ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.08 р.                     Справа № 28/392а

м. Донецьк, вул. Артема, 157 к. 223

Суддя господарського суду Донецької області С.А. Гончаров

при секретарі судового засідання Говор О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом:           Товариства з обмеженою відповідальністю “Ранг” м. Донецьк

до відповідача: Макіївської об’єднаної державної податкової інспекції м. Макіївка

про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення від 13.12.2005 року № /0

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Ранг” м. Донецьк, звернувся до суду з позовною заявою бн від 28.02.2006р. до Гірницької міжрайонної державної податкової інспекції про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 13.12.2005 року № .

Ухвалою суду від "28" грудня 2005 року було відкрито провадження у адміністративній справі № 28/392а та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою суду від 09.02.2006р. провадження у адміністративній справі № 28/392а зупинено.

Ухвалою суду від “14” травня 2008 року провадження по справі було поновлено та замінено позивача у справі, Гірницьку міжрайонну державну податкову інспекцію м. Макіївки, на його правонаступника – Макіївську об’єднану державну податкову інспекцію.

Ухвалою суду від 27.05.2008 року закінчено підготовче провадження та адміністративну справу № 28/392а призначено до судового розгляду.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що, згідно актів перевірок № 1199/23-2 від 21.06.2005 року, № 112/23-1 від 17.10.2005 року встановлено, що при формуванні податкового кредиту за березень, червень, липень 2005 року з боку позивача порушень не виявлено. Позивач наполягає на тому, що податок на додану вартість у ціні придбання, з якої сформовано податковий кредит перевірених періодів, сплачений позивачем постачальникам у повному обсязі.

З огляду на п.п. 7.4.5. п 7.4. ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” позивач зазначає, що єдиним випадком невключення у склад податкового кредиту затрат зі сплати податку є відсутність податкової накладної або митної декларації, інших підстав невключення у склад податкового кредиту затрат зі сплати податку Законом не передбачено.

Крім того, позивач стверджує, що Закон України „Про ПДВ” не встановлює відповідальність платника податку за порушення його контрагентом податкового законодавства та не обмежує виникнення права на кредит з будь-якою звітністю, підставою для отримання відшкодування є данні тільки податкової декларації; факт непроходження перевірки постачальниками, контрагентами постачальників позивача та Укази, на які посилався відповідач в акті камеральної перевірки, не можуть бути підставою сторнування податкового кредиту позивача.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на п. 1.8 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість", яким встановлено, що бюджетне відшкодування – це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку.

Відповідачем зазначено, що за результатами зустрічних перевірок постачальників позивача до виробника встановлено, що постачальниками позивача є посередники, які отримували продукцію від багатьох підприємств, по яких порушені справи про банкрутство або які зняті з податкового обліку. Таким чином, як стверджує відповідач, не підтверджено сплату до бюджету виробником на загальну суму 350742,00 грн.

З огляду на положення п.п. 7.7.10 п. 7.7. ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, відповідач зазначає, що однією з обов’язкових підставі включення сум до податкового кредиту з податку на додану вартість є сплата цих сум до Державного бюджету України та, таким чином, право на відшкодування виникає лише при фактичній надмірній сплаті податку на додану вартість, а не з факту існування зобов’язання по сплаті такого податку в ціні товару.

У судовому засіданні судом досліджені надані сторонами документи: правовстановлюючі документи відповідача, податкове повідомлення-рішення від 13.12.2005 року № /0, акт від 09.12.2005 року № 536/23-1/30102407, довідки № 1199/23-2 від 21.06.2005 року, № 112/23-1 від 17.10.2005 року, податкові декларації з податку на додану вартість за березень, червень, липень, жовтень 2005 року, розрахунок експортного відшкодування, розрахунки бюджетного відшкодування, матеріали зустрічних перевірок, договори, контракти, угоди, податкові накладні, накладні, довіреності, рахунки-фактури, меморіальні ордери, вантажні митні декларації, виписки банку, платіжні доручення, акти, листи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані сторонами докази суд встановив:

Товариством з обмеженою відповідальністю “Ранг” до Гірницької міжрайонної державної податкової інспекції м. Макіївки, правонаступником якої є відповідач, надавались:

податкова декларація з податку на додану вартість за березень 2005 року, згідно із якою сума ПДВ, яка підлягає відшкодуванню з бюджету за підсумками поточного звітного періоду становить 212520,00 грн., податковий кредит за відповідний період становить 213786,00 грн.;

податкова декларація з податку на додану вартість за червень 2005 року, згідно із якою до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду віднесено суму 121669,00 грн. (рядок 22.2);

податкова декларація з податку на додану вартість за липень 2005 року, згідно із якою сума ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку складає 121669,00 грн. (рядки 25, 25.1), податковий кредит за відповідний період становить 18868,00 грн., від’ємне значення, зараховане до складу податкового кредиту наступного періоду – 18868,00 грн.;

податкова декларація з податку на додану вартість за жовтень 2005 року, згідно із якою сума ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку складає 18868грн. (рядки 25, 25.1), податковий кредит за відповідний період становить 26105,00 грн.

Відповідачем проведено позапланову документальну перевірку позивача з питання правильності заявленого до відшкодування ПДВ позивачем за березень 2005 року, за результатами якої складено довідку від 21.06.2005 року № 1199/23-2. Також, відповідачем проведено позапланову невиїзну документальну перевірку позивача з питання правильності заявленого до відшкодування ПДВ позивачем за червень, липень 2005 року, за результатами якої складено довідку від 17.10.2005 року № 112/23-2. Відповідно до зазначених довідок, проведеними перевірками порушень позивачем законодавства не встановлено.

На підставі отриманих відповідей на зустрічні перевірки по основним постачальникам позивача щодо непідтвердження дійсно здійснених операцій та факту включення сум ПДВ постачальниками до складу податкових зобов’язань у декларації з ПДВ за відповідні періоди, фахівцями Гірницької міжрайонної державної податкової інспекції м. Макіївки проведено невиїзну позапланову документальну перевірку позивача з питання фактичної сплати до бюджету України податку на додану вартість, заявленого до відшкодування за березень, липень, жовтень 2005 року. За результатами зазначеної перевірки відповідачем складено акт від 09.12.2005 року № 536/23-1/30102407 (надалі - "акт перевірки").

Актом перевірки встановлено порушення позивачем п. 1.8 ст. 1, п.п 7.7.5 п. 7.7. ст. 7, п.п 7.7.1 п. 7.4. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування за березень 2005 року на суму 212071,00 грн., за липень 2005 року на суму 120584,00 грн., за жовтень 2005 року на суму 18087,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки керівником відповідача прийняте податкове повідомлення-рішення від 13.12.2005 року № /0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у загальному розмірі 350742,00 грн., в тому числі за березень 2005 року – на суму 212071,00 грн., за липень 2005 року на суму 120584,00 грн., за жовтень 2005 року на суму 18087,00 грн., а також застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 255,00 грн.

Відповідач у поясненнях та згідно із актом перевірки пояснив, що порушення встановлено ним наступним чином.

Достовірність нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень червень, липень 2005 року, перевірено у ході позапланових документальних перевірок позивача, результати яких зафіксовані довідками від 21.06.2005 року № 1199/23-2 та від 17.10.2005 року № 112/23-2. За результатами перевірок порушень не встановлено.

При проведенні перевірки відповідача з питання правильності заявленого до відшкодування ПДВ за березень 2005 року на виконання вимог наказу ДПА України № 196 від 24.04.2003 року „Щодо здійснення ефективного контролю за правомірність відшкодування з бюджету сум ПДВ юридичним особам”, були направлені запити на проведення зустрічних перевірок по основним постачальникам, на підтвердження сум податкового кредиту з ПДВ за березень 2005 року.

Так, згідно акту перевірки, ТОВ „Інфра Донецьк”, що є постачальником позивача на загальну суму ПДВ 170712,00 грн., згідно відповіді ДПІ у Київському районі м. Донецька № 2681/723-213 від 04.07.2005 року, якою підтверджено ПДВ по 1-му ланцюгу, не є виробником продукції, постачальником реалізованої продукції є ПП „Токмет” на загальну суму ПДВ 170541,46 грн. Згідно відповіді ДПІ у Київському районі м. Донецька № 5253/7/23-413/7 від 14.11.2005 року, порушень не встановлено, ПП „Токмет” не є виробником продукції, постачальником реалізованої продукції є ТОВ „Бізнеспромторг” на загальну суму 1666604,06 грн. ТОВ „Бізнеспромторг” за заявою кредитора ВАТ „Східні енергопостачальні мережі” ухвалою господарського суду Донецької області від 08.09.2005 року по справі № 42/129 визнано банкрутом, ухвалою від 13.10.2005 року затверджено ліквідаційний баланс ТОВ „Бізнеспромторг”, з якого вбачається, що ТОВ „Бізнеспромторг” за юридичною адресою не знаходиться, майно та активи відсутні, юридичну особу ТОВ „Бізнеспромторг” ухвалою господарського суду Донецької області від 12.10.2005 року ліквідовано.

Згідно акту перевірки, направлені запити на проведення зустрічної перевірки по ланцюгу: ТОВ „Ранг” – ТОВ „Тріам Донбас” – ТОВ „Донсервістехкомплект”. Згідно довідки № 630/2-213 від 04.07.2005 року зустрічної перевірки ТОВ „Тріам-Донбас”, що є постачальником позивача на суму ПДВ 41358,68 грн., порушень не встановлено, ТОВ „Тріам Донбас” не є виробником продукції, постачальником реалізованої продукції є ТОВ „Донсервістехкомплект” на загальну суму ПДВ 41317,36 грн. Згідно відповіді ДПІ у Київському районі м. Донецька № 5315/7/23-413 від 17.11.2005 року провести зустрічну перевірку ТОВ „Донсервістехкомплект” неможливо, оскільки ТОВ „Донсервістехкомплект” закрито рішенням Виконавчого комітету Донецької області № 2003271 від 13.09.2005 року, знято з податкового обліку в ДПІ у Київському районі м. Донецька 06.06.2005 року за рішенням власника. Додатково повідомлено, що в ході документальної перевірки в таблиці контрагентів за період з 01.01.2005 року по 14.04.2005 року не вказано контрагент ТОВ „Тріам Донбас”, але в графі „інші” підприємства вказана сума реалізації 6574,40 тис.грн.

Податкові зобов’язання по стр. 9 декларації з ПДВ за березень 2005 року складають 2046658 грн., податковий кредит 2136099 грн., сума до відшкодування – 89441 грн.

При проведенні перевірки відповідача з питання правильності заявленого до відшкодування ПДВ за червень, липень 2005 року на виконання вимог наказу ДПА України № 196 від 24.04.2003 року „Щодо здійснення ефективного контролю за правомірність відшкодування з бюджету сум ПДВ юридичним особам”, були направлені запити на проведення зустрічних перевірок по основним постачальникам, на підтвердження сум податкового кредиту з ПДВ за червень-липень 2005 року.

Так, згідно відповіді ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька № 9515/10/23 від 05.12.2005 року, ТОВ „Донпромтрейдінг”, що є постачальником позивача на суму ПДВ 66000,00 грн., не звітує до ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька, остання звітність надана у квітні 2005 року.

Згідно довідки зустрічної перевірки № 704/23-233417453 від 30.11.2005 року ТОВ „Емітекс”, що є постачальником позивача на загальну суму ПДВ 72671,28 грн., порушень не встановлено, ТОВ „Емітекс” є посередником, продукція придбана у ПП „Торенс” на загальну суму ПДВ 72598,68 грн.; згідно довідки № 31062/10/29-013 провести зустрічну перевірку ПП „Торенс” неможливо, оскільки його знято з податкового обліку в ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька 09.11.2005 року.

Враховуючи наведене, актом перевірки з’ясовано, що неможливо встановити повну схему фінансових взаємовідносин по всьому ланцюгу СПД по конкретним операціям по ТОВ „Ранг”, у зв’язку із неможливістю проведення зустрічних перевірок до кінцевого виробника або імпортера з причин ліквідації СПД: ТОВ „Тріам Донбас”, ПП „Томкет”, ТОВ „Донсервістехкомплект”, ПП „Торенс”, порушенням справи про банкрутство ТОВ „Бізнеспромторг” та ненаданням звітності до ДПІ за місцем реєстрації ТОВ „Донпромтрейдінг”.

Податковий орган у акті перевірки робить висновок про порушення позивачем п. 1.8 ст. 1, п.п 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, що призвело до завищення позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ за березень 2005 року в сумі 212071,00 грн., за липень 2005 року в сумі 120584,00 грн., за жовтень 2005 року в сумі 18087,00 грн.

Такі висновки відповідача не узгоджуються з вимогами законодавства та спростовуються матеріалами справи з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Правомірність формування позивачем податкового кредиту у деклараціях з ПДВ за березень, червень, липень 2005р. згідно із п.п 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” – у частині внесення до податкового кредиту періоду податку, сплаченого (нарахованого) у зв’язку з придбанням продукції позивачем у ТОВ „Інфра Донецьк”, ТОВ „Тріам Донбас”, ТОВ „Донпромтрейдінг”, ТОВ „Емітекс” – доводиться матеріалами справи, зокрема, належним чином укладеними договорами та документами, складеними позивачем та зазначеними суб’єктами господарювання на виконання таких договорів, податковими накладними, отриманими позивачем та належним чином відображеними у книзі придбання, накладними, рахунками-фактурами, вантажними митними деклараціями, платіжними дорученнями, меморіальними ордерами.

Також, достовірність нарахування позивачем бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень, червень, липень 2005 року підтверджено довідками позапланової виїзної документальної перевірки позивача від 21.06.2005 року № 1199/23-2 та від 17.10.2005 року № 112/23-2.

Згідно із п. 1.8 ст. 1 Закону України „Про податок на додану вартість” (у редакції, яка діяла у час складення та подання платником податку декларації) бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з п.п.7.7.1 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” (що був чинними в період подання декларації) у разі, коли за результатами звітного періоду сума, визначена як різниця між загальною сумою податкових зобов’язань, що виникли у зв’язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду та сумою податкового кредиту звітного періоду має від’ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця наступного після подачі декларації.

Згідно з Законом України „Про податок на додану вартість”, яким визначено ставки та механізм справляння податку на додану вартість, обов’язок щодо визначення об’єкта оподаткування, нарахування податку та його утримання у покупця товарів або послуг, правильність обчислення та декларування податку, видачу податкових накладних покладено на платника податку – продавця товару.

Обов’язок сплатити нарахований продавцем ПДВ у складі ціни товару або послуг та отримати належним чином оформлену податкову накладну, у підтвердження сплати податку, законом покладений на платника податку – покупця.

Закон України „Про податок на додану вартість” не містить у собі норми, яка б покладала відповідальність на платника податку – покупця товару (послуг) за правильність визначення платником податку – продавцем об’єктів оподаткування, правильність відображення їх у податкового обліку та інше.

Із змісту пункту 1.8 ст. 1 Закону України „Про податок на додану вартість” вбачається, що „бюджетне відшкодування” – це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою у випадках, визначених цим Законом, що дає підстави вважати, що вказана правова норма є відсильною нормою до інших правових норм цього закону. Нормами Закону України „Про податок на додану вартість” визначено ставки та механізм справляння податку на додану вартість, покладено на платника податку – продавця товару обов'язок щодо визначення об’єкта оподаткування, нарахування податку та його утримання у покупця товарів або послуг, правильність обчислення та декларування податку, видачу податкових накладних, а обов’язок сплатити нарахований продавцем ПДВ у складі ціни товару або послуг та отримати належним чином оформлену податкову накладну у підтвердження сплати податку законом покладений на платника податку – покупця.

При цьому, Закон України „Про податок на додану вартість” не містить у собі норми, яка б передбачала обов’язок покупця товару – платника податку сплачувати нарахований йому продавцем у складі ціни товару ПДВ безпосередньо до державного бюджету та яка б покладала відповідальність на платника податку – покупця товару (послуг) за правильність визначення платником податку – продавцем об’єктів оподаткування, правильність відображення їх у податковому обліку та інше. Зважаючи на викладене, доводи податкового органу щодо обов’язку платника податку – покупця товару доводити надмірну сплату ПДВ саме до державного бюджету, а також про залежність права платника податку – покупця на податковий кредит від перевірки всіх постачальників по всьому ланцюгу, є такими, що не відповідають встановленому законодавчо механізму справляння цього виду податку.

Таким чином, відповідно до п. 1.8 ст. 1 , п.п 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” сумою, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету, у зв’язку з надмірною сплатою є саме від’ємне значення за результатами звітного періоду. Від’ємне значення ПДВ є коштами платника податку, які він сплатив продавцям товару відповідно до вимог Закону України „Про податок на додану вартість”. Цим законом встановлені умови та гарантії повернення цих коштів у вигляді обов’язку держави на підставі декларації здійснити повернення коштів за результатами звітного періоду. З огляду на наведене, доводи податкового органу про залежність права платника податку –покупця на податковий кредит від сплати податку до бюджету всіма постачальниками по всьому ланцюгу, є такими, що не відповідають законодавчо встановленому механізму цього виду податку.

Право на відшкодування від’ємної різниці є матеріальним правом позивача, отже зменшення бюджетного відшкодування ПДВ порушує його право власності, захист якого гарантовано першим реченням частини першої статті першої Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основних свобод, яка набрала чинності для України 11.09.1997р. та у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, зменшення відповідачем суми бюджетного відшкодування за березень 2005 року на суму 212071,00 грн., за липень 2005 року на суму 120584,00 грн., за жовтень 2005 року на суму 18087,00 грн., на підставі п. 1.8 ст. 1 Закону України „Про податок на додану вартість” у зв’язку із можливою несплатою до бюджету податку на додану вартість продавцями реалізованої продукції, є неправомірним та необґрунтованим, а податкове повідомлення-рішення від 13.12.2005 року № /0 є таким, що не відповідає нормам Закону України „ Про податок на додану вартість”.

Враховуючи наведене, спірне податкове повідомлення-рішення є недійсним.

Безпідставність зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 350472,00 грн. спірним податковим повідомленням-рішенням обумовлює безпідставність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 19, 57 Конституції України, ст. 1,7 Закону України ”Про податок на додану вартість”, ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 пунктами 6, 7 розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Ранг” до Макіївської об’єднаної державної податкової інспекції м. Макіївка про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення від 13.12.2005 року № /0 – задовольнити.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Гірницької міжрайонної державної податкової інспекції від 13.12.2005 року № /0.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Гончаров С.А.