ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2008 р.

№
19/203

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Кравчука Г.А.

суддів:

Мачульського
Г.М.

Шаргала В.І.

розглянувши
у відкритому судовому
засіданні

касаційну
скаргу

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на
постанову

Львівського
апеляційного господарського суду

від

14.02.2008р.

у
справі

№19/203

Господарського
суду

Івано-Франківської
області

за
позовом

Державного
спеціалізованого лісозахисного підприємства "Львівлісозахист"

доСуб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1

про

стягнення  заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Рішенням
Господарського суду Івано-Франківської області від 23.10.2007р. (суддя Максимів
Т.В.) у вказаному позові відмовлено.

Оскарженою
постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.02.2008р.
(колегія суддів у складі: головуючого -судді Кравчук Н.М., суддів Гнатюк Г.М.,
Мирутенко О.Л.) вказане рішення суду скасовано, прийнято нове рішення, яким
позов задоволено. Постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 3
435, 51 грн. боргу, 102 грн. держмита за розгляд справи в першій інстанції, 118
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 51 грн.
держмита за розгляд справи в апеляційній інстанції.

В
касаційній скарзі відповідач просить скасувати зазначену постанову апеляційного
господарського суду та залишити в силі рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 23.10.2007р., посилаючись на безпідставну зміну
апеляційним господарським судом обставин справи, встановлених місцевим
господарським судом, та порушення апеляційним господарським судом норм
матеріального права, а саме: ст.ст.256, 257, ч.ч.1, ч.5 ст.261, ст.267, ч.2
ст.530, ст.692 Цивільного кодексу України.

Відзиву
на касаційну скаргу не надійшло.

Сторони
не використали наданого законом права на участь своїх представників у судовому
засіданні.

Переглянувши
у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду
України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції,
приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Як
встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, між позивачем та
відповідачем 14.11.2002р. укладено договір купівлі-продажу лісо продукції,
умовами якого передбачено, що розрахунок за кожну поставлену партію проводиться
в п'ятиденний термін згідно виставленого рахунку постачальника, графіка
поставки, акта звірки і акта приймання-передачі.

На
підставі накладної від 31.03.2004р. та довіреності ЯЖВ №122335 від 30.03.2004р.
ЛДСЛЗЦ "Львівлісозахист", правонаступником якого є позивач, було
відпущено відповідачу товар (лісоматеріали) на загальну суму 6 624 грн.

Відповідач
оплатив поставлену продукцію частково, внаслідок чого у нього виникла
заборгованість перед позивачем в сумі 3 435, 51 грн. Претензія позивача про
сплату цієї заборгованості була залишена відповідачем без відповіді і
задоволення.

Стягнення
з відповідача вказаної заборгованості послужило причиною звернення позивача з
позовом до господарського суду.

Місцевий
господарський суд відмовляючи в позові виходив з того, що оскільки позивач
довідався про порушення свого права щодо своєчасної оплати заборгованості за
отриманий товар у березні 2004р., останній пропустив строк звернення до суду
для захисту порушених прав, а тому закінчення строку позовної давності до
пред'явлення позову є підставою для відмови в позові, а відтак місцевий
господарський суд, посилаючись на приписи ст.223 Господарського кодексу
України, ст.ст.256, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України, ст.33
Господарського процесуального кодексу України, дійшов до висновків про
наявність правових підстав для відмови в позові.

Апеляційний
господарський суд не погодився з висновками місцевого господарського суду,
зазначивши в оскарженій постанові, що посилання відповідача на отримання ним
лісопродукції на виконання договору на розробку лісосіки від 14.11.2002р. та
договору купівлі-продажу від 14.11.2002р. є необґрунтованими, оскільки у
накладній від 31.03.2004р. відсутні будь-які посилання на вказані договори;
накладна від 31.03.2004р. не містить інформації щодо строку оплати поставленої
продукції; якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його
виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства; боржник
повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів
цивільного законодавства; позивачем була пред'явлена вимога про виконання
зобов'язань 09.02.2007р., тому строк позовної давності ним не пропущений;
відповідачем не надано доказів повної оплати за отриманий товар, а відтак
апеляційний господарський суд, посилаючись на приписи ст.ст.11, 257, 261, 526,
530, 692 Цивільного кодексу України, ст.33 Господарського процесуального
кодексу України, дійшов до висновків про наявність правових підстав для
скасування рішення місцевого господарського суду і задоволення позову.

Про
те судові рішення підлягають скасуванню як такі, що прийняті при неповному
з'ясуванні всіх обставин справи.

Відповідно
до частини першої статті 4-7 ГПК України судове рішення приймається суддею за
результатами обговорення усіх обставин справи. Частина перша статті 43
названого Кодексу містить вимоги щодо всебічного, повного і об'єктивного
розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Згідно
приписів частини першої статті 38 ГПК України за недостатності поданих
сторонами доказів господарський суд зобов'язаний витребувати документи і
матеріали, необхідні для вирішення спору. З огляду на викладені вимоги ГПК
України господарський суд повинен з'ясувати усі обставини справи, що входять до
предмету доказування в ній та мають значення для її розгляду, хоча б сторони та
інші учасники судового процесу й не посилалися на відповідні обставини. Відповідно
до вимог ст.84 ч.1 п.3 цього кодексу обставини справи, встановлені місцевим
господарським судом, вказуються в мотивувальній частині рішення суду, а
встановлені судом апеляційної інстанції, згідно ст.105 ч.2 п.7 вказаного
кодексу, в постанові.

Між
тим, судами не досліджені договір на розробку лісосіки від 14.11.2002р. та
договір купівлі-продажу від 14.11.2002р., на які посилався відповідач. Так,
згідно п.1.1 договору купівлі-продажу від 14.11.2002р., постачальник
зобов'язується поставити, а покупець прийняти і оплатити товар згідно з
графіком і специфікацією, який щомісячно узгоджується між сторонами.

Судами
ж в порушення зазначених приписів норм права не досліджувались вказані
обставини, а відтак висновки судів стосовно спірних правовідносин сторін зроблені
при неповному з'ясуванні всіх обставин справи.

Також
пунктом 7.1 цього договору визначено що даний договір діє до повного розрахунку
покупця за отриманий товар.

Крім
того, судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції,
встановлено, що відповідач оплатив поставлену продукцію частково, однак докази
щодо такої оплати, в порушення вказаних приписів норм права, залишились не
досліджені судами.

Між
тим від з'ясування вказаної обставини, в сукупності з іншими доказами щодо
наявності чи відсутності правовідносин у сторін за вказаними вище договорами
залежить правильність вирішення даного спору.

Таким
чином відповідно до приписів ст.11110 ч.1 ГПК України, з урахуванням
вимог ст.1115 цього кодексу, судові рішення як такі, що прийняті при
неповному з'ясуванні всіх обставин справи, підлягають скасуванню.

З
врахуванням меж повноважень суду касаційної інстанції, встановлених ч.2
ст.111-5 та ст.111-7 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів дійшов висновку, що допущені
судом як першої, так і апеляційної інстанції вищезазначені порушення норм
матеріального та процесуального права відповідно до ч.1 ст.111-10
Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування прийнятих
у справі судових рішень і передачі справи на новий розгляд.

При
новому розгляді справи суду необхідно всебічно та повно з'ясувати обставини
справи в їх сукупності та вирішити спір відповідно до закону.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119 п. 3, 11110
ч.1, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 14.02.2008р. та рішення
Господарського суду Івано-Франківської області від 23.10.2007р. у справі
№19/203 скасувати, скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Головуючий
суддя                                                                 Г.А.
Кравчук

С
у д д і
Г.М. Мачульський

В.І. Шаргало