СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

22 травня 2008 року

Справа № 2-14/15220-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Маслової З.Д.,

суддів                                                                      Лисенко В.А.,

Прокопанич Г.К.,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: (Управління Пенсійного фонду України в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим);

відповідача: (Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим);

розглянувши апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Курапова З.І.) від 16 січня 2008 року по справі № 2-14/15220-2007А

за позовом           Управління Пенсійного фонду України в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим (вул. Дм. Ульянова, 6,м.Сімферополь,95051)

до           Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим (вул. Чернишевського, 2,Сімферополь,95017)

про стягнення 204,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 16 січня 2008 року у справі № 2-14/15220-2007А відмовлено у задоволені позову Управління Пенсійного фонду України в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим про стягнення 204,06 грн.

Не погодившись з вказаним судовим актом, Управління Пенсійного фонду України в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим звернулося до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану постанову суду першої інстанції та постановити нову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а саме, статі 8, 81 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, статі 26 Закону України ”Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування”, статі 2, 6, 7, 21, 24, 28, 46 Закону України „"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Також, заявник вказує на те, що витрати Пенсійного фонду України у зв’язку з виплатою пенсій, передбачених статтею 26 Закону України „Про пенсійне забезпечення” підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Відзив на апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим надало у судовому засіданні.

Розпорядження про заміну складу колегії, від 22 травня 2008 року, у зв’язку з зайнятістю в іншому судовому процесі судді Лисенко В.А. та відпусткою судді Прокопанич Г.К. та з метою дотримання розгляду справ, суддів Лисенко В.А. та Прокопанич Г.К. замінено на суддів Заплава Л.М. та Фенько Т.П.

У судове засідання, призначене на 22 травня 2008 року, представник Управління Пенсійного фонду України в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим не з’явився, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином.

Розглянувши справу в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши матеріали справи, вислухавши представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Управління Пенсійного фонду України в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим звернулося з позовом про зобов’язання вчинити дії по підписанню актів щомісячної звірки витрат по особовим справам потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій в зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, щомісячної цільової грошової допомоги на проживання та витрат на виплату та доставку пенсій за серпень 2007 року відносно наступних громадян: Артемова В.В., Гришановича М.Г., Лук’янова В.М., що є потерпілими на виробництві до 01.04.2001 р.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, позивач відмовився в частині позовних вимог по відшкодуванню витрат у розмірі 54,06 грн., оскільки відповідачем прийняті до заліку та відшкодуванню особи: Артемов В.В., Гришанович М.Г., що підтверджується актом звірки від 15.11.2007 р.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 16 січня 2008 року провадження у частині зобов’язання прийняття до відшкодування витрат у розмірі 54,06 грн. провадження по справі закрито.

Частиною 1 статті 58 Закону України ”Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Аналогічні норми містяться у Положенні про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 Закону України ”Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” страхувальниками є підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно із статтею 14 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхові фонди є органами, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, провадять збір та акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечують фінансування виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та здійснюють інші функції згідно з затвердженими

статутами.

Статтею 4 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачені види збору на соціальне страхування.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 15 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” (далі –Закон 1105-XIV) страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків - некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням. Фонд соціального страхування від нещасних випадків є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також емблему, яка затверджується його правлінням.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Нормами статті 21 Закону 1105-XIV передбачено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до статті 25 Закону 1105-XIV усі види страхових виплат і соціальних послуг застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні, а також усі види профілактичних заходів, передбачених статтями 21 та 22 цього Закону, провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду.

Згідно з статтею 28 Закону 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються із страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому.

Статтею 35 Закону 1105-XIV встановлений перелік та порядок розгляду документів, які подаються до Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Відповідно до статті 55 Закону 1105-XIV спори щодо суми страхових внесків, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються в судовому порядку.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону 1105-XIV співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Пунктом 2 статті 7 Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального

страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Таким чином, виходячи з вказаних норм можна зробити висновок, що обов’язок Фонду по сплаті страхових виплат виникає в силу належного підтвердження права на такі страхові виплати.

Механізм відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, визначено Порядком відшкодування витрат, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків від 04.03.2003 року № 5-4/4. В основу цього механізму покладено щомісячне проведення органами Пенсійного фонду України з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків в районах та містах обласного значення звірок витрат на відповідні виплати до 10 числа, наступного за звітним (пункт 5). Акти цих звірок подаються головним управлінням Пенсійного фонду України та управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та; Севастополі, які узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування відповідних витрат та до 20 числа наступного за звітним, подають її Пенсійному фонду України та страхування від нещасних випадків (пункт 6). Зазначена довідка є підставою для перерахування Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідних коштів Пенсійному фонду України до 25 числа місяця, наступного за звітним (пункт 7).

Отже, розрахунки між Пенсійним фондом України та Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України здійснюються на підставі актів звірок витрат по особових справах потерпілих.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про те, що для призначення страхових виплат постраждалим на виробництві, в тому числі пенсій по інвалідності, необхідне настання певної події, а саме –передача особової справи постраждалого підприємствами до відповідача по справі.

Як вбачається з матеріалів справи, особову справу відносно Лук’янова В.М. передано не було.

З березня 2003 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України не здійснюють ніяких перерахувань Пенсійному фонду України, а проводять лише щомісячні звірки з органами ПФУ і передають їх у вищестоящу організацію, в даному випадку в Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, де складається загальна довідка по Автономній Республіці Крим, яка передається до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України для розрахунків на централізованому рівні.

Отже, з моменту прийняття Порядку, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим не здійснює перерахування коштів Пенсійному фонду України, а відповідно, стягнення даних сум тягне за собою подвійне фінансування.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог.

З урахуванням викладеного, судова колегія дійшла висновку, що постанова у справі прийнята при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим вимоги Управління Пенсійного фонду України в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим, які викладені в апеляційній скарзі, задоволенню не підлягають, підстави для скасування постанови місцевого господарського суду відсутні.

Керуючись статтями 195, 198 (пункт 1), 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 16 січня 2008 року по справі № 2-14/15220-2007А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Постанову або ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        З.Д. Маслова

Судді                                                                      В.А. Лисенко

Г.К. Прокопанич