ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2008 р.

№ 18/10-3971/1

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:

Муравйова О.В.,

суддів:

Полянського А.Г.,

Фролової Г.М.,

розглянула

касаційну подання

Першого Заступника прокурора Миколаївської області

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду

від

14.02.2008 року

у справі

№ 18/10-3971/1

господарського суду

Миколаївської області

за позовом

Першого Заступника прокурора Миколаївської області

в інтересах держави в особі

Миколаївської обласної державної адміністрації

до

Постійно діючого третейського суду Універсальної товарної біржі "Нерухомість-Н"

про

визнання недійсним рішення третейського суду

В засіданні взяли участь представники:

- Прокурора:

Савицька О.В. посвідчення № 231

- інших учасників:

не з'явились.

Ухвалою від 10.04.08 колегії суддів Вищого господарського суду України касаційне подання Першого Заступника прокурора Миколаївської області було прийняте до провадження, розгляд справи у судовому засіданні призначено на 27.05.08 року.

Вказані ухвали суду були направлені сторонам у справі в установленому порядку, документів які б свідчили про її неотримання сторонами у справі до Вищого господарського суду України не надходило, отже усіх учасників судового процесу відповідно до ст. 1114 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

На день розгляду справи у судовому засіданні 27.05.08 будь-яких письмових заяв та клопотань від учасників судового процесу щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судове засідання 27.05.08 представники Миколаївської обласної державної адміністрації та Постійно діючого третейського суду Універсальної товарної біржі "Нерухомість-Н" не з’явились.

За згодою представників Прокурора, відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 27.05.08 було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Ухвалою від 26.12.07 Господарського суду Миколаївської області (суддя Горобченко Д.М.) Прокурору відмовлено у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позов подано не стороною у справі третейського суду, рішення якого оскаржується, та тим, що Прокурором пропущено тримісячний строк, встановлений ст. 51 Закону України "Про третейські суди" для подання заяви про скасування рішення третейського суду.

Постановою від 14.02.08 Одеського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий – Бандура Л.І., судді –Бойко Л.І., Поліщук Л.В.) апеляційне подання Прокурора залишено без задоволення.

Не погодившись з ухвалою господарського суду та постановою суду апеляційної інстанції, Прокурор звернувся до Вищого господарського суду України з касаційним поданням в якому просить ухвалу Господарського суду Миколаївської області та постанову Одеського апеляційного господарського суду скасувати та передати справу на новий розгляд.

Свої вимоги заявник подання обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржених судових актів було порушено норми матеріального та процесуального права.

На день розгляду справи у судовому засіданні 27.05.08 письмові відзиви на касаційне подання від сторін не надійшли.

Розглянувши матеріали справи, касаційне подання, заслухавши пояснення представника Прокурора, суддю-доповідача по справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційне подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи, за зверненням Миколаївської обласної державної адміністрації прокуратурою Миколаївської області було проведено прокурорську перевірку щодо законності відчуження майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області адміністративної будівлі розташованої у м. Миколаєві, вул. Карла Лібкнехта, 7, за результатами якої було встановлено, що 20.01.06 рішенням Постійно діючого третейського суду Універсальної товарної біржі "Нерухомість-Н" у справі №1-1-1.1/06 за позовом Приватного підприємства фірма "Анаконда" до Господарської асоціації орендних підприємств "Миколаївпродтовари" було визнано право власності на нерухоме майно за приватним підприємством "АНАКОНДА", а саме: на нежитлові приміщення адміністративної будівлі загальною площею 492,7 кв.м., основна площа 276,9 кв.м., та допоміжна площа 215,8 кв.м., (літера А-1, А-2, Аnd, A1 nd), у тому числі підвал загальною площею 87,6 кв.м; будівлю лабораторії літера Б-1, загальною площею 53,7 кв.м., основна площа 25,3 кв.м., допоміжна площа 28,4 кв.м., (розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Карла Лібкнехта, 7).

Вважаючи, що оскільки предметом рішення від 20.01.2006 є державне майно, то спір про визнання права власності на вказане майно не підвідомчий третейському суду, у січні 2008 року Прокурор звернувся з позовом у даній справі.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що ст. 124 Конституції України регламентовано, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій України" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Отже, з огляду на приписи ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій України", та вимоги ст.ст. 1, 41, 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Згідно п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, яким мотивовано ухвалу місцевого суду у даній справі, суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

За змістом наведеної правової норми вбачається, що господарський суд відмовляє у прийнятті позовної заяви якщо вирішення спору відповідно до законів України та угод віднесено до компетенції інших органів або судів іншої юрисдикції.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про третейські суди", третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб; справ, пов'язаних з державною таємницею; справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, державна установа чи організація, казенне підприємство; інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване у разі, якщо справа, по якій прийнято рішення не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Таким чином, Законом України "Про третейські суди" передбачено можливість оскарження рішення третейського суду до компетентного суду відповідно до встановленої законом підсудності та підвідомчості справ. Згідно ст. 1 цього Закону компетентний суд –це суд місцевий загальний чи місцевий господарський суд за місцем розгляду справи третейським судом.

Матеріали справи свідчать, що Прокурором пред'явлено позов в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Постійно діючого третейського суду Універсальної товарної біржі "Нерухомість-Н" про визнання недійсним рішення третейського суду, яким вирішено господарський спір та визнано за Приватним підприємством фірма "Анаконда" право власності на об'єкт, а отже даний спір підвідомчий господарському суду.

Щодо правових підстав звернення Прокурора з даним позовом в інтересах Миколаївської обласної державної адміністрації, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає наступне.

Пунктом 5 статті 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадян або держави в суді у випадках, встановлених законом.

Статтею 361 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів, внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчинюються у відносинах між ними або державою.

Вищий господарський суд України враховує, що господарський суд відповідно до ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України порушує справи за заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. В позовній заяві прокурор самостійно визначає порушення інтересів держави і обґрунтовує необхідність їх захисту.

Конституційний Суд України у рішенні від 08.04.99 у справі № 3-рн/99 вказав, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарюючих товариств з частиною державної власності у статутному фонді. Разом з тим, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.

В кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає, з посиланням на законодавство, підстави подання позову, вказує в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Як свідчить правовий аналіз матеріалів справи, в своїй позовній заяві Прокурор вказав, що позов подається в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах –Миколаївської обласної державної адміністрації, який визначено державним органом, що здійснює державну політику у сфері приватизації державного майна, що є загальнодержавною власністю. Також, Прокурором обґрунтовано в чому саме полягає порушення інтересів держави: відчуженням державного майна, а також визнанням права власності на це майно за іншою особою рішенням третейського суду від 20.01.06 у справі № 1-1-1.1/06.

Отже, Прокурором в межах наданих законом повноважень щодо представництва інтересів в суді, обґрунтовано подано позов у даній справі та зазначено, яким чином спірні відносини порушують інтереси держави у сфері майнових правовідносин.

За таких обставин колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що доводи, викладені в касаційному поданні, є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються зібраними по справі доказами і відповідають вимогам закону.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судом першої та апеляційної інстанції було неповно та не всебічно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, їм надано неналежну правову оцінку та винесено ухвалу і постанову без дотримання норм процесуального права, що дає підстави для їх скасування та направлення на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційне подання Першого Заступника прокурора Миколаївської області задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 26.12.2007 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.02.2008 року у справі № 18/10-3971/1 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Миколаївської області.

Головуючий

О. Муравйов

судді:

А. Полянський

Г. Фролова