ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2008 р.

№ 10/50/08 (18/16-3410/1)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Кравчука Г.А.

суддів:

Мачульського Г.М.

Шаргала В.І.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

касаційну скаргу

Казанківської селищної ради

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду

від

15.01.2008р.

у справі

№18/16-3410/10 (10/50/08)

Господарського суду

Миколаївської області

за позовом

Прокурора Казанківського району Миколаївської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Миколаївській області

до

Казанківської селищної ради

про

стягнення суми

за участю представників

- позивача:

не з'явився

- відповідача:

Рябошапки В.В. (довіреність №285 від 22.04.2008р.)

- прокурора:

Попенка О.С. (посвідчення прокурора відділу Генеральної

прокуратури України №203 від 17.12.2007р.), -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувшись до суду з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Миколаївській області просив стягнути з відповідача на користь держави шкоду, заподіяну в наслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 12.11.2007р. (суддя Фролов В.Д.) відмовлено в прийнятті вказаної позовної заяви.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 15.01.2008р. (колегія суддів: головуючий –суддя Бєляновський В.В., судді Шевченко В.В., Мирошниченко М.А.) вказану ухвалу суду скасовано, позовну заяву прокурора Казанківського району Миколаївської області постановлено передати до Господарського суду Миколаївської області для розгляду по суті.

В касаційній скарзі відповідач просить зазначену постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 12.11.2007р. залишити в силі, посилаючись на порушення апеляційним господарським судом норм процесуального права, а саме: ст.1, п.1 ст.12, п.1 ч.1 ст.62 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.3, 17, 18, ч.2 ст.21 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.

Позивач не використав наданого законом права на участь свого представника у судовому засіданні.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Місцевий господарський суд відмовляючи у прийнятті позовної заяви виходив з того, що позовна заява прокурора не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства України, оскільки з 01.09.2005р. набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, статтею 3 якого визначено поняття "справа адміністративної юрисдикції", під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; дана позовна заява підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства і повинна відповідати вимогам ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак місцевий господарський суд, посилаючись на приписи п.1 ст.62 Господарського процесуального кодексу України дійшов до висновків про наявність правових підстав для відмови у прийнятті позовної заяви.

Апеляційний господарський суд не погодився з висновками місцевого господарського суду, зазначивши в оскарженій постанові, що як вбачається із змісту позовної заяви прокурора, предметом спору є вимога про стягнення з відповідача 36 894, 69 грн. у відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу бездіяльністю відповідача щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, тобто спірні правовідносини носять суто цивільно-правовий характер, і вимоги вирішити публічно-правовий спір прокурором не заявлено; вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір; інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства; справи зі спорів про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, в тому числі за позовами спеціально уповноважених державних органів управління в галузі охорони навколишнього природного середовища до органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, мають розглядатись за правилами господарського судочинства; висновок місцевого господарського суду про необхідність розгляду позову за правилами Кодексу адміністративного судочинства України не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки з врахуванням приписів ст.3 цього Кодексу спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративної юрисдикції в тому разі, якщо він виник з публічно-правових відносин за участю суб'єкта владних повноважень, який саме у цих відносинах здійснює надані йому чинним законодавством владні управлінські функції, натомість дана справа не відповідає наведеному вище визначенню адміністративної справи; господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає ст.1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер; за суб'єктним складом сторін та предметом спору дана позовна заява підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України, а відтак апеляційний господарський суд, посилаючись на приписи ст.ст.1, 41, ч.1 ст.21, п.1 ч.1 ст.62 Господарського процесуального кодексу України, ст.3, ч.2 ст.21 Кодексу адміністративного судочинства України, ч.3 ст.22 Закону України "Про судоустрій в Україні", п.19 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" від 27.06.2007р. №04-5/120, дійшов до висновків про наявність правових підстав для скасування ухвали про відмови в прийнятті позовної заяви та передачі цієї заяви до господарського суду для розгляду по суті.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (ч.1).

Статтею 111-10 цього кодексу визначено підстави для скасування або зміни рішення або постанови. Згідно цієї норми підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Під час розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції таких підстав не встановив.

Так, у касаційній скарзі селищна рада посилається на те, що дана справа за позовом прокурора в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Миколаївській області до Казанківської селищної ради про відшкодування шкоди, завданої порушенням природоохоронного законодавства, у сумі 36894,69 грн. не підвідомча господарським судам.

Між тим, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) це - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст.21 цього кодексу визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Таким чином вимога про відшкодування шкоди, заявлена в даній справі, має вирішуватись в порядку господарського судочинства, даний спір не є публічно-правовим і не підпадає під згадане визначення адміністративної справи.

Компетенція адміністративних судів, встановлена статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України, на цей спір не поширюється.

За вказаних обставин постанова суду апеляційної інстанції є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.1, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Казанківської селищної ради залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 15.01.2008р. у справі №18/16-3410/10 (10/50/08) Господарського суду Миколаївської області –без змін.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

С у д д і Г.М. Мачульський

В.І. Шаргало