ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотехцентр -2»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рорса»

про стягнення заборгованості

Суддя Морозов С.М.

Секретар судового засідання Денисенко А.В.

Представники:

від позивача: Власова Л.М. (довіреність №112 від 09.06.2008р.)

від відповідача: Маслов Д.В. (довіреність від 28.12.2007р.)

В судовому засіданні 10 червня 2008 року за згоди представників сторін було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотехцентр-2»(надалі позивач) звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рорса»(надалі - відповідач) про стягнення 35375,73 грн., в тому числі суму основного боргу, пені та штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач свої обов’язки за договором поставки не виконав, вартість придбаного товару в повному обсязі не оплатив.

16 травня 2008 року позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 22064,54 грн., 959,86 грн. пені та 1998,72 грн. штрафу. Подану заяву мотивовано частковою сплатою відповідачем заборгованості.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 ГПК України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем 15 січня 2007 року укладено договір купівлі –продажу №88 (надалі –договір №88), у відповідності до якого позивач зобов’язався поставити та передати у власність відповідача, а відповідач зобов’язався прийняти і оплатити запасні частини до вантажних автомобілів.

Відповідно до п. 3.3 договору №88 оплата за товар повинна бути проведена на протязі 10 банківських днів з моменту підписання сторонами відповідних товаросупровідних документів.

Протягом періоду листопад - грудень 2007 року позивач поставив на користь відповідача товар на загальну суму 17031,61 грн., що підтверджується видатковими накладними та довіреностями за вказаний період (належним чином засвідчені копії містяться в матеріалах справи).

Між позивачем та відповідачем 10 січня 2008 року укладено договір купівлі –продажу №1 (надалі –договір №1), у відповідності до якого позивач зобов’язався поставити та передати у власність відповідача, а відповідач зобов’язався прийняти і оплатити запасні частини до вантажних автомобілів.

Відповідно до п. 3.3 договору №1 оплата за товар повинна бути проведена на протязі 30 банківських днів з моменту підписання сторонами відповідних товаросупровідних документів.

Протягом періоду січень - лютий 2008 року позивач поставив на користь відповідача товар на загальну суму 18552,20 грн., що підтверджується видатковими накладними та довіреностями за вказаний період (належним чином засвідчені копії містяться в матеріалах справи).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Проте, відповідач оплатив товар поставлений на виконання договорів №1 №88 частково.

Таким чином, станом на день звернення позивача до суду з даним позовом, відповідач зобов’язання щодо оплати отриманого товару виконав не в повному обсязі, чим порушив зобов’язання за договорами і його заборгованість перед позивачем складала 32417,15 грн.

Враховуючи заяву позивача про уточнення позовних вимог стягненню з відповідача підлягає 22064,54 грн., оскільки відповідачем було сплачено частину заборгованості в розмірі 10352,61 грн.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках вед суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктами 7.4 договорів №88 та №1 встановлено, що у випадку порушення строку оплати, відповідач має сплатити на користь позивача неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов’язання з кожний календарний день прострочки у виконанні зобов’язання.

Розмір пені за несвоєчасну оплату відповідачем отриманого товару, з урахуванням розміру заборгованості станом на день звернення позивача до суду, становить 959,86 грн. Контррозрахунку пені відповідачем всупереч вимогам ухвали суду надано не було.

Пунктами 7.5 договорів №88 та №1 встановлено, що у випадку порушення більш ніж на 10 календарних днів строку оплати відповідач зобов’язується додатково сплатити позивачу одноразовий штраф в розмірі 10% від вартості неоплаченого товару, що становить 1998,72 грн.

За таких обставин, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позовні вимоги про стягнення з відповідача 22064,54 грн. заборгованості, 959,86 грн. пені та 1998,72 грн. штрафу є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача у сумі 471,76 грн. (353,76 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу) відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рорса» (ідентифікаційний код: 32345048, адреса: 02068, м. Київ, вул. Княжий Затон 16-А, оф. 99, р/р №6987 в КРД АППБ «Райффайзенбанк Аваль», МФО 322904) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотехцентр - 2»(ідентифікаційний код 30131595, адреса: 37600, Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя 127/1, п/р №2001 в ПРУ КБ «Приватбанк»м. Полтава, МФО 331401) 25023,12 (двадцять п’ять тисяч двадцять три гривні 12 копійок) грн. Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рорса» (ідентифікаційний код: 32345048, адреса: 02068, м. Київ, вул. Княжий Затон 16-А, оф. 99, р/р №6987 в КРД АППБ «Райффайзенбанк Аваль», МФО 322904) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотехцентр - 2»(ідентифікаційний код 30131595, адреса: 37600, Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя 127/1, п/р №2001 в ПРУ КБ «Приватбанк»м. Полтава, МФО 331401) судові витрати в розмірі 471,76 (чотириста сімдесят одну гривню 76 копійок) грн. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

С.М. Морозов

Дата підписання повного тексту рішення 18.06.2008р.