ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"27" травня 2008 р.

Справа №  18/86

Господарський суд Кіровоградської області в
складі судді ТимошевськоїВ.В., при секретарі судового засідання Горловій М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №18/86

за
позовом: Знам'янського транспортного прокурора в інтересах держави, в особі
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, м. Київ

до
відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,              м. Кіровоград

за
участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в Кіровоградській області, м. Кіровоград

про
стягнення 1700 грн.

Представники
сторін:

від
прокуратури - Коваль О.М., прокурор відділу представництва інтересів громадян і
держави в судах прокуратури області, посвідчення № 615;

від
позивача - участі не брали;

від
відповідача - участі не брали;

від
3-ї особи - Шевчук В.В., довіреність № 12/3-26-573  від 04.03.08.

Час
прийняття постанови: 11 год. 25 хв.

Знам'янським
транспортним прокурором в інтересах держави в особі Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті подано позов про стягнення з суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 в дохід державного бюджету
фінансових санкцій в сумі 1700 грн.

Представник
прокуратури  у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник
позивача у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений
про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується
повідомленням про вручення судової повістки № 3118417 від 12.05.2008 року, яке
міститься в матеріалах справи.

Відповідач
позов не заперечив, витребувані господарським судом документи не подав, у
судове засідання не з'явився. Судова повістка повернута на адресу
господарського суду органом поштового зв'язку з відміткою про те, що закінчився
термін зберігання. Однак, господарський суд вважає відповідача таким, що
належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового
засідання, виходячи з наступного.

Ухвалу
про відкриття провадження у справі № 18/86 від 05.05.2008р. разом з повісткою
про виклик до суду надіслано на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві.
Місцезнаходження відповідача за вказаною адресою підтверджується витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ( а.с.
12).

Відповідач
несе відповідальність за всі можливі наслідки неподання відомостей стосовно
змін свого місцезнаходження, оскільки згідно правил статті 19 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців" юридичні особи зобов'язані подавати відомості стосовно змін
свого місцезнаходження державному реєстратору.

До
повноважень господарського суду не віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

Розглянувши
матеріали справи, оцінивши наявні в них та досліджені в судовому засіданні
докази, заслухавши пояснення представників прокуратури та третьої особи,  господарський
суд встановив наступне.

Згідно
пункту 2 статті 121 Конституції України на прокуратуру покладено функцію по
представництву інтересів громадянина або держави в суді.

Відповідно
до статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України у випадках
встановлених законом, прокурор може звертатися до адміністративного суду із
адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і
брати участь у цих справах. Прокурор
здійснює в суді представництво інтересів громадянина або держави в
порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України та іншими
законами.

Статтею
36-1 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що представництво
прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні  прокурорами від імені держави процесуальних
та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави;
підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або
загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок
протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у
відносинах між ними або з державою; формою представництва  є звернення до суду з позовами або заявами
про захист прав і свобод юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави.

Відповідно
до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт"  загальне державне регулювання діяльності
автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до
своїх повноважень, який відповідно до ст. 1 1 Указу Президента України
"Про систему центральних органів виконавчої влади" № 1572 від
15.12.99 р., є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Відповідно
до п. 1 Положення про Міністерство транспорту та зв'язку України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.06 р. № 789 Міністерство
транспорту та зв'язку України є центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Центральний
орган виконавчої влади з питань автомобільного транспорту забезпечує проведення
державної політики на автомобільному транспорті. Таким урядовим органом
державного управління, згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України
"Про утворення Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті" № 1190 від 08.09.04 р.
є Головна державна інспекція на автомобільному транспорті, що діє у
складі Міністерства транспорту та зв'язку України і йому підпорядковується.
Головна державна інспекція на автомобільному транспорті здійснює державний
контроль за додержанням суб'єктами господарювання, вимог законодавства про
автомобільний транспорт.

Згідно
п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті" Головна державна інспекція на
автомобільному транспорті є юридичною особою.

Головна
державна інспекція на автомобільному транспорті, у відповідності до п. 8
вказаної постанови, для виконання покладених на неї завдань може за погодженням
з Міністром транспорту та зв'язку утворювати територіальні органи у межах
граничної чисельності працівників Головавтотрансінспекції.

Відповідно
до п. 1 Положення про територіальні органи Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті, затвердженого наказом  Міністерства транспорту та зв'язку України
№888 від 14.12.05 р. територіальні органи Головавтотрансінспекції в областях є
територіальними структурними підрозділами Головавтотрансінспекції без права
юридичної особи, в тому числі і територіальне управління
Головавтотрансінспекції в Кіровоградській області.

Отже,
з наведеного вище випливає, що Головавтотрансінспекція разом з її територіальні
управління є органом державної влади у здійсненні управлінських функцій та є
суб'єктом владних повноважень.

Згідно
п. 4 Положення про територіальні органи Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті основними завданнями територіальних управлінь є
здійснення державного контролю за дотриманням суб'єктами господарювання усіх
форм власності нормативно-правових актів, стандартів і норм перевезення
вантажів і пасажирів автомобільним транспортом загального користування.

Відповідно
до ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення
законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників
застосовуються санкції.

За
результатами перевірки, відповідно до п. 21 Порядку здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України  № 1567 від 08.11.06
р., посадовими особами органу державного контролю складається акт встановленої
форми.

Якщо
в ході перевірки виявлено порушення законодавства про автомобільний транспорт,
справа про порушення розглядається посадовою особою органу державного контролю
за місцем знаходження суб'єкта господарювання (п. 25 вказаного порядку).

Відповідно
до п. 27 зазначеного порядку за наявності підстав керівник органу державного
контролю або його заступник виносить постанову про застосування фінансових
санкцій, яка оформлюється за встановленою формою.

01.11.2007
року згідно завдання на перевірку №014102 від 31.10.2007 р. (а.с.8) державним
інспектором територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в Кіровоградській області проведено перевірку
дотримання законодавства про автомобільний транспорт суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1., який надає послуги з перевезення пасажирів транспортним
засобом ВАЗ 21053, номерний знак НОМЕР_1.

Перевіркою
виявлено порушення вимог статті 39 Закону України "Про автомобільний
транспорт", а саме: експлуатація легкового автомобіля облаштованого як
таксі без наявності ліцензії та ліцензійної картки, про що складено акт
перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів автомобільним транспортом №059626 від 01.11.2007
р. (а.с. 9). Вказаний акт підписано водієм транспортного засобу ОСОБА_1 без
зауважень.

В той
же день водію ОСОБА_1 під особистий підпис вручено виклик на 08.11.2007 р. для
участі в розгляді справи про скоєне порушення автотранспортного законодавства
(а.с. 11).

27.12.2007
р. позивачем за результатами проведеної перевірки винесено постанову №015321
від 27.12.2007 р., якою за вказане порушення на підставі ст. 60 Закону України
"Про автомобільний транспорт" до відповідача застосовано фінансові
санкції у вигляді штрафу на загальну суму 1700 грн. (а.с.10).

Вищезазначену
постанову про застосування фінансових санкцій було направлено відповідачу
супровідним листом №12/3-31-4224 від 27.12.2007р. (а.с. 14). Однак, за
повідомленням позивача фінансова санкція відповідачем не сплачена, внаслідок
чого позивач звернувся до суду.

Відомості
про скасування, визнання нечинною, недійсною, незаконною вказаної постанови в
матеріалах справи відсутні.

З
урахуванням викладеного, з огляду на відсутність доказів сплати відповідачем
фінансової санкції в сумі 1700 грн., позовні вимоги  є обґрунтованими і підлягають задоволенню в
повному обсязі. стю.

Керуючись
ст. 71, п. 4 ст. 94,  ч. 2 ст. 128, ч.ч.
1-3 ст. 160, ч. 1 ст. 162, ст. 163, ч. 2 ст. 186, ч.ч. 1-4 ст. 254, ст. 258, п.
6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні
вимоги задовольнити повністю.

Стягнути
з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, відомості про рахунки відсутні)
на користь державного бюджету на рахунок 0002 УДК у м. Кіровограді,
ГУДКУ у Кіровоградській області, код одержувача 24146085, код бюджетної
класифікації 21081100, МФО 823016 - нараховані фінансові санкції в сумі 1 700
грн.

Після
набрання постановою законної сили за заявою стягувача видати виконавчий лист.

Постанова
суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України,
постанова суду першої інстанції набирає законної сили  після закінчення цього строку.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду через господарський суд Кіровоградської
області. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

У
разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо
строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду
не набрала законної сили.

Апеляційна
скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя

В.В.Тимошевська