ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.04.08
р.
Справа № 36/40

Господарський
суд Донецької області у складі головуючого судді Н.В.Будко

при
секретарі судового засідання Н.В.Новіченко

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за
позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „ТІДІСІ УКРАЇНА” м.Київ

до
відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1м.Краматорськ

про:
стягнення 14 538грн. 40коп.

за
участю:

представників
сторін:

від
позивача: Чуйко А.В. - по дов.;

від
відповідача: не з'явився;

СУТЬ
СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю
„ТІДІСІ УКРАЇНА” м.Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з
позовом до відповідача, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1м.Краматорськ, про
стягнення заборгованості в сумі 11 183грн. 40коп. та штрафу в сумі 3 355грн.

В
обґрунтування вимог посилається на договір від 24.01.07р. №50/2007, акт
приймання-передачі, інвентаризаційний опис, вимогу про повернення товару №252
від 13.11.07р.

Відповідач
у судове засідання не з'явився, відзив на позов не представив, про день та час
розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове
повідомлення №8828438.

Оскільки
про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином,
неможливість присутності в судовому засіданні представника документально
підтверджена не була, в матеріалах справи достатньо документів та доказів для
вирішення спору по суті, господарський суд вважає можливим розглянути справу
відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними
в ній матеріалами.

Заслухавши
пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані
докази господарським судом встановлено:

24.01.07р.
сторони уклали договір №50/2007, який за своїм змістом та своєю юридичною
природою є договором зберігання, і підпадає під регулювання норм ст. ст. 936 -
955 Цивільного кодексу України.

Предметом
даного договору є пневматичні шини для вантажного автотранспорту, які
передаються позивачем відповідачу на відповідальне зберігання.

За
приписами п.3.4.1 договору відповідач зобов'язаний забезпечити та гарантувати
позивачу необхідні умови по доставці продукції на свій склад та її зберігання.

Згідно
акту приймання-передачі №1 від 24.01.07р. позивач передав відповідачу на
відповідальне зберігання товар на суму 12 828грн. 33коп. без урахування ПДВ.

Стаття
953 Цивільного кодексу України передбачає, що зберігач зобов'язаний на першу
вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не
закінчився.

Також
пунктом 3.4.2 договору передбачено, що відповідач у дводенний строк зобов'язаний
повернути позивачу товар за його першою вимогою.

13.11.07р.
позивач направив на адресу відповідача вимогу №252 про повернення товару з
відповідального зберігання.

Однак,
у порушення умов п.3.4.2 договору відповідач товар позивачу не повернув.

Як вбачається
з інвентаризаційного опису №1 станом на 15.11.07р., підписаного представниками
сторін без зауважень та заперечень і скріпленого печатками обох підприємств, у
відповідача не виявлено товарно-матеріальних цінностей, які передані позивачем
на склад відповідача.

Згідно
статті 951 Цивільного кодексу України збитки, завдані поклажодавцеві втратою
речі, відшкодовуються зберігачем у розмірі її вартості.

За
таких обставин, враховуючи те, що отриманий від позивача на відповідальне
зберігання товар у відповідача відсутній, господарський суд вважає вимоги
позивача в частині стягнення вартості втраченого товару в сумі 11 183грн.
40коп. обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають
задоволенню.

Крім
того, згідно п.5.3 договору відповідач зобов'язався сплатити штраф у випадку
неналежного виконання умов договору у розмірі 30% від вартості втраченого
товару.

З
огляду на те, що відповідач належним чином не виконав умови договору
господарський суд вважає вимоги позивача в частині стягнення штрафу у розмірі 3
355грн. 00коп.  також обґрунтованими,
доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно
до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати
покладаються на відповідача.

На
підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 509, 525, 526, 614, 936- 955 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України, керуючись ст.
ст. 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити
позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ТІДІСІ УКРАЇНА” м.Київ до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1м.Краматорськ про стягнення 14 538грн.
40коп.

Стягнути
з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю “ТІДІСІ УКРАЇНА” основний борг в сумі 11 183грн. 40коп., штраф
в сумі 3 355грн., витрати по сплаті держмита
в сумі 145грн. 38коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 118грн. 00коп.

Видати
наказ.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
прийняття.

Рішення
може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному
порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку
протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя
Будко Н.В.

Вик. помічник судді
Н.В.Новіченко

тел.

надруковано примірників -
3:

1.          господарському суду

2.          позивачу

3.          відповідачу