ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
м.Житомир, майдан Путятинський, 3/65  тел.(8-0412)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2008 р.
Справа №  4/2413

Житомирський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

при секретарі
,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність
від 04.05.2007 року),

від відповідачів:

- управління праці та соціального
захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації: Пусєва Л.С.
(довіреність від 25.03.2008 року),

- Хмельницької районної державної
адміністрації: Мартинюк А.В.

(довіреність №26/01-1198/07 від
11.07.2007 року),

прокурор відділу представництва
інтересів громадян та держави в судах прокуратури Житомирської області Чирко
Н.В. (посвідчення №25),

розглянувши апеляційне подання
заступника прокурора Хмельницької області

на рішення господарського суду
Хмельницької  області

від "25" жовтня 2007 р. у
справі № 4/2413 (суддя Баула Л.П.)

за позовом підприємця ОСОБА_1(м.
Хмельницький)

до управління праці та соціального
захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації (м.
Хмельницький),

Хмельницької районної державної
адміністрації (м. Хмельницький)

за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, -
головного управління Державного казначейства України у Хмельницькій області (м.
Хмельницький)

про стягнення 14 794,84 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2007
року підприємець ОСОБА_1звернувся до господарського суду Хмельницької області з
позовом про стягнення  з  управління
праці  та  соціального
захисту  населення  Хмельницької
районної  державної  адміністрації 14 477,14 заборгованості за
надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян у 2006 році.

В ході   розгляду
справи   позивач    уточнив позовні вимоги і просив стягнути
з  управління  праці
та  соціального  захисту населення  Хмельницької районної  державної
адміністрації 14 794,84 грн. заборгованості, що є компенсацію за надані
послуги по перевезенню пільгових категорій громадян у 2006 році.

Рішенням
господарського суду Хмельницької області від 25 жовтня 2007 року у справі
№4/2413 позов задоволено.

Стягнуто з
управління праці та соціального захисту населення Хмельницької районної
державної  адміністрації  на
користь  підприємця  ОСОБА_114 794,84 грн. заборгованості з
компенсаційних виплат за перевезення пільгових категорій пасажирів, 147,95 грн.
витрат на оплату державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись
з прийнятим рішенням, заступник прокурора Хмельницької області вніс апеляційне
подання, в якому просить скасувати зазначене рішення та прийняти новий судовий
акт, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального
та процесуального права.

Прокурор в
апеляційному поданні вказує, що судом прийнято рішення про стягнення з
управління праці та соціального захисту
населення   Хмельницької районної  державної
адміністрації 14 794,84 грн. компенсації за перевезення пільгової
категорії громадян, яка не передбачена бюджетними асигнуваннями.

Відповідачі та
третя особа у письмових відзивах на апеляційне подання зазначають про
обґрунтованість подання, просять його задовольнити.

Представник
позивача у письмовому відзиві на апеляційне подання заперечує проти
апеляційного подання.

Прокурор в
судовому засіданні апеляційне подання підтримує.

Представник
позивача заперечує проти доводів, викладених в апеляційному поданні, просить
залишити подання без задоволення, а судове рішення - без змін.

Представники
відповідачів в засіданні суду зазначають про обґрунтованість   апеляційного подання, просять його
задовольнити.

Представник
третьої особи в судове засідання не з'явився. В письмовому відзиві на
апеляційне подання головне управління Державного казначейства в Хмельницькій
області просить розглядати справу за відсутності представника казначейства.

Заслухавши
прокурора, представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційного подання, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає,
що апеляційне подання підлягає задоволенню.

При цьому
виходить з наступного.

Згідно договору
на перевезення пасажирів автомобільним транспортом №17 від 02 серпня 2005 року,
укладеного між підприємцем ОСОБА_1(перевізник) та Хмельницькою районною
державною адміністрацією (замовник) замовник зобов'язується надавати
перевізнику право на перевезення пасажирів з 02 серпня 2005 року по 02 червня
2008 року, а перевізник зобов'язується надавати транспортні послуги населенню
на умовах, передбачених договором.

05 січня 2006
року між управлінням праці та соціального захисту населення Хмельницької
районної державної адміністрації - головним розпорядником коштів на пільгове
перевезення окремих категорій громадян (платник) та підприємцем ОСОБА_1 укладено
договір №18 "Про розрахунки за надані послуги по перевезенню пільгових
категорій громадян" зі змінами від 04 жовтня 2006 року (далі -  договір), предметом якого є взаємовідносини
сторін щодо відшкодування коштів за перевезення пільгових категорій громадян,
які здійснюються перевізником.

Відповідно до
п.2.3 договору платник згідно Закону України "Про Державний бюджет України
на 2006 рік" за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевому бюджету
на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян в межах суми
бюджетних асигнувань, виділених для Хмельницького району на 2006 рік та
затверджених рішенням Хмельницької районної ради, зобов'язується
сплачувати  перевізнику компенсацію за
2006 рік за пільгове перевезення окремих категорій  громадян по мірі надходження коштів з
державного бюджету на підставі наданих
перевізником документів, передбачених цим договором.

Порядок
проведення розрахунків між платником та перевізником визначено розділом 3
договору, згідно якого при подачі щомісячних тимчасових розрахунків перевізник
обов'язково подає головному розпоряднику коштів підписані керівником
автостанції (автовокзалу) відомості про кількість перевезених пасажирів
пільговиків через автостанцію (автовокзал) на пасажирському маршруті. Тимчасові
розрахунки подаються щомісячно до 5 числа наступного за звітним місяцем, на
підставі яких платник складає акт звіряння форми 3-пільга на суму субвенції
державного бюджету прямо пропорційно між кожним перевізником та перераховує
перевізник суму відшкодування по пільговому перевезенню окремих категорій
громадян по мірі надходження коштів субвенції у межах кошторисних призначень.

При повному
відшкодуванні платником компенсації за пільгове перевезення окремих категорій
громадян документи, на підставі яких здійснюється відшкодування перевізнику не
приймаються платником за відсутності бюджетних асигнувань на поточний рік і
договір вважається виконаним.

У 2006 році для
відшкодування втрат за перевезення пільгової категорії громадян згідно
кошторису виділено з державного бюджету для Хмельницького району 3 059 583,00
грн., які прямо пропорційно розподілено між перевізниками. Згідно умов договору
взяті перед перевізником  зобов'язання в
межах бюджетних асигнувань виконані, що підтверджується платіжними дорученнями
про перерахування підприємцю  ОСОБА_1 32
521,04 грн. протягом 2006 року та на початку 2007 року.

Як
передбачено  в  п.3.1 договору  другим
відповідачем   складено, а
позивачем    підписано  щомісячні акти звіряння розрахунків  форми
3-пільга не на суми, заявлені до стягнення в розрахунках, а на суми в
межах бюджетних асигнувань.

Згідно ст.40
Закону України "Про автомобільний транспорт" (у редакції від  05.04.2001 року) пасажирським перевізником є
суб'єкт підприємницької діяльності, який відповідно до законодавства та
одержаної ліцензії надає послугу за договором перевезення пасажира
автомобільним транспортним засобом загального користування, що використовується
ним на законних підставах. Збитки пасажирського перевізника від пільгових
перевезень та від перевезень за регульованими збитковими тарифами повністю
компенсуються за рахунок коштів відповідних бюджетів.

Ст.41
вищевказаного Закону встановлено, що відносини пасажирського перевізника з
органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування  визначаються договором на перевезення
пасажирів за автобусним маршрутом загального користування, в якому визначається
державне замовлення на соціально значущі послуги автомобільного транспорту
загального користування.

Ч.3 ст.6
Цивільного кодексу України встановлено, що сторони в договорі можуть відступити
від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на
власний розсуд.

Сторони в
договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо
в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для
сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами.

Відповідно до
ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Ст.526
Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має  виконуватися належним чином відповідно до
умов договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Закон України
"Про автомобільний транспорт", Правила надання послуг
пасажирського  автомобільного транспорту,
затверджені постановою Кабінету Міністрів України" №176 від 18 лютого 1997
року, не містять вказівки про те, що сторони не мають права відступити від їх
положень щодо компенсації втрат за надані послуги по перевезенню пільгових
категорій громадян.

П. 2.3 договору
не суперечить положенням ст.916 Цивільного кодексу України про те, що пільгові
умови перевезення пасажирів  транспортом
загального користування можуть встановлюватися організацією, підприємством
транспорту за їх рахунок або за рахунок відповідного бюджету у випадах,
встановлених законом та іншими нормативно - правовими актами.

За таких
обставин сторони  повинні керуватись
умовами укладеного договору, положення якого не суперечать чинному
законодавству.

Місцевий
господарський суд при вирішенні даного спору вищевказаного не врахував.

Крім того,
колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в порушення вимог чинного
законодавства не прийнято до уваги посилання відповідачів на норми Бюджетного
кодексу України, виходячи з наступного.

Згідно ст.
23  Бюджетного  кодексу України   будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з
бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного
призначення.

Бюджетні  призначення встановлюються законом про
Державний бюджет  України  чи
рішенням  про  місцевий
бюджет  у   порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до
п.5 ст.51 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть
бюджетні зобов'язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисом.

Законом України
"Про Державний бюджет України на 2006 рік" передбачено компенсацію за
пільговий проїзд окремих категорій громадян за рахунок субвенції з державного
бюджету місцевим бюджетам.

Згідно Порядку
фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04
березня 2002 року №256, фінансування видатків місцевих бюджетів за державними
програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій,
передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів,
затверджених у обласних та районних бюджетах на зазначені цілі.

Ч.4 ст. 37
Закону України "Про  автомобільний
транспорт" передбачено, що  види та
обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається
порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення
пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень. При
цьому у договорі про розрахунки  за
надані послуги по перевезенню передбачено порядок розрахунків з обмеженням їх
межами суми бюджетних асигнувань, виділених Хмельницькому району, сумою
субвенції з державного бюджету місцевому бюджету на  компенсацію за пільговий проїзд окремих
категорій громадян і  надходженням  коштів з Державного бюджету України. Щодо
можливих збитків від цих перевезень у вказаних
договорах не зазначено.

Отже,
перерахування управлінням праці та соціального захисту населення Хмельницької
районної державної адміністрації позивачу сум, понад ті, які виділені за
рахунок субвенції, не в межах бюджетних асигнувань, не в розмірі, зазначеному в
кошторисі, було б бюджетним правопорушенням.

Враховуючи
наведене, позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

За таких
обставин, рішення господарського суду Хмельницької області від 25 жовтня 2007
року у справі №4/2413 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101,103-105 Господарського
процесуального кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційне
подання заступника прокурора Хмельницької області задовольнити.

2. Скасувати
рішення господарського суду Хмельницької області від 25 жовтня 2007 року у
справі №4/2413 і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

3. Справу
№4/2413 повернути до  господарського суду
Хмельницької  області.

Головуючий суддя

судді:

Віддрук. 8 прим.:

1 - до справи;

2,3,4 - сторонам;

5 - прокуратураХмельницької
області;

6 - прокуратура Житомирської
області;

7 - третій особі;

8 - в наряд.