ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2008 р.

№ 42/101

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Губенко Н.М.

суддів

Барицької Т.Л.

Грека Б.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на рішення

від

та на постанову

від

господарського суду м. Києва

25.03.2008

Київського апеляційного господарського суду

10.06.2008

у справі

№ 42/101

за позовом

Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз"

до

Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про

визнання недійсним правочину

у судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача

Янкевич Л.Д.;

- відповідача

Мицько Р.М.

Відповідно до розпорядження Заступника Голови Вищого господарського суду України Шульги О.Ф. від 23.09.2008 № 407, розгляд справи № 42/101 господарського суду м. Києва здійснюється у складі колегії суддів: Губенко Н.М. –головуючий суддя, судді Барицька Т.Л., Грек Б.М.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (далі –позивач) звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про визнання недійсним одностороннього правочину № 31/19-12222 про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.03.2008 у справі № 42/101 (суддя Паламар П.І.) позов задоволено. За рішенням визнано недійсною заяву ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" № 31/19-12222 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.11.2007; стягнуто з відповідача в доход державного бюджету України 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2008 у справі № 42/101 (колегія суддів у складі: Моторний О.А. –головуючий суддя, судді Кошіль В.В., Шапран В.В.) апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишено без задоволення, рішення господарського суду м. Києва від 25.03.2008 у справі № 42/101 –без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх судових інстанцій, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду м. Києва від 25.03.2008 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2008 у справі № 42/101 і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права: ст. ст. 526, 601, 602 Цивільного кодексу України та норм процесуального права: ст. ст. 42, 43 Господарського процесуального кодексу України.

У відзиві на касаційну скаргу позивач заперечує проти доводів відповідача, викладених у касаційній скарзі, та просить оскаржувані судові рішення залишити без змін, а вимоги касаційної скарги без задоволення.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх судових інстанцій встановлено:

- між ВАТ "Рівнегаз" та ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 31.01.2007 укладений договір № 06/07-189 про надання послуг по транспортуванню природного газу в 2007 році;

- ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", маючи заборгованість перед ВАТ "Рівнегаз" за вказаним договором № 06/07-189, звернулась до останнього з заявою № 31/19-12222 від 30.11.2007 про зарахування однорідних зустрічних вимог, в якій зазначила наступне: відповідно до договору від 31.01.2007 № 06/07-189 ДК "Газ України" має зобов'язання перед ВАТ "Рівнегаз" з оплати 991 637,99 грн., в т.ч. ПДВ –165 273,00 грн., за послуги з транспортування природного газу; ВАТ "Рівнегаз" має зобов'язання перед ДК "Газ України" з оплати 6 689 661,98 грн., в т.ч. ПДВ –1 114 943,67 грн., за природний газ для потреб промисловості за договором від 19.03.2001 № 10/1-560; керуючись ст. 601 ЦК України, ДК "Газ України" зменшує розмір дебіторської заборгованості ВАТ "Рівнегаз" на суму 991 637,99 грн. за договором від 19.03.2001 № 10/1-560 та відповідно відображає в бухгалтерському обліку цю суму як зменшення кредиторської заборгованості перед ВАТ "Рівнегаз" за договором від 31.01.2007 № 06/07-189; зобов'язання ДК "Газ України на суму 991 637,99 грн., в т.ч. ПДВ –165 273,00 грн., за договорами від 19.03.2001 № 10/1-560 та від 31.01.2007 № 06/07-189 припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог;

- листом № 3317 від 25.12.2007 ВАТ "Рівнегаз" повідомило відповідача про відмову проведення зарахування на підставі того, що дані вимоги не є однорідними;

- заборгованість ВАТ "Рівнегаз" перед ДК "Газ України" по договору № 10/1-560 від 19.03.2001 підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили та підлягає виконанню в спосіб та порядок встановлений розділом 14 ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження";

- на виконання рішення суду у справі № 14/231 про стягнення заборгованості з ВАТ "Рівнегаз" на користь ДК "Газ України" виданий наказ;

- таким чином, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що пред'явлені відповідачем вимоги до зарахування не є юридично однорідними, адже в даному випадку відносини між сторонами щодо сплати грошових коштів з боку ВАТ "Рівнегаз" стосуються виконання судового рішення. Тобто, грошовому зобов'язанню однієї сторони протиставляється рішення суду, яке є обов'язковим для виконання.

- суди обох інстанцій прийшли до висновку, що чинним законодавством про виконавче провадження не передбачено підстав для закінчення виконавчого провадження шляхом припинення зобов'язання зарахуванням. Проте це не позбавляє сторін права, при наявності згоди обох про припинення зобов'язання, укласти мирову угоду з цього приводу про закінчення виконавчого провадження;

- крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що заява про зарахування зустрічних однорідних вимог направлена ВАТ "Рівнегаз" в листопаді 2007 року після видачі наказу на виконання рішення Львівського апеляційного господарського суду від 27.07.2006 у справі № 14/231, тобто на стадії його виконання;

- враховуючи вищевикладене, суди попередніх судових інстанцій прийшли до висновку, що заява відповідача ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" № 31/19-12222 від 30.11.2007 про зарахування зустрічних однорідних вимог вчинена в супереч вимогам ст. ст. 601, 602 ЦК України.

Вищий господарський суд України не погоджується із зробленими судами попередніх судових інстанцій висновками, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", регулювання правовідносин у сфері виконавчого провадження не обмежується лише цим Законом, а здійснюється "на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону, та інших законів ...", добровільне виконання може здійснюватись у будь-який, передбачений чинним законодавством спосіб, або у спосіб, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

Так, статтею 601 Цивільного кодексу України встановлено такий спосіб припинення зобов'язання як зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. При цьому, зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

ДК "Газ України" звернулась до ВАТ "Рівнегаз" із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої ДК "Газ України" зменшує розмір дебіторської заборгованості ВАТ "Рівнегаз" на суму 991 637,99 грн. за договором від 19.03.2001 № 10/1-560 та відповідно відображає в бухгалтерському обліку цю суму як зменшення кредиторської заборгованості перед ВАТ "Рівнегаз" за договором від 31.01.2007 № 06/07-189.

Випадки недопустимості зарахування зустрічних вимог, передбачені ст. 602 Цивільного кодексу України, за даних обставин відсутні.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пунктах 2, 12 постанови від 28 квітня 1978 року №3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Отже в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Водночас, судами першої та апеляційної інстанції під час розгляду справи не встановлено обставин, з якими закон пов'язує можливість визнання спірного правочину недійсним.

Наведене не було враховано судами при вирішенні спору між сторонами, тому постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" задовольнити частково.

Скасувати рішення господарського суду міста Києва від 25.03.2008 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2008 у справі № 42/101.

Справу № 42/101 направити на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                          Н.М. ГУБЕНКО

Судді                                Т.Л. БАРИЦЬКА

Б.М. ГРЕК