ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"19" серпня 2008 р. Справа № 3/95

За позовом Відкритого акціонерного товариства "Луцькпластмас"

до відповідача Володимирецького споживчого товариства

про стягнення боргу в сумі 4764 грн. 16 коп.

Суддя Мамченко Ю. А.

Представники:

від позивача: Панкевич В.М. (довіреність №295 від 14.07.2008 року);

від відповідача: не з’явився

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач –Відкрите акціонерне товариство «Луцькпластмас»звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до Володимирецького споживчого товариства про стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 4764 грн. 16 коп. з них: 2863 грн. 22 коп. основного боргу, 271 грн. 26 коп. пені, 135 грн. 08 коп. трьох відсотків річних та 1494 грн. 60 коп. інфляційних збитків.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві.

Відповідач в відзиву на позовну заяву не надав, в судове засідання не з’явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення №3979190.

За таких обставин, керуючись ст.75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу та вирішити спір без участі відповідача за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника позивача, вивчивши подані ним письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

При винесенні рішення суд

ВСТАНОВИВ

27.02.2005 року на виконання господарського договору між Відкритим акціонерним товариством «Луцькпластмас»та Володимирецьким споживчим товариством, укладеного у спрощений спосіб, згідно накладної №РН-0000224 від 07.02.2005 року ВАТ «Луцькпластмас»був переданий у власність товар (пластмасові вироби в асортименті), який отриманий відповідачем через Римарчук Р.В. за довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей серії ЯИЦ №230232 від 07.02.2005 року.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст.205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі, сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин для якого не встановлена обов'язкова письмова форма вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч.2 ст.202 Цивільного кодексу правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Статтею 626 Цивільного Кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 639 Цивільного Кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо оформлення договору не встановлені законом.

Відтак своїми діями сторони засвідчили існування між ними договірних відносин.

Заборгованість відповідача за отриманий товар становить 2863 грн.22 коп..

В матеріалах справи відсутні докази оплати Володимирецьким споживчим товариством боргу за поставлений позивачем товар .

Частиною 2 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

17.10.2005 року Відкритим акціонерним товариством «Луцькпластмас»відповідачу направлена вимога про проведення розрахунків за поставлений товар, що підтверджується копією фіскального чеку від 17.10.2005 року.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься в Господарському кодексі України. Так, в ч.1 ст.193 ГК України зазначає, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Позивачем за період з 17.11.2005 року по 13.06.2008 року нараховано три відсотки річних, що становить 135 грн. 08 коп.; та збитки від інфляції за період з листопада 2005 року по червень 2008 року в розмірі 1494 грн. 60 коп..

Позивачем на суму боргу в розмірі 2843 грн. 00 коп. нараховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 17.11.2005 року по 17.05.2006 року, що становить 271 грн. 26 коп.. Відповідачем не заявлено про застосування строку позовної давності.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 1 статті 231 ГК України передбачає, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З врахуванням вищевикладеного позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 4764 грн. 16 коп. з них: 2863 грн. 22 коп. основного боргу, 271 грн. 26 коп. пені, 135 грн. 08 коп. трьох відсотків річних та 1494 грн. 60 коп. інфляційних збитків підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню з покладенням на відповідача витрат по сплаті держмита та витрат по оплаті інформаційно-технічних послуг по забезпеченню судового процесу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Володимиреького споживчого товариства (34300, Рівненська область, Володимирецький район, с.Володимирець, вул. Київська, буд. 24, ) на користь Відкритого акціонерного товариства «Луцькпластмас» (43020, Волинська область, м. Луцьк, вул. Рівненська, 76а, р/р №2001 в ВГРУ КБ «Приватбанк», МФО 303440, ) 2863 грн. 22 коп. основного боргу, 271 грн. 26 коп. пені, 135 грн. 08 коп. трьох відсотків річних та 1494 грн. 60 коп. інфляційних збитків, а також витрати на сплату державного мита в розмірі 102 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн. 00 коп..

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Мамченко Ю. А.

Повний текст рішення суддею підписано "26" серпня 2008 року