КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2008                                                                                           № 38/402

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:

За участю представників:

від позивача - Солощук М.М.

від відповідача 1 - Гайова О.В.

від третьої особи 3 - Боженко Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги

1.          Товариства з обмеженою відповідальністю «Залозецький завод продтоварів»

2.          Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агріка»

3. Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра»

на рішення Господарського суду м.Києва від 28.02.2008

у справі № 38/402

за позовом                               Акціонерного комерційного "Промислово-фінансового банку"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Мультисервіс"

Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області

треті особи           Товариство з обмеженою відповідальністю "Залозецький завод продтоварів"

Товариство з обмеженоювідповідальністю "Агрофірма "Агріка"

ВАТ Комерційний банк " Надра"

про                                                  визнання торгів такими, що відбулися та спонукання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

АК «Промислово-фінансовий банк» звернувся до Господарського суду міста Києва позовом про визнання прилюдних торгів з реалізації заставного арештованого майна, яке належало Третім особам 1 та 2, проведені 25.04.2007 р. такими, що відбулися; спонукання Відповідача-1 перерахувати кошти, отримані від реалізації майна з прилюдних торгів, що відбулися 25.04.2007 р. в сумі 146328 грн. на рахунок Відповідача-2; спонукання Відповідача-2 скласти акт про проведені 25.04.2007 р. прилюдні торги з реалізації заставного арештованого майна, яке належало Третім особам 1 та 2, та надіслати до Тернопільської філії Відповідача-1.

Під час розгляду справи місцевим господарським судом позивач змінив предмет позову та просив суд:

-          визнати прилюдні торги з реалізації заставного арештованого майна, яке належало Третім особам 1 та 2, проведені 25.04.2007 р. такими, що відбулися;

-          спонукати Відповідача-1 перерахувати кошти, отримані від реалізації майна з прилюдних торгів, що відбулися 25.04.2007 р. в сумі 146328 грн. на рахунок Відповідача-2;

-          визнати за Позивачем право власності на наступне майно, розташоване за адресою: Тернопільська область, Зборівський р-н, смт. Залізці, вул. Бродівська, 1: будівля консервного цеху; будівля цехів меду, гірчиці, хрону; будівля гаражів „літера „З; будівля матеріального складу „літера „Й”; будівля котельні „літера „К”; нежитлова будівля плодопереробного та мармеладного цехів.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 28.02.2008 р. по справі 38/402 позов задоволено частково:

- визнано за Позивачем право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: Тернопільська область, Зборівський р-н, смт. Залізці, вул. Бродівська, 1, а саме: будівлю консервного цеху; будівлю цехів меду, гірчиці, хрону; будівлю гаражів „літера „З”; будівлю матеріального складу „літера „Й”; будівлю котельні „літера „К”; нежитлову будівлю плодопереробного та мармеладного цехів,

- в іншій частині у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, третя особа-1, третя особа-2 та третя особа-3 подали апеляційну скаргу на рішення Господарського суду м. Києва від 28.02.2008 р. по справі 38/402, в яких просять зазначене рішення скасувати.

Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував та порушив норми процесуального та матеріального права.

Зокрема апелянти стверджують, що місцевий господарський суд вирішив справу з порушенням правил підсудності, встановленої ст. 48 Закону України „Про іпотеку”, в провадженні іншого суду є справа з господарського спору між тими сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, прилюдні торги були проведені з порушенням ст. 43 Закону України „Про іпотеку”.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів відзначає наступне.

15.12.2004 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. було вчинено виконавчий напис на укладеному між Позивачем та Третьою особою-1 договорі іпотеки, посвідченому 10.11.2004 р., з пропозицією звернути стягнення на належне Третій особі-1 майно у відповідності зі згаданим договором іпотеки – нерухоме майно у кількості 14 об’єктів, для стягнення заборгованості за кредитним договором №14-КЛ-04 від 30.04.2004 р. в сумі 1415215,52 грн., у тому числі: неповернутий кредит в сумі 130000 грн.; несплачені відсотки за користування кредитом за період з 12.11.2004 р. по 13.12.2004 р. в сумі 94146,29 грн.; пені за прострочення повернення кредиту за період з 12.11.2004 р. по 13.12.2004 р. в сумі 19819,67 грн.; пені за несвоєчасну сплату відсотків за період з 12.11.2004 р. по 13.12.2004 р. в сумі 1249,56 грн. на користь Позивача.

06.04.2005 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тевельовим В.М. було вчинено виконавчий напис на укладеному між третьою особою-2 та третьою ообою-3 договорі іпотеки, посвідченому 20.02.2004 р., з пропозицією звернути стягнення на належне Третій особі-2 майно у відповідності зі згаданим договором іпотеки – нежитлову будівлю плодопереробного та мармеладного цехів для стягнення заборгованості за кредитним договором №11/КЛ/2004-980 від 12.02.2004 р. в сумі 604288,19 грн., у тому числі: неповернутий кредит в сумі 539617,44 грн.; несплачені відсотки за користування кредитом за період з 01.02.2005 р. по 05.04.2005 р. в сумі 39151,17 грн.; пені за прострочення повернення кредиту в сумі 25069,67 грн.; пені за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 449,91 грн. на користь Третьої особи-3.

20.03.2007 р. між Відповідачами був укладений договір про надання послуг по організації та проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, відповідно до якого предметом договору є здійснення сторонами дій, пов’язаних з виконанням умов Генерального договору про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями з надання послуг по реалізації арештованого нерухомого майна шляхом продажу на прилюдних торгах, на яке звернено стягнення державним виконавцем при примусовому виконанні рішень судів та інших органів.

07.04.2007 р. в газеті „20 хвилин” та 12.04.2007 р. в газеті „Тернопіль і Тернополяни” були опубліковані оголошення про проведення 25.04.2007 р. о 10 год. Тернопільською філією Відповідача-1 прилюдних торгів за адресою смт. Залізці, вул. Бродівська, 1 з реалізації заставного арештованого майна, яке належить Третій особі-1 та Третій особі-2. Продаж майна здійснювався з метою погашення заборгованості перед Позивачем та Третьою особою-3.

17.04.2007 р. Відповідач 2 листом повідомив Позивача про проведення 25.04.2007 р. о 10 год. за адресою смт. Залізці, вул. Бродівська, 1 прилюдних торгів з реалізації майна Третьої особи-1, арештованого по виконавчому провадженню з виконання виконавчого напису вчиненого 15.12.2004 р.

20.04.2007 р. Позивачем була подана заява до на участь у прилюдних торгах та платіжним дорученням № 3216 було сплачено реєстраційний внесок в сумі 17 грн. та платіжними дорученнями №№3210, 3211, 3212, 3213, 3214, 3215 були сплачені гарантійні внески за лотами №№1-6 на загальну суму 22 647 грн.

25.04.2007 р. відбулися прилюдні торги, відповідно до протоколів яких №№7200008, 7200009, 7200010, 7200029, 7200030, 7200031 переможцем торгів визнано Позивача, який придбав майно Третьої особи-1 та Третьої особи-2 за лотами №№1-6 за початковою ціною, а саме: лот №1: будівля консервного цеху, смт. Залізці, вул. Бродівська, 1 – за ціною 111464 грн.; лот №2: будівля цехів меду, гірчиці, хрону, смт. Залізці, вул. Бродівська, 1 – за ціною 71356 грн.; лот №3: будівля гаражів „літера „З”, смт. Залізці, вул. Бродівська, 1 – за ціною 29914 грн.; лот №4: будівля матеріального складу „літера „Й”, смт. Залізці, вул. Бродівська, 1 – за ціною 49858 грн.; лот №5: будівля котельні „літера „К”, смт. Залізці, вул. Бродівська, 1 – за ціною 36286 грн.; лот №6: нежитлова будівля плодопереробного та мармеладного цехів, смт. Залізці, вул. Бродівська, 1 – за ціною 154030 грн.

10.05.2007 р. Позивач платіжним дорученням №3214 Позивач здійснив оплату Відповідачу-1 вартості придбаного нерухомого майна у сумі 146328 грн.

17.05.2007 р. Позивач направив Відповідачу-2 лист з проханням скласти та видати, відповідно до ст. 47 Закону України „Про іпотеку”, ст.66 Закону України „Про виконавче провадження”, акт про проведення прилюдних торгів з реалізації майна Третьої особи-1 та Третьої особи-2.

Листом від 13.06.2007 р. Відповідач-2 повідомив, що Відповідачем-1 подані протоколи та аукціонні відомості про проведені 25.04.2007 р. прилюдні торги. Питання видачі акту буде вирішено після отримання від Відповідача-1 інформації щодо оплати покупцем придбаного майна.

21.06.2007 р. та 22.06.2007 р. згідно з платіжними дорученнями №№867, 872 Відповідач-1 перерахував Відповідачу-2 сплату за реалізоване майно Третьої особи-2 в сумі 138627 грн.

01.08.2007 р. платіжним дорученням Відповідач-2 повернув Відповідачу-1 кошти від реалізації майна Третьої особи-2 в сумі 138627 грн.

Листом від 31.08.2007 р. Відповідач-1 передав Відповідачу-2 протоколи прилюдних торгів.

18.09.2007 р. Відповідач-1 платіжним дорученням №2701 перерахував Позивачу 20000 грн. сплати за реалізоване майно.

11.01.2008 р. Позивач платіжним дорученням №3225 повернув Відповідачу-1 кошти в сумі 20 000 грн. за придбане майно Третьої особи-2.

01.02.2008 р. Відповідачем-2 було затверджено акт про проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки, відповідно до якого переможцем прилюдних торгів по лотам 1-5 є Позивач. Як зазначено в акті, майно реалізоване за стартовою ціною лотів одному учаснику торгів на підставі ст. 45 Закону України „Про іпотеку”; згідно повідомлення Тернопільської філії Відповідача-1 покупцем (Позивачем) кошти за придбаний предмет іпотеки не сплачувались, оскільки покупець є іпотекодержателем. Таким чином, розрахунок за придбане майно покупцем (Позивачем) проведено у повному обсязі. Відповідно до вказаного акту прилюдні торги з реалізації предмета іпотеки згідно виконавчого напису від 15.12.2004 р. відбулися з дотриманням вимог Закону України „Про іпотеку” та Закону України „Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати”.

01.02.2008 р. Відповідачем-2 було затверджено акт про проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки, відповідно до якого переможцем прилюдних торгів по лоту 6 (нежитлова будівля плодопереробного та мармеладного цехів) є Позивач. Як зазначено в акті, майно реалізоване за стартовою ціною лотів одному учаснику торгів на підставі ст. 45 Закону України „Про іпотеку”; згідно повідомлення Тернопільської філії Відповідача-1 Позивачем кошти за придбаний предмет іпотеки в сумі 146328 грн. перераховано 10.05.2007 р. Відповідачу-1 та гарантійний внесок в сумі 7702 грн., що складає 154030 грн. Таким чином, розрахунок за придбане майно покупцем (Позивачем) проведено у повному обсязі. Відповідно до вказаного акту прилюдні торги з реалізації предмета іпотеки згідно виконавчого напису від 06.04.2005 р. про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлову будівлю плодопереробного та мармеладного цехів, що належить Третій особі-2, відбулися з дотриманням вимог Закону України „Про іпотеку” та Закону України „Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати”.

Для юридичної оцінки встановлених обставин справи колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; ) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.20 Господарського кодексу України кожний суб’єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються шляхом визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб’єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов’язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Вказаними нормами передбачений перелік способів захисту прав, з якими особа може звернутися до суду за захистом своїх порушених прав або законних інтересів. Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком місцевого господарського суду стосовно того, що такого способу захисту права, як визнання прилюдних торгів, такими, що відбулися, норми ст. 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України, Закону України „Про іпотеку” та інших законодавчих актів не передбачають, і Позивач звернувся до суду за захистом свого права у спосіб, який не передбачений нормами чинного законодавства України, що є підставою для відмови Позивачу у задоволенні позову у цій частині.

Відповідно до ч.1 ст.1, ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи Позивач звернувся із вимогою спонукати Відповідача-1 перерахувати кошти, отримані від реалізації майна Третьої особи-2 з прилюдних торгів в сумі 146328 грн. на рахунок Відповідача-2. Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком місцевого господарського суду стосовно того, що Позивач звернувся до суду з вимогою за захистом прав та інтересів Відповідача-2, а не власних прав та інтересів, оскільки просить суд зобов’язати Відповідача-1 вчинити дії на користь Відповідача-2, а не на користь Позивача. При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, Позивач розрахувався з належною особою (Відповідачем-1), яка проводила торги за придбане на спірних прилюдних торгах майно в повному обсязі, тому подальший рух цих коштів на права та обов’язки Позивача ніяким чином не впливає, тому перерахування або не перерахування Відповідачем-1 коштів на рахунок Відповідача-2 ніяким чином права та інтереси Позивача не порушує. За таких обставин вимога Позивача, заявлена в інтересах іншої особи не підлягає задоволенню, що є підставою для відмови Позивачу у задоволенні позову у цій частині.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст.33 Закону України „Про іпотеку” у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов’язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов’язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.41 Закону України „Про іпотеку” реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України „Про виконавче провадження”, з дотриманням вимог цього Закону. Організація продажу предмета іпотеки покладається на спеціалізовані організації, які залучаються на конкурсній основі органами державної виконавчої служби.

Згідно з ч. 8 ст.52 Закону України „Про виконавче провадження” примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України „Про іпотеку”

Відповідно до ч.3 ст.43 Закону України „Про іпотеку” спеціалізована організація не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів.

Згідно з ч. ч. 2, 3, 5 ст.45 Закону України „Про іпотеку” будь-який учасник може бути покупцем предмета іпотеки, якщо він запропонує найвищу ціну. Якщо покупцем є іпотекодержатель, він зобов'язаний сплатити лише різницю між запропонованою ним ціною і розміром невиконаного основного зобов’язання. Прилюдні торги проводяться принаймні за умови присутності одного учасника. У разі участі у прилюдних торгах одного покупця майно може бути придбане ним за початковою ціною. За результатами проведення прилюдних торгів і продажу предмета іпотеки складається протокол, який підписується уповноваженим представником спеціалізованої організації та покупцем предмета іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст.46 Закону України „Про іпотеку” переможець прилюдних торгів протягом десяти робочих днів з дня підписання протоколу перераховує кошти за придбане на торгах майно на зазначений у протоколі банківський рахунок спеціалізованої організації.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст.47 Закону України „Про іпотеку” протягом п’яти робочих днів з дня надходження платежу від покупця предмета іпотеки спеціалізована організація надсилає державному виконавцю повідомлення про здійснення такої оплати разом з документами, що підтверджують реалізацію предмета іпотеки відповідно до цього Закону. На вимогу державного виконавця для перевірки дотримання порядку проведення прилюдних торгів спеціалізована організація зобов’язана подати державному виконавцю повну та достовірну інформацію і документи, що стосуються організації і проведення торгів. Протягом п’яти робочих днів з дня отримання державним виконавцем повідомлення та документів, визначених частиною першою цієї статті, державний виконавець складає акт про реалізацію предмета іпотеки. Акт про реалізацію предмета іпотеки підписується державним виконавцем, затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, скріплюється печаткою цього органу та не пізніше наступного дня надсилається до спеціалізованої організації, яка проводила прилюдні торги.

Відповідно до ч. 3 ст.66 Закону України „Про виконавче провадження” акт про проведення прилюдних торгів затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби і є підставою для видачі відповідним органом свідоцтва про право власності.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що прилюдні торги з реалізації майна Третіх осіб 1 та 2, що відбулись 25.04.2007 р., були проведені відповідно до вимог законодавства України, Позивач відповідно до законодавства здійснив всі заходи, необхідні для придбання даного майна Третіх осіб 1 та 2 у свою власність.

Відповідно до ч. 2 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Згідно з ст. ст. 317, 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Статтею 392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Матеріалами справи підтверджується, що Позивач на спірних торгах придбав у власність нерухоме майно Третіх осіб 1 та 2 та здійснив всі заходи, передбачені законодавством України, необхідні для придбання майна Третіх осіб 1 та 2 у свою власність.

Доводи апелянтів про порушення місцевим господарським судом правил підсудності, встановленої ст. 48 Закону України „Про іпотеку”, не ґрунтуються на законодавстві.

Так, відповідно до ст. 48 Закону України „Про іпотеку” іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про визнання прилюдних торгів з реалізації заставного арештованого майна, яке належало Третім особам 1 та 2 такими, що відбулися; спонукання Відповідача-1 перерахувати кошти, отримані від реалізації майна в сумі 146328 грн. на рахунок Відповідача-2; спонукання Відповідача-2 скласти акт про проведені прилюдні торги з реалізації заставного арештованого майна, яке належало Третім особам 1 та 2. Під час розгляду справи Позивач змінив предмет позову та просив суд визнати прилюдні торги з реалізації майна, яке належало Третім особам 1 та 2 такими, що відбулися; спонукати Відповідача-1 перерахувати кошти, отримані від реалізації майна в сумі 146328 грн. на рахунок Відповідача-2; визнати за Позивачем право власності на майно, розташоване за адресою: Тернопільська область, Зборівський р-н, смт. Залізці, вул. Бродівська, 1: будівля консервного цеху; будівля цехів меду, гірчиці, хрону; будівля гаражів „літера „З; будівля матеріального складу „літера „Й”; будівля котельні „літера „К”; нежитлова будівля плодопереробного та мармеладного цехів. Первісними та остаточними вимогами Позивача не оскаржуються результати прилюдних торгів, в яких він брав участь. За таких обставин підсудність справи має визначатися за загальними правилами, встановленими ст.15 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, відповідно до ч.3 ст.17 Господарського процесуального кодексу України справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду. У зв’язку з цим господарський суд міста Києва правомірно розглянув справу та прийняв рішення.

Не знайшли свого підтвердження доводи апелянтів про наявність в провадженні іншого суду справи з господарського спору між тими сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Так, як вбачається з наданих господарському суду ухвал у справах №3/129-1842 та №3/130-1843, що розглядаються Господарським судом Тернопільської області, предметом спору, в якому беруть участь відповідно Треті особи 1 та 2 як позивачі, Відповідач-1 як відповідач, та Позивач як третя особа, є скасування рішення Відповідача-1 про проведення прилюдних торгів з реалізації майна Третіх осіб 1 та 2, що не є тотожним предмету спору у даній справі. Також не є тотожним склад учасників справ, що розглядаються Господарським судом Тернопільської області та у даній справі.

Також не знайшли свого підтвердження доводи апелянтів про те, що прилюдні торги фактично не були проведені.

Так, відповідно до протоколу присутності на прилюдних торгах від 25.04.2007 р., складеного представником Відповідача-1 та підписаного представниками Позивача та Третьої особи-3, прилюдні торги відбулися 25.04.2007 р. о 10 год. за адресою м. Тернопільська область, Зборівський р-н, смт. Залізці, вул. Бродівська, 1.

Статтею 43 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що спеціалізована організація не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. Разом з тим, судом першої інстанції було встановлено, що повідомлення про проведення прилюдних торгів було опубліковано 07.04.2007р. в газеті «20 хвилин» та 12.04.2007р. в газеті «Тернопіль і Тернополяни», тобто оголошення опубліковані відповідно за 18 днів та 13 днів до дня торгів. Колегія апеляційного суду вважає, що дана обставина не може тягнути за собою недійсність торгів, оскільки дотримання 15-денного мінімального строку при опублікуванні оголошення в одному органі місцевої преси та недотримання цього строку лише на 2 дні при опублікуванні оголошення в іншому органі місцевої преси не позбавляло можливості усіх зацікавлених осіб дізнатись про торги та вчинити необхідні для участі в торгах.

Відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апелянтами не доведені обставини, на які вони послались як на підставу своїх заперечень.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 28.02.2008 року у справі № 38/402 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору.

У зв`язку з цим підстав для скасування прийнятого рішення Київський апеляційний господарський суд не вбачає, а отже апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Залозецький завод продтоварів», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агріка» та Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 28.02.2008 року у справі № 38/402 залишити без змін, а апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Залозецький завод продтоварів», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агріка»та Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра»- без задоволення.

Головуючий суддя

Судді

30.05.08 (відправлено)