ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 16/190

12.06.08

За За позовом           Акціонерного товариства закритого типу „Інститут ВНДІХІМПРОЕКТ”

до                    Комунального підприємства „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна”

про          зобов’язання вчинити дії та стягнення 1 855 875 грн.

Суддя Ярмак О.М.

Представники:

Від позивача:           Фугалевич В.О.- дор., Ландишева С.М.

Від відповідача:          Пузир А.М. за дов.

Обставини справи:

10.06.08 в засіданні суду оголошувалась перерва на підставі ст.. 77 ГПК України.

Акціонерне товариство закритого типу „Інститут „ВНДІХІМПРОЕКТ” звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, в якій просить: 1) зобов’язати Комунальне підприємство „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна” не порушувати законодавство при виконанні рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.07 № 2/236; 2) зобов’язати Комунальне підприємство „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна” виконати рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.07 № 2/236; 3) стягнути з Комунального підприємства „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна” на користь Акціонерного товариства закритого типу „Інститут „ВНДІХІМПРОЕКТ” 1 855 875 грн. матеріальної шкоди.

Відповідач позов визнає в частині вимог щодо зобов’язання відповідача не порушувати законодавство при виконанні рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.07 № 2/236 та зобов'язання відповідача виконати рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.07 № 2/236; у задоволенні вимоги про стягнення 1 855 875 грн. матеріальної шкоди просить відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2007 року між АТЗТ „Інститут „ВНДІХІМПРОЕКТ” та ПП „ІНТЕР-ТЕХНОКОМПЛЕКТ” було укладено попередній договір купівлі-продажу.

У відповідно до пункту 1.1 вказаного договору, сторона 1 - АТЗТ „Інститут „ВНДІХІМПРОЕКТ” зобов’язується укласти зі стороною 2 - ПП „ІНТЕР-ТЕХНОКОМПЛЕКТ” договір купівлі-продажу нежилих приміщень площею 700 кв.м., розташованих на шостому поверсі дванадцяти-поверхового лабораторно-інженерного корпусу на вул. Марини Раскової, 11 у місті Києві, на умовах, встановлених у цьому договорі у строк до 18 квітня 2008 року.

Згідно з пунктом 1.3 зазначеного попереднього договору, нежилі приміщення площею 700 кв.м., розташовані на шостому поверсі дванадцяти-поверхового лабораторно-інженерного корпусу на вул. Марини Раскової, 11 у місті Києві, належать позивачу на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2007 № 2/236, що набрало законної сили 20 вересня 2007 року.

Як вбачається, рішенням Господарського суду міста Києва від 25.07.2007 № 2/236, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2007 № 2/236, за АТЗТ „Інститут „ВНДІХІМПРОЕКТ” визнано право власності на нежилі приміщення загально площею 700 кв.м., розташовані на шостому поверсі дванадцяти-поверхового лабораторно-інженерного корпусу на вул. Марини Раскової, 11 у місті Києві та зобов’язано КП „Київське міське БТІ” зареєструвати за позивачем право власності на них.

Відповідно до статті 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, рішення суду, що набрало законної сили, є правовстановлюючим документом та підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно.

Законом України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” встановлено, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов’язковою і засвідчує факт визнання державою виникнення такого права.

Відповідно до частини шостої статті 3 Законом України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, правочини щодо нерухомого майна вчиняються, якщо право власності на це майно зареєстровано відповідно до цього закону.

Згідно частини першої статті 116 Господарського процесуального кодексу України, виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили.

20 березня 2008 року АТЗТ „Інститут „ВНДІХІМПРОЕКТ” отримало наказ № 2/236 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2007 № 2/236 про зобов'язання КП „Київське міське БТІ” зареєструвати за позивачем право власності на нежилі приміщення площею 700 кв.м., розташовані на шостому поверсі дванадцяти-поверхового лабораторно-інженерного корпусу на вул. Марини Раскової, 11 у місті Києві.

24 березня 2008 року на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 20.03.08 № 2/236 Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження та зобов’язано КП „Київське міське БТІ” добровільно зареєструвати до 29.03.08 за АТЗТ „Інститут „ВНДІХІМПРОЕКТ” право власності на нежилі приміщення загальною площею 700 кв.м., розташовані на шостому поверсі дванадцяти поверхового лабораторно-інженерного корпусу на вул. Марини Раскової, 11 у місті Києві.

Як вбачається з матеріалів справи, КП „Київське міське БТІ” відмовилося виконати наказ Господарського суду міста Києва від 20.03.08 № 2/236 та вимогу державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 24.03.2008, мотивуючи це тим, що на нежилі приміщення площею 700 кв.м., розташовані на шостому поверсі дванадцяти-поверхового лабораторно-інженерного корпусу на вул. Марини Раскової, 11 у місті Києві на підставі рішення третейського суду про визнання права власності заявлено право іншої особи, а саме, громадянина Арутюняна С.В.

Згідно статті 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду є обов’язковим для виконання на усій території України.

Відповідно до статті 6 Закону України „Про виконавче провадження”, вимоги державного виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими для усіх органів, організацій, посадових осіб, громадян і юридичних осіб на території України.

У відповідності до абзацу 7 пункту 4 рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним подання 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців 7, 11 статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу УІІІ „третейське самоврядування” Закону України „Про третейській суди” (справа про завдання третейського суду) від 10.01.2008 № 1-3/2008, рішення третейського суду є обов’язковим тільки для сторін третейського спору і не є актом правосуддя.

З наявного у матеріалах справи рішення постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації „Принцип” від 12.02.2007 № ПВ-01-07-29-01/07 вбачається, що КП „Київське міське БТІ” не було стороною третейського спору, отже, дане рішення не для нього обовязковим для виконання.

Тобто, перешкоди для виконання наказу Господарського суду міста Києва від 20.03.08 № 2/236 та вимоги державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 24.03.2008 були відсутні, а тому відповідач зобов’язаний був виконати рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2007 № 2/236 та зареєструвати за позивачем право власності на нежилі приміщення 700 кв.м., розташовані на шостому поверсі дванадцяти поверхового лабораторно-інженерного корпусу на вул. Марини Раскової, 11 у місті Києві.

Враховуючи вище викладене, вимоги позивача про зобов’язання КП „Київське міське БТІ” не порушувати законодавство при виконанні рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.07 № 2/236 та зобов’язання КП „Київське міське БТІ” виконати рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.07 № 2/236 є такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, вимога позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 1 855 875 грн. задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав суду доказів дійсного понесення матеріальних витрат у розмірі 1 855 875 грн., зокрема, їх сплати на користь ПП „ІНТЕР-ТЕХНОКОМПЛЕКТ”. Крім того, позивачем не доведено наявність причинно-наслідкового зв’язку між вказаними витратами у заявленому розмірі та бездіяльністю відповідача щодо відмови у реєстрації за позивачем права власності на вказані вище нежилі приміщення.

З огляду на вказане вище, позовні вимоги АТЗТ „Інститут „ВНДІХІМПРОЕКТ” є такими, що підлягають задоволенню частково.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при частковому задоволенні позову витрати зі сплати державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов’язати Комунальне підприємство „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна” (вул. Трьохсвятительська, 4-в, м. Київ, код ЄДПРОУ 03359836) не порушувати законодавство при виконанні рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.07 № 2/236.

Зобов’язати Комунальне підприємство „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна” (вул. Трьохсвятительська, 4-в, м. Київ, код ЄДПРОУ 03359836) виконати рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.07 № 2/236.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Суддя                                                                                 О.М.Ярмак