ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

14.07.2008

Справа №2-13/1311.1-2008

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Кримської філії, м. Сімферополь вул. Р. Люксембург ,1

До відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія «Кримтел», м. Сімферополь вул. 1 Кінної Армії , 21а кв. 51

Про врегулювання розбіжностей.

Суддя Жукова А.І.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Луценко Т.М. – представник, дов. від 14.05.2008 року.

Від відповідача – Гончаренко В.С. – представник, дов. від 01.07.2005 року.

Суть спору: Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Кримської філії звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія "Кримтел" про врегулювання розбіжностей по договору "Про надання місця в телефонній каналізації ВАТ "Укртелеком" №237и-03-05 від 06.12.2005 року та прийняття такого рішення: прийняти та затвердити в редакції позивача відповідно до проекту договору № 237и-03-05 від 06.12.2005 року умови, які визначені п.п. 1.2, 2.2.1, 2.3.3, 3.1, 3.4, 10.6; інші умови договору вважати врегульованими сторонами у досудовому порядку відповідно до проекту договору № 237и-03-05 від 06.12.2005 року та протоколу розбіжностей до нього від 06.03.2006 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дані, вказані в додатку № 1 в редакції відповідача, не відповідають наявним у позивача даним, що свідчить про прокладення кабелю у телефонній каналізації без дозволу позивача, що є порушенням встановленого порядку надання місця в телефонній каналізації та має за мету уникнути обов'язку відповідача сплатити вартість наданих послуг. Крім того, позивач зазначає, що як вбачається з затверджених позивачем та відповідачем актів звіряння кількості каналів кабельної каналізації, наданих для прокладення кабелю ТОВ ВК "Кримтел", станом 01.02.2002 року та на 01.04.2005 року визначена протяжність кабелів, що прокладені ТОВ ВК "Кримтел" у телефонній каналізації ВАТ "Укртелеком", а додаток № 1 в редакції відповідача не відповідає також цим актам, що є підтвердженням обґрунтованості вимог позивача.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 10.04.2007 року (суддя Проніна О.Л.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.08.2007 року (судді: Прокопанич Г.К. –головуючий, Щепанська О.А., Гонтар В.І.) по справі № 2-26/7879-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим у задоволенні позову відмовлено.

Мотивуючи судові рішення господарські суди з посиланням на статтю 181 Господарського кодексу України, Закон України "Про ціни і ціноутворення" зазначають про те, що позовні вимоги носять характер переддоговірного спору, а тому підлягають врегулюванню на підставі норм Господарського кодексу України та спеціального законодавства, яким є Закон України "Про телекомунікації". Крім того, суд також зазначає, що неправомірними є посилання позивача на необхідність встановлення вільної ціни для розрахунків за договором та обов'язковості її прийняття відповідачем, оскільки, відповідно до статті 3 Закону України "Про ціни та ціноутворення" формування цін направлено, насамперед, на створення рівних економічних умов і стимулів для розвитку всіх форм власності, економічної самостійності підприємств, збалансування ринку засобів виробництва, товарів і послуг та протидії монопольним тенденціям виготовлювачів продукції, товарів і послуг.

Не погоджуючись з постановою суду, Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Кримської філії звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.08.2007 року по справі № 2-26/7879-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим, в якій просить постанову у справі та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 10.04.2007 року по справі № 2-26/7879-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 43, 101 Господарського процесуального кодексу України, статей 31, 38 Закону України "Про телекомунікації", статті 7 Закону України "Про ціни і ціноутворення". Заявник зазначає, що судами взагалі проігноровано посилання позивача на акти звіряння кількості наданих каналів, що є порушенням вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач надав відзив на касаційну скаргу, в якому просить рішення та постанову у справі залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду від 18.12.2007 року касаційна скарга позивача задоволена частково, рішення ГС АР Крим від 10.04.2007 року та постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.08.2007 року скасовані. Справа передана на новий розгляд.

Ухвалою Верховного суду України від 28.02.2008 року було відмовлено у порушенні касаційного провадження з перегляду постанов вищого господарського суду України від 18.12.2007 року у справі № 2-26/7879-2006.

Матеріали справи повернені в Господарський суд АР Крим.

Справі привласнений № 2-13/1311.1-2008 і її розгляд доручений судді Жуковій А.І.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує за мотивами, що позивачем пропущений 20-денний строк для звернення до суду із відповідним позовом.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд -

В с т а н о в и в:

Листом від 06.12.2005р. вих. №06/4-321 ВАТ “Укртелеком” надіслав на адресу ТОВ ВК “Кримтел” проект договору №237и-03 від 06.12.2005р. про надання в користування місць в телефонній каналізації ВАТ “Укртелеком”, а також Додатки №1 (Технічні відомості з надання в користування місць в телефонній каналізації”, №2 “Розрахунок вартості послуг з надання місць для прокладки кабелю в телефонній каналізації”, №3 “Розрахунок вартості послуг з надання місць в телефонній каналізації” договору, які є невід'ємною його частиною.

Листом від 06.03.2006р. вих. №117 ТОВ ВК “Кримтел” повернуло підписаний договір із протоколом розбіжностей.

З огляду на те, що ВАТ “Укртелеком” в особі Кримської філії внесено до переліку суб'єктів господарювання, які займають монопольне становище на ринку АР Крим, затвердженого розпорядженням Голови Територіального відділення Антимонопольного комітету України в АР Крим від 06.08.1996р. №58, ВАТ “Укртелеком”, отримавши протокол розбіжностей 07.03.2006р. вхідний №1178, 27.03.2006р. звернулося до господарського суду АР Крим із позовною заявою про врегулювання розбіжностей у виконання приписів п. 7 ст. 181 Господарського кодексу України.

При цьому, слід зазначити, що суд не може погодитися із твердженням відповідача зі спору стосовно того, що позивачем пропущений 20-денний строк для звернення до суду із відповідним позовом.

Так, отримавши зазначений протокол розбіжностей 07.03.2006р., ВАТ “Укртелеком” 27.03.2006р. надіслав на адресу господарського суду АР Крим зазначений позов. При цьому, матеріали позовної заяви надійшли до господарського суду АР Крим 03.04.2006р., що не може бути визнано пропуском строку, оскільки у дійсному випадку датою звернення до господарського суду ВАТ “Укртелеком” вважається дата здачі матеріалів позовної заяви поштовій організації.

За такими обставинами, вважається за можливе розглянути позов по суті заявлених позовних вимог.

Розглянувши наданий договір №237и-03 від 06.12.2005р. про надання місць в телефонній каналізації та протокол розбіжностей до нього, суд дійшов наступних висновків.

Так, щодо посилань позивача зі спору на положення Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою КМУ від 09.08.2005р. №720 в обґрунтування необхідності попереднього погодження схем організації зв'язку, а саме: умов, якими визначається місце в телефонній каналізації (п.1.2 Договору), вважається за необхідне зазначити, що зазначеними правилами регулюється порядок надання телекомунікаційних послуг фізичним особам та юридичним особам, як споживачам таких послуг. При цьому, під телекомунікаційними послугами згідно Правил слід розуміти продукт діяльності оператора та/або провайдера телекомунікацій, спрямований на задоволення потреб споживачів у сфері телекомунікацій.

Отже, не є у розумінні зазначених правил телекомунікаційними послугами надання в телефонній каналізації місць для прокладки кабелю.

За такими обставинами, суд вважає неправомірними твердження позивача щодо необхідності узгодження схем організації зв'язку, що було встановлено п. 1.2 Договору.

Стосовно умов, якими визначаються права позивача змінювати розмір плати за послуги (п.2.1.2 Договору), суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В обґрунтування своїх позовних вимог, ВАТ “Укртелеком” посилається на те, що оскільки Наказом Державного комітету зв'язку та інформації України від 07.06.2002р. №120, зареєстрований Міністерством юстиції України 19.07.2002р. №595/6883 “Про затвердження граничних тарифів на основні послуги електрозв'язку га тарифів на виплати державних пенсій та грошові допомоги”, не встановлені тверді тарифи з надання місця в телефонній каналізації, то ціни з надання таких послуг є вільними, отже, ВАТ “Укртелеком”не позбавлений можливості самостійно регулювати таки ціни.

Суд не може погодитися із таким висновком, та звертає увагу на наступне.

Зазначений договір містить ознаки договору оренди, оскільки предметом його є надання місця у платне тимчасове користування, у зв'язку з чим вважається за необхідне зазначити наступне. За умовами запропонованого договору ВАТ “Укртелеком”, а саме п.2.1.2, 2.2.1 вбачається, що ВАТ “Укртелеком”має право одностороннє змінювати розмір платежів за користування каналізацією та зі свого боку має обов'язком лише своєчасне повідомлення контрагента за договором про зміну розмірів платежів. При цьому, зі змісту договору не вбачається чим саме має регулюватися така ціна на надані ВАТ “Укртелеком” послуги. З вищенаведеного вбачається, що ВАТ “Укртелеком” не позбавлений можливості за умовами запропонованого ним договору змінювати ціни кожні 20 днів із урахуванням передчасного попередження зміни ціни договору. Зазначене суперечить політиці ціноутворення та ст. З Закону України “Про ціни та ціноутворення”, насамперед, принципам протидії монопольним тенденціям виготовлювачів продукції, товарів і послуг та сприянню встановлення об'єктивних співвідношень у цінах на послуги.

Щодо умов, якими визначається порядок виконання робіт в телефонній каналізації, а саме щодо п. 2.3.3 договору, суд зазначає, що твердження позивача стосовно неможливості проведення робіт за усним запитом, як таким, що не може бути підтверджений документально, спростовується наданим протокол розбіжностей, оскільки в ньому чітко зазначені підстави для проведення робіт за усним запитом (відновлення лінійних та станційних споруд, які були пошкоджені внаслідок непереборної сили, викрадені чи пошкоджені зловмисниками). Крім того, в запропонованій редакції ТОВ ВК “Кримтел” регулюється й порядок повідомлення ВАТ “Укртелеком”, а саме його керівництва та бюро ремонту, які в такому випадку не позбавляються можливості направити своїх представників для контролювання проведення ремонтних робіт. Таким чином, коло підстав, за якими може бути проведений ремонт та умови проведення ремонту за усним запитом, виключають можливість несанкціонованого доступу працівників ТОВ ВК “Кримтел” до телефонної каналізації, яка є предметом Договору.

Щодо умов, якими визначається плата за надання місця в телефонній каналізації відповідно до додатків №№ 2, 3 (п. 3.1), суд вважає, що посилання ВАТ

“Укртелеком” на положення Закону України “Про ціни та ціноутворення”, а також ст. 190 Господарського кодексу України в обґрунтування вільної ціни, встановленої ВАТ “Укртелеком”, яка й має бути прийнята сторонами, неправомірні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. З Закону України “Про ціни та ціноутворення” формування цін направлено насамперед на створення рівних економічних умов і стимулів для розвитку всіх форм власності, економічної самостійності підприємств, збалансування ринку засобів виробництва, товарів і послуг та протидії монопольним тенденціям виготовлювачів продукції, товарів і послуг.

За такими обставинами, неможливо стверджувати, що пріоритет цін, запропонованих на надані послуги, монополістом не відповідає принципу здорової конкуренції та створює рівні економічні умови для підприємств, які надають послуги на відповідному сегменті ринку.

Здебільшого, запропонування монополістом цін вищих, ніж ти, які направлені на підтримку конкурентноздатності, підпадають під дію ст. 29 Господарського кодексу України та мають ознаки зловживання монопольним становищем, до чого законом віднесено, зокрема, й нав'язування контрагенту за договором таких умов, які ставлять його в нерівне становище.

Щодо умов, якими визначається строк повідомлення про незгоди зі зміною цін і тарифів (п. 3.4 Договору), суд вважає за необхідне зазначити, що встановлення трьохденного строку для розгляду пропозиції стосовно зміни цін постачальником послуг - ВАТ “Укртелеком”, дійсно є обмеженим для прийняття відповідного рішення споживачем послуг - ТОВ ВК “Кримтел”, у зв'язку з чим, сторонами має бути встановлений інший строк, за погодженням обох сторін із урахуванням специфіки діяльності ВАТ “Укртелеком”та ТОВ ВК “Кримтел”.

Стосовно умов, якими визначається викладення Додатків №№12 в редакції відповідача та виключення з переліку додатків до договору Додатку №3, а саме виключення п. 10.6.3, яким визначений розрахунок вартості послуг з надання в користування місця в телефонній каналізації, не відповідає умовам запропонованого ТОВ ВК “Кримтел” протоколу розбіжностей та спростовується матеріалами справи.

Так, ТОВ ВК “Кримтел” не погодився із наданим додатком до Договору №2 “Розрахунок послуги з надання місця на прокладку кабелю в телефонній каналізації ВАТ “Укртелеком”та запропонував залишити додаток до Договору №3 “Розрахунок послуги з надання місця в користування в телефонній каналізації ВАТ “Укртелеком”.

При цьому, ТОВ ВК “Кримтел” стверджував, що фактично ним вже були проложені кабелі в каналізації, яка є предметом Договору.

Зазначене підтверджується, зокрема, висновком експерта від 17.01.2007р. №1928, у ході проведення судової експертизи призначеної у справі № 2-26/7879-2006, а також актами звірки між сторонами зі спору.

Одночасно, суд не може погодитися із запереченнями позивача щодо висновку експерту у зв'язку з наступним. Так, одним з питань, поставлених на дослідження експерту було встановлення відповідності прокладеного кабелю технічним вимогам, які ставляться до відповідних робіт.

При цьому, експерт, дослідивши укладені кабелі, дійшов висновку, що зазначені кабелі укладені із дотриманням технічних стандартів. ВАТ “Укртелеком” заперечуючи в зазначеній частині висновок експерту посилався на непроведення узгодження робіт з прокладки кабелю в телефонної каналізації, що однак не є предметом розгляду з дійсного спору та не відноситься до терміну “технічні вимоги”, якими визначається відповідно до технічних умов порядок виконання робіт з прокладки телефонного кабелю.

Стосовно позовних вимог щодо інші умови договору вважати врегульованими сторонами у досудовому порядку відповідно до проекту договору № 237и-03-05 від 06.12.2005 року та протоколу розбіжностей до нього від 06.03.2006 року суд зауважує наступне.

Згідно частин 5, 6, 7 статті 181 Господарського кодексу України, Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Таким чином, позовні вимоги позивача стосовно того, що інші умови договору вважати врегульованими сторонами у досудовому порядку відповідно до проекту договору № 237и-03-05 від 06.12.2005 року та протоколу розбіжностей до нього від 06.03.2006 року свідчить про досудове врегулювання сторонами деяких розбіжностей. Є письмовою згодою КФ ВАТ «Укртелеком» з деякими умовами договору, які викладені у протоколі розбіжностей до нього, що запропоновані ТОВ ВК «Кримтел», та свідчать про відсутність необхідності розгляду положень договору судом.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 84 ГК України, у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, тобто з цієї норми вбачається, що спори, які виникають при укладенні договору можуть бути вирішені судом шляхом прийняття рішення по кожній умові проекту договору, що подається позивачем або по частині умов, щодо яких сторони не змогли досягти згоди.

Таким чином, не підлягають розгляду ті умови договори, стосовно яких сторони найшли згоду та які не були спірними.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги зі спору задоволенню не підлягають.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення оформлене у повному обсязі та підписане 21.07.2008 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Жукова А.І.