КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2008                                                                                           № 7/478

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Отрюха Б.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача: Козаченко Т.П. – адвокат

від відповідача: Пількевич В.В. – юрист

від третьої особи: Пац В.О. – юрист

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз"

на рішення Господарського суду м.Києва від 13.03.2008

у справі № 7/478

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз"

до                                                   Дочірної компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

третя особа           Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про                                                  зобов"язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва по справі № 7/478 від 13.03.2008 у позові Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз», позивача у справі, до Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», відповідача у справі, про зобов’язання вчинити дії, а саме виконати умови договору № 06/06-82 від 31.01.2006 року шляхом підписання актів за жовтень, листопад, грудень 2006 року відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що відповідач Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» не мала права власності на необхідні обсяги природного газу, а отже не могла передати таке право власності на користь позивача, а тому акти приймання-передачі природного газу не можуть бути складені та підписані у зв’язку з нездійсненням відповідної господарської операції.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати повністю, та прийняти нове, яким позов задовольнити. Апелянт посилався на те, що рішення є необґрунтованим, та прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник зазначав, судом першої інстанції не розглянуто всебічно та повно всі обставини справи, а саме позивач звернувся до суду про зобов’язання виконати умови договору № 06/06-137 від 31.01.2006 року, а в рішенні суду від 13.03.2008 року містяться посилання на договір 06/06-82 від 31.01.2006 року., який не був предметом позову та розгляду в судових засіданнях.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2008 року порушено апеляційне провадження у справі № 7/478 та розгляд справи призначено на 11.09.2008.

08.08.2008 року до Київського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України», в якому відповідач просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги ВАТ «Полтавагаз», а рішення господарського суду м. Києва від 13.03.2008 року по справі № 7/478 залишити без змін. Свої вимоги обґрунтовував наступним: в рішенні господарського суду від 13.03.2008 року в описовій частині зазначено обставини справи, що передували прийняттю рішення а саме, оскарження позивачем ухвали суду від 03.05.2007 року по справі № 05-5-7/557 про повернення позову без розгляду. Постановою Київського апеляційного господарського судом від 27.06.2007 року ухвала від 03.05.2007 року скасована та справа повернута до суду першої інстанції для розгляду по суті. За текстом постанови від 27.06.2007 року суд вказує про розгляд справи предметом якої є договір № 06/06-82, а тому предметом дослідження у справі є саме даний договір.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, Київський апеляційний господарський суд встановив.

31.01.2006 між позивачем ВАТ «Полтавагаз» та відповідачем ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» було укладено договір постачання природного газу № 06/06-82, згідно з яким відповідач зобов’язався передати у власність позивачу в 2006 році природний газ для нормованих витрат, а покупець зобов’язувався прийняти та оплати газ на умовах даного договору.

Отже, за правовою природою вказаний договір є договором поставки.

Згідно п.п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5, Договору постачальник (відповідач) передає газ покупцю (позивачу) в загальному потоці газу на газовимірювальних станціях на кордоні України, в яких знаходяться пункти приймання-передачі газу в газотранспортну систему ДК "Укртрансгаз"; кількість газу, яка передається, визначається згідно з «Методикою визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами», затвердженої Наказом Міністерства палива і енергетики України від 30.05.2003 року № 264, «Методикою визначення питомих втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разі не приведення об’єму газу до стандартних умов», затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України від 21.10.2003 року № 595 та «Положенням про порядок визначення граничних обсягів виробничо-технологічних витрат і нормованих втрат природного газу, що виникають у газорозподільних мережах», затвердженим Наказом Міністерства палива і енергетики України від 26.10.2004 року № 668; приймання-передача газу, поставленого постачальнику оформляється актами приймання-передачі газу в яких визначається обсяг фактичного переданого газу; не пізніше 5 числа місяця наступного за місяцем поставки газу, покупець зобов’язується надати Постачальнику два примірника акту приймання-передачі газу підписані та скріпленні печаткою, а дані акти є підставою для розрахунків; покупець зобов’язується укласти договори на транспортування газу по території України.

Згідно з п. 10.1 договору цей договір набирає чинності з моменту підписання, поширює свою дію на відносини, що склалися між сторонами з 01.01. 2006 року та діє в частині поставки газу до 31.12.2006 року, в частині розрахунків за газ до повного їх здійснення.

Отже, з наведеного вбачається, що позивач на підставі поданого ним планового розподілу газу по споживачах був вправі протягом 2006 року одержувати на кордоні України в пунктах приймання-передачі газу в газотранспортну систему ДК "Укртрансгаз" належний відповідачу природний газ, імпортований за зовнішньоекономічним контрактом, в обсязі до 53 148 100 куб. метрів. Приймання-передача газу, поставленого відповідачем позивачу, оформляється актами приймання-передачі газу, в яких визначається обсяг фактично переданого газу.

Згідно ч. 1, 2 ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Отже, виходячи з положень вказаної статті, обов'язок відповідача передати позивачу природний газ за договором вважається виконаним з моменту надання відповідних обсягів природного тазу в пунктах приймання-передачі газу на кордоні України в розпорядження позивача, тобто забезпечення відповідачем у 2006 року наявності в пунктах приймання-передачі газу в газотранспортну систему ДК "Укртрансгаз" на кордоні України необхідних обсягів газу.

З матеріалів справи, вбачається, що позивачем на адресу відповідача було направлено акти прийому-передач природного газу: від 31.10.2006 року за жовтень 2006 року, від 30.11.2006 року за листопад 2006 року та від 31.12.2006 року за грудень 2006 року, але відповідач відмовився підписувати дані акти.

Відповідно до п. 3 окремого доручення Міністерства палива та енергетики України від 17.10.2006 року № 01/25-256, з метою безперебійного постачання природного газу з початку опалювального періоду, починаючи з жовтня 2006 року, для негайного забезпечення власних виробничо-технологічних потреб ДК «Укртрансгаз» та об’єктів, які знаходяться на її балансі, а також для забезпечення виробничо-технологічних нормативних витрат та нормативних технологічних втрат відкритих акціонерних товариств з газопостачання та газифікації, які знаходяться в корпоративному управління НАК «Нафтогаз України», забезпечення природним газом вказаних вище суб’єктів господарювання, які знаходяться в корпоративному управлінні НАК «Нафтогаз України» здійснюватиметься шляхом укладання договорів з ЗАТ «Укргаз-енерго».

Таким чином, відповідач ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» не мав права власності на відповідний ресурс природного газу для постачання позивачу ВАТ «Полтавагаз» в жовтні, листопаді, грудні 2006 року за договором постачання природного газу № 06/06-82 від 31.01.2006 року, в зв’язку з чим акти приймання-передачі природного газу не були підписані.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не мав права власності на необхідні обсяги природного газу та тому не міг передати право власності на природний газ позивачу.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, наведені в апеляційній скарзі, про те що суд першої інстанції посилався на договір № 06/06-82 від 31.01.2006 року, який не був предметом позову, є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Враховуючи, наведене, колегія суддів Київського апеляційного господарського погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що позивачу у позові слід відмовити.

На підставі наведеного апеляційний господарський суд вважає, що рішення місцевого господарського суду є обґрунтованим, підстави для скасування даного рішення відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 96, 99, 101, 103 - 105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2008 у справі № 7/478 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи № 7/478 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді