіреність №24 від 02.01.2008р.

В судовому засіданні представникам позивача та відповідача роз'яснено належні їм права і обов'язки, передбачені ст. 49, 51, 54, 59, КАС України.

За відсутності відповідного клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи:

До господарського суду Тернопільської області звернулося з позовом Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Україна», с. Скорики Підволочиського району Тернопільської області Державної податкової інспекції у Підволочиському районі, смт. Підволочиськ, Зелена, 1 Тернопільської області про визнання недійсними:

- податкове повідомлення-рішення Відповідача за №/0 від 12.02.2008р. про завищення суми бюджетного відшкодування в розмірі 54 059 грн., яка відшкодована Позивачу і штрафні санкції в розмірі 27 029,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення Відповідача за №/0 від 12.02.2008р. про завищення суми бюджетного відшкодування в розмірі 34 552 грн., яка відшкодована Позивачу і штрафні санкції в розмірі 1 726 грн.;

- податкове повідомлення-рішення Відповідача за №/0 від 12.02.2008р. про завищення суми бюджетного відшкодування в розмірі 15 153 грн., яка відшкодована Позивачу і штрафні санкції в розмірі 7 576,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення Відповідача за №/0 від 12.02.2008р. про завищення суми бюджетного відшкодування в розмірі 30 340 грн., яка відшкодована Позивачу і штрафні санкції в розмірі 15 170 грн.;

- податкове повідомлення-рішення Відповідача за №/0 від 12.02.2008р. про нарахування сум податкового зобов’язання і штрафні санкції в розмірі 356 грн.

Окрім того просить постановити рішення про підтвердження податкового кредиту:

- по податковій декларації з ПДВ за якою здійснюються розрахунки з бюджетом за квітень місяць в розмірі 55 620 грн.;

- по податковій декларації з ПДВ за якою здійснюються розрахунки з бюджетом за травень місяць в розмірі 16 570 грн.;

- по податковій декларації з ПДВ за якою здійснюються розрахунки з бюджетом за червень місяць в розмірі 36 838 грн.;

- по податковій декларації з ПДВ за якою здійснюються розрахунки з бюджетом за липень місяць в розмірі 60 422 грн.;

- по податковій декларації з ПДВ за якою здійснюються розрахунки з бюджетом за серпень місяць в розмірі 33 242 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що суми податкового кредиту утворились внаслідок сум податку на додану вартість сплаченого товариством у зв’язку з придбанням товарів, вартість яких відноситься до складу власних валових витрат виробництва, що припадає на реалізовані ним молоко і м'ясо в живій вазі переробним підприємством на підставі п. 6.2.6. ст. 6 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997р., згідно з яким операції з поставки сільськогосподарськими товаровиробниками переробним підприємствам молока та м’яса в живій вазі обкладаються ПДВ за нульовою ставкою і включаються до загальної декларації за якою здійснюються розрахунки з бюджетом.

А також, згідно п. 7.7. ст. 7 Закону України, який встановлює порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті або відшкодуванню з Державного бюджету України господарству було підтверджено Підволочиською РДПІ і відшкодовано на розрахунковий рахунок відповідні суми ПДВ.

У судовому засіданні та у представленому запереченні на адміністративний позов від 03.06.2008 року державна податкова інспекція у Підволочиському районі адміністративного позову не визнає, вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає.

Стверджує, що СГ ТОВ «Україна»згідно даних перевірки, станом на 08.02.2008р. порушено п. 11.21.ст. 11 ЗУ «Про подати на додану вартість»та п.2, п. 12 Постанови КМ України, в результаті завищено заявлену суму бюджетного відшкодування на суму 134 104 грн.; п. п. 7.7.1. п.7.7. ст. 7 ЗУ, в результаті чого завищено податковий кредит по деклараціях з ПДВ №1 в розмірі 165 632 грн. та просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Вказує на те, що суми від’ємного значення податку на додану вартість, які виникли у сільськогосподарських товаровиробників в результаті здійснення операцій з поставки переробним підприємствами молока та м’яса живою вагою за нульовою ставкою, включаються до спеціальної декларації, за якою не здійснюються розрахунки з бюджетом, а встановлені в ході проведення перевірки порушення щодо неправомірності віднесення сум ПДВ до декларації №3 (загальної) замість Декларації №1, відповідає дійсності та законодавчим актам.

Головне Управління державного казначейства України у Тернопільській області за №13-07-07/240-1727 від 03.06.2008р. позовні вимоги не визнає та заперечує, оскільки, спільним наказом Державної Податкової Адміністрації України, Міністерства фінансів України та державного казначейства України від 03.08.04р. «451/501/132, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.08.04р. за №971/9570, передбачено, що відшкодування податку на додану вартість здійснюється органами Державного казначейства на підставі висновків згідно з реєстрами суб’єктів підприємницької діяльності на відшкодування податку на додану вартість, які надаються як регіональними податковими органами, так і Державною податковою адміністрацією України Отримавши висновки згідно з реєстрами субєктів підприємницької діяльності на відшкодування податку на додану вартість, органи Державного казначейства протягом п’яти операційних днів після отримання висновку перераховують кошти з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку.

Таким чином , відшкодування податку на додану вартість здійснюються органами Державного казначейства на підставі висновків згідно з реєстрами суб’єктів підприємницької діяльності на відшкодування ПДВ податкових органів або за рішенням суду.,

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, оцінивши представлені докази в їх сукупності, господарський суд встановив наступне:

Державною податковою інспекцією у Підволочиському районі 08 лютого 2008 року проведено перевірку сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна», за результатами, якої складено Акт№220/23/03781989 про результати виїзної позапланової документальної перевірки Сільськогосподарського товариства «Україна»(код за ) з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за квітень-серпень 2007 року.

Перевіркою було підтверджено заявлену суму С/Г ТОВ «Україна»суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за: квітень 2007 року в сумі 42 040 грн.; травень 2007 року –2 534 грн. та серпень 2007 року –5 825 грн.; в порушення п. 11.21 ст. 11 Закону України «Про податок додану вартість», п. 2, п. 12 Постанови КМУ від 12.05.1999р. №805 “Про затвердження Порядку нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі” суб’єктом господарювання завищено податковий кредит по деклараціях з ПДВ №3 (по розрахунках з бюджетом) на суму 165 632 грн. та відповідно занижено податковий кредит по деклараціях з ПДВ №1 на суму 165 632 грн.; завищено від’ємне значення різниці між сумою податкового кредиту та сумою податкових зобов’язань з податку на додану вартість на 161 934 грн.; занижено суб’єктом господарювання до нарахування та сплати до бюджету на додану вартість у розмірі 3 698 грн.

На підставі даного Акту перевірки 08.02.2000р. Державно податковою інспекцією у Підволочиському районі прийняті:

- податкове повідомлення-рішення №/0 від 12.02.2008р., яким згідно п. п. “б”, “в” п. п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 та п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” встановлено порушення п.п. 7.7.1 п. 7.7. ст. 7, п. 11.21 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість»п. 2. п. 12 Постанови КМУ від 12.05.1999 року №805, яким визначено суму податкового зобов’язання в розмірі 356 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №/0 від 12.02.2008р., яким згідно п. п. “б”, “в” п. п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 та п. п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” встановлено порушення п. 11.21. ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість»п. 2. п. 12 Постанови КМУ від 12.05.1999 року №805, яким визначено суму податкового зобов’язання в розмірі 27 029,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №/0 від 12.02.2008р., яким згідно п. п. “б”, “в” п. п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 та п. п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” встановлено порушення п. 11.21. ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість»п. 2. п. 12 Постанови КМУ від 12.05.1999 року №805, яким визначено суму податкового зобов’язання в розмірі 17 276 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №/0 від 12.02.2008р., яким згідно п. п. “б”, “в” п. п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 та п. п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” встановлено порушення п. 11.21. ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість»п. 2. п. 12 Постанови КМУ від 12.05.1999 року №805, яким визначено суму податкового зобов’язання в розмірі 7 576,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №/0 від 12.02.2008р., яким згідно п. п. “б”, “в” п. п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 та п. п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” встановлено порушення п. 11.21. ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість»п. 2. п. 12 Постанови КМУ від 12.05.1999 року №805, яким визначено суму податкового зобов’язання в розмірі 15 170 грн.

Як слідує із матеріалів справи та пояснень представників сторін у засіданні, вказаний вище акт ненормативного характеру оскаржувався позивачем із застосуванням процедури апеляційного узгодження податкового зобов'язання в порядку визначеному пунктом 5.2 статті 5 Закону України № 2181.

Рішенням Державної податкової інспекції у Підволочиському районі за 2253/10-015 від 03 березня 2008 року вирішено продовжити строк розгляду первинної скарги С/Г ТОВ «Україна»до 07 квітня 2008 року.

Згідно до п. п. 1.8 ст. 1 Закону України „Про податок на додану вартість від 03.04.1997р. №168/97-ВР, який визначає платників податку на додану вартість, об’єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету, бюджетне відшкодування –сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до п. п. 7.7.1 п. 7.1 ст. 7 Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов’язання згідно звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

ДПІ у Підволочиському районі в обґрунтування правомірності прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень посилається на висновки, зроблені під час проведення перевірок, зокрема, що пільговий режим оподаткування сільськогосподарських товаровиробників при продажі продукції тваринництва передбачено “Порядком нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі”. У зв’язку з набранням чинності Постанови КМУ від 28.03.2007р. №596 “Про внесення змін до постанов КМУ від 26.02.1999р. №271 і від 12.05.1999р. №805” пунктом 2 цієї Постанови не передбачено, що податковий кредит, який складається із сум податку на додану вартість, сплачений сільськогосподарськими товаровиробниками у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу власних валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації, включаються до податкової декларації платника податку за звітний період, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом, з відшкодуванням з бюджету податкового кредиту за цією декларацією.

Згідно з п. п. 6.2.6 п. 6.2 ст. 6 Закону України “Про податок на додану вартість” до 01 січня 2009 року операції з поставки переробним підприємствам молоко та м’яса живою вагою сільськогосподарськими товаровиробниками всіх форм власності і господарювання оподатковуються за нульовою ставкою.

Представник Державної податкової інспекції у судовому засіданні вказує на те, що ця норма встановлює лише розміри ставки податку, а право акумуляції сільськогосподарськими підприємствами усіх форм власності сум податку на додану вартість за реалізовані ними молоко, худобу, птицю, вовну, а також за молочну продукцію та м’ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах та порядок виплати їм дотацій переробними підприємствами визначено п. 11.21 ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість”, яким уповноважено КМУ визначити порядок нарахування і використання зазначених коштів.

Також зазначає, що постановою КМУ від 12.05.1999р. №805 не передбачено норми, згідно з якою б суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) сільськогосподарськими товаровиробниками по операціях з придбання товарів (послуг) та використаних в межах господарської діяльності, пов’язаної з операціями з поставки переробним підприємствам молока і м’яса живою вагою, включалися до податкової декларації, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом.

Таким чином, перевіряючими в Акті перевірки зазначено, що суми від’ємного значення податку на додану вартість, що виникали у сільськогосподарських товаровиробників у результаті здійснення операцій з поставки переробним підприємствам молока та м’яса живою вагою за нульовою ставкою, включаються до спеціальної декларації, за якою не здійснюються розрахунки з бюджетом.

Позивач не погоджується з доводами Державної податкової інспекції у Підволочиському районі та просить суд врахувати, що відповідно до Довідки ДПІ у Підволочиському районі №834/15/03781989 від 19.07.2007р. в результаті перевірки, проведеної на підставі п. п. 7.7.5 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», підтверджено, що заявлене бюджетне відшкодування ПДВ в сумі 54 976 грн. задеклароване платником у декларації з ПДВ за травень 2007 року №709 від 20.06.2007р. відповідає сумі бюджетного відшкодування, визначеній документальною невиїзною перевіркою; Довідки №939/15/03781989 від 14.08.2007р. в результаті перевірки, проведеної на підставі п. п. 7.7.5 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», підтверджено, що заявлене бюджетне відшкодування ПДВ в сумі 15 153 грн. задеклароване платником у декларації з ПДВ за червень 2007 року №8717 від 20.07.2007р. відповідає сумі бюджетного відшкодування, визначеній документальною невиїзною перевіркою; Довідкою №093/15/03781989 від 19.09.2007р. в результаті перевірки, проведеної на підставі п. п. 7.7.5 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», підтверджено, що заявлене бюджетне відшкодування ПДВ в сумі 34 552 грн. задеклароване платником у декларації з ПДВ за липень 2007 року №10798 від 20.08.2007р. відповідає сумі бюджетного відшкодування, визначеній документальною невиїзною перевіркою; Довідкою №1243 від 19.10.2007р. в результаті перевірки, проведеної на підставі п. п. 7.7.5 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», підтверджено, що заявлене бюджетне відшкодування ПДВ в сумі 59 884 грн. задеклароване платником у декларації з ПДВ за серпень 2007 року відповідає сумі бюджетного відшкодування, визначеній документальною невиїзною перевіркою.

Окрім того, вищезазначене підтверджується представленими платіжними дорученнями по відшкодуванню ПДВ, а саме: №217 від 22.06.2007р. за квітень в сумі 42 040 грн.; №246 від 25.07.2007р. за травень –54 976 грн.; №78 від 22.08.2007р. за червень –15 153 грн.; №295 від 24.09.2007р. за липень –34 552 грн. та №314 від 26.10.2007р. за серпень –59 884 грн.

У відповідності до пунктів 2, 12 Постанови КМУ від 12.05.1999р. №805 “Про затвердження Порядку нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі”(в редакції станом на дату здійсненні позивачем відповідних дій та подання податкових декларацій) сільськогосподарські товаровиробники поставляють переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі відповідно до укладених договорів з нарахуванням податку на додану вартість за нульовою ставкою. Сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету сільськогосподарськими підприємствами усіх форм власності за поставлені ними молоко, худобу, птицю, вовну, а також за молочну продукцію та м'ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах, повністю залишається у розпорядженні цих сільськогосподарських підприємств і спрямовується на підтримку власного виробництва тваринницької продукції та продукції птахівництва.

Згідно п. 11.21 ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість” сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету сільськогосподарськими підприємствами усіх форм власності за реалізовані ними молоко, худобу, птицю, вовну, а також за молочну продукцію та м'ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах, повністю залишається у розпорядженні цих сільськогосподарських підприємств і спрямовується на підтримку власного виробництва тваринницької продукції та продукції птахівництва.

Як підтверджується матеріалами справи позивачем по справі були подані декларації з податку на додану вартість за 04 місяць 2007 року, за 5 місяць 2007 року, за 6 місяць 2007 року, за 07 місяць 2007 року та за 08 місяць 2007 року. Згідно розрахунків сум бюджетного відшкодування, а також заяви про повернення сум бюджетного відшкодування С/Г ТОВ “Україна” визначено бюджетне відшкодування в сумі 46 853 грн., 54 976 грн., 15 153 грн., 34 552 грн. та 59 884 грн. відповідно.

Державна податкова інспекція у Підволочиському районі посилається на те, що С/Г ТОВ “Україна” неправомірно відніс до податкового кредиту по декларації з ПДВ №3 суми податку, які повинні відображатись в складі податкового кредиту по декларації з ПДВ №1, у зв’язку з цим зависив податковий кредит по декларації №3 та відповідно занизив його по декларації №1.

Так, положеннями п. 11.21 ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість” та п. 12 Постанови КМУ від 12.05.1999р. №805 “Про затвердження Порядку нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі”, на порушення яких посилається податковий орган, а також п. 11.29 ст. 11 Закону №168 передбачено спеціальний режим використання (акумулювання) сум ПДВ за ставкою оподаткування 20% та звітності сільськогосподарських товаровиробників (декларації з ПДВ №1) по окремих операціях, за якими не здійснюються розрахунки з бюджетом.

Згідно з п. 6.2 ст. 6 Закону №168 і п. 2 Порядку сільськогосподарські товаровиробники поставляють переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі з нарахуванням податку на додану вартість за нульовою ставкою.

Для вчинення вказаних в п. 6.2 ст. 6 Закону №168 поставок, сільськогосподарські товаровиробники в свою чергу здійснюють операції по придбанню товарів, робіт, послуг, сплачуючи їх постачальникам суми ПДВ у складі вартості товарів, робіт, послуг. Сплачені суми податку у зв’язку з придбанням таких товарів, робіт послуг і були включенні позивачем до свого податкового кредиту в декларації №3 (загальна) за правилами ст. 7 Закону про ПДВ.

Спірні операції не торкаються зазначеного спеціального режиму, зокрема, передбаченого п. 11.21 ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість”.

У зв’язку з цим, в порушення вимог ст.ст. 19, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 9, 11, 70, 71 КАС України недоведеними є висновки податкової інспекції про порушення позивачем п. 11.21 ст. 11 Закону №168.

Також, необґрунтованими є доводи ДПІ у Підволочиському районі про порушення платником п. п. 2, 12 Порядку, оскільки останній розроблено відповідно до пункту 11.21 статті 11 Закону України “Про податок на додану вартість” та він, на відміну від Закону №168 самостійно не визначає платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування операцій, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету.

Правильність відображення суб’єктом господарювання податкового кредиту з ПДВ в декларації №3 стверджується також листами Мінагрополітики України від 13.02.2008р. №37-21-111/1914,06.03.2008р. та частково Мінюсту від 26.02.2008р. № 20-14-67.

Разом з тим, виходячи з приписів ст.ст. 2, 105, 162 КАС України не можуть бути самостійним предметом судового розгляду вимоги позивача про визнання права на відшкодування з бюджету податку на додану вартість згідно декларації за квітень 2007 рік на суму 55 620 грн., згідно декларації за травень 16 570 грн., підтвердження податкового кредиту за червень 2007 року в розмірі 36 838 грн., підтвердження податкового кредиту за липень 2007 рік на суму 60 422 грн. та за серпень на суму 33 24 грн.. Відтак, провадження у справі щодо вказаних позовних вимоги підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Згідно вимог ст. ст. 69, 71 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 1, 2 Роз’яснення президії Вищого Арбітражного Суду України від 26.01.2000 року №02-5/35 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів” акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

За таких обставин, суд, розглянувши матеріали справи, прийшов до висновку, що органом Державної податкової інспекції у Підволочиському районі при здійсненні перевірки неповно та без всебічної оцінки обставин зроблено суперечливі нормам законодавства висновки, що призвело до прийняття неправомірних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України судове рішення, ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Стаття 258 КАС України передбачає, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Разом з тим, судовий збір, сплачений у більшому розмірі, ніж встановлено законом, повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись статтями ст. ст. 49, 51, 54, 59, 70, 71, 94, 98, 138, 157 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України “ Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами“, закону України «Про податок на додану вартість» господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Підволочиському районі від 12 лютого 2008 року № /0, №/0, №/0, №/0 та №1/0 з моменту їх прийняття.

3. В частині позовних вимог щодо визнання за сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Україна»права на відшкодування з бюджету податку на додану вартість згідно податкової декларації за квітень місяць в розмірі 55 620 грн.; за травень місяць в розмірі 16 570 грн.; за червень місяць в розмірі 36 838 грн.; за липень місяць в розмірі - 60 422 грн. та за серпень місяць в розмірі 33 242 грн. –провадження у справі закрити.

4.Стягнути з Державного бюджету України на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна», ідентифікаційний код 03781989 – 3,40 грн. в повернення сплаченого судового збору.

5. Виконавчий лист видати за заявою С/Г ТОВ «Україна».

6. Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі до адміністративного суду апеляційної інстанції, та протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

7.Постанова складена в повному обсязі 18 липня 2008 року.

Суддя                                        М.Є. Півторак