ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2008 р.

№ 01/43-38 (6/123-38)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Стратієнко Л.В.( головуючого ),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу

Любитівського споживчого товариства

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду від 10.12.2007 року

у справі за позовом

Любитівського споживчого товариства

до

третя особа:

Ковельської райспоживспілки, Голобського споживчого товариства та Дубівського споживчого товариства,

Повурське споживче товариство

про

стягнення вартості долі в майні ліквідованого підприємства,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2004 року позивач звернувся до господарського суду Волинської області з позовною заявою до Ковельської районної споживчої спілки про стягнення 2 893,84 грн., до Голобського споживчого товариства про стягнення 8 394,50 грн. і до Дубівського споживчого товариства про стягнення 10 131,66 грн., посилаючись на те, що здійснивши розподіл майна ліквідованого СП “Об’єднання підприємств громадського харчування" без його залучення, відповідачі не врахували його прав, як засновника на долю в майні зазначеного підприємства.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач заявив про відмову від позову до Голобського споживчого товариства і Ковельської райспоживспілки та просив стягнути з Дубівського споживчого товариства 85 617,95 грн.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням господарського суду Волинської області від 30.05.2007 року провадження в справі за позовом до Голобського споживчого товариства і Ковельської райспоживспілки припинено та в позові до Дубівського споживчого товариства відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.12.2007 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач вважає, що судом порушено і неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ним рішення скасувати та позов задовольнити.

У відзиві на касаційну скаргу Дубівське споживче товариство вважає, що оскаржені судові рішення відповідають вимогам закону, і просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Відзиви на касаційну скаргу від решти відповідачів і третьої особи до суду не надходили.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 23.04.2008 року розгляд справи відкладено на 28.05.2008 року.

Дослідивши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, касаційний суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Ковельської районної державної адміністрації Волинської області від 27.02.1992 року № 16 було зареєстровано Статут "Об’єднання підприємств громадського харчування Ковельської райспоживспілки", а розпорядженням Ковельської районної ради народних депутатів від 15.02.1995 року № 28-рр перереєстровано Статут "Об’єднання підприємств громадського харчування Ковельського району" в зв’язку із зміною назви на Спільне підприємство "Об’єднання підприємств громадського харчування", створеного на колективній формі власності.

Згідно п.п 1.1, 1.2 Статуту Спільного підприємства "Об’єднання підприємств громадського харчування" це підприємство є спільним підприємством споживчих товариств і Ковельської райспоживспілки та є юридичною особою, яка у своїй діяльності керується, зокрема, Законом України “Про споживчу кооперацію”.

13.01.1995 року між Ковельською райспоживспілкою, Дубівським споживчим товариством, Голобським споживчим товариством, Повурським споживчим товариством і Любитівським споживчим товариством було укладено установчий договір про створення спільного підприємства об’єднання підприємств громадського харчування, яким було визначено розміри внесків засновників до статутного фонду створеного підприємства.

Рішенням загальних зборів засновників Спільного підприємства "Об’єднання підприємств громадського харчування" від 01.06.2001 року Любитівське споживче товариство було виключено із складу засновників цього підприємства.

За протоколом засідання засновників СП “Об’єднання підприємств громадського харчування” від 05.03.2002 року було прийнято рішення про ліквідацію зазначеного підприємства та розподіл його майна між засновниками Голобським споживчим товариством, Дубівським споживчим товариством і Ковельською райспоживспілкою.

Рішенням господарського суду Волинської області від 16.02.2004 року в справі № 6/100-73, яке набрало законної сили, визнано недійсним рішення зборів засновників Спільного підприємства "Об’єднання підприємств громадського харчування" від 01.06.2001 року про виключення позивача із складу засновників цього підприємства.

Пунктом 13.3 Статуту Спільного підприємства "Об’єднання підприємств громадського харчування" встановлено, що при ліквідації підприємства його майно після проведення розрахунків з оплати праці, виконання обов’язків перед бюджетом, банками та іншими кредиторами, виплати членам трудового колективу коштів, нагромаджених на особистих рахунках, розподіляється між засновниками, що створили це підприємство, і використовується за їх вказівкою.

Розпорядженням Ковельської районної державної адміністрації Волинської області № 319 від 08.08.2002 року скасовано державну реєстрацію Суб’єкта підприємницької діяльності –Спільного підприємства "Об’єднання підприємств громадського харчування".

За повідомленням Волинського обласного управління статистики від 05.08.2003 року № 12-22/292 Спільне підприємство “Об’єднання підприємств громадського харчування” виключено з Єдиного державного реєстру в зв’язку з ліквідацією.

Предметом даного судового розгляду є вимоги позивача про стягнення з відповідачів вартості його долі як засновника в майні ліквідованого підприємства у зв’язку з позбавленням права на належну йому частку в майні розподіленого між відповідачами.

За вимогами ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем не доведено обставин щодо його участі у створені статутного фонду ліквідованого підприємства та наявності правових підстав для задоволення вимог про стягнення вартості долі в майні цього підприємства за наслідками його ліквідації.

Отже, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову про стягнення вартості долі в майні ліквідованого підприємства за недоведеністю й обґрунтовано відмовив в позові.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду.

За таких обставин, оскаржені судові рішення відповідають матеріалам справи та вимогам закону, і тому підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

З огляду наведеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Любитівського споживчого товариства залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.12.2007 року –без змін.

Головуючий суддя Л. Стратієнко

Судді І. Вовк

П. Гончарук