ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

27.02.08р.

Справа № А23/69

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ- торгстрой", смт. Ювілейне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області

до Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області, смт. Ювілейне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області

про визнання недійсним податкового повідомлення- рішення від 17.12.07 № /0

Суддя Добродняк І.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: Колінко Ю.М. - дов. від 12.02.07 № 21-20/02-07, представник

Любима О.В. - дов. від 12.02.08 № 21-20/02-07, представник

Від відповідача: Онищенко О.В. - дов. від 30.01.08 № 1839/9/10-017, старший державний податковий ревізор-інспектор

Коваленко В.Ю. - дов. від 11.10.07 № 20070/9/10-017, старший держподатінспектор

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом та просить визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області від 17.12.07 № /0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2006 року в сумі 126250, 00 грн.; визначено податкове зобов’язання з податку на додану вартість та зобов'язано сплатити суму податку на додану вартість в розмірі 604574, 39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що проведена відповідачем додаткова позапланова документальна перевірка з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2006 року не може мати правових наслідків, оскільки суперечить порядку відшкодування податку на додану вартість, визначеному Законом України "Про податок на додану вартість". Питання достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за жовтень, листопад, грудень 2006 року було предметом перевірки, за результатами якої складено акт перевірки № 147/23-4/32010549 від 20.07.07, відповідно до якого не встановлено порушення порядку ведення податкового обліку в жовтні 2006 року. Про порушення позивачем пп.7.7.5 Закону України "Про податок на додану вартість" в акті № 147/23-4/32010549 від 20.07.07 не зазначено.

Проведення будь-яких зустрічних перевірок, а на їх підставі додаткових документальних перевірок з зазначеного питання, законодавством не передбачено.

Висновки акту перевірки про порушення позивачем вимог п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" у зв'язку з тим, що контрагент позивача - ТОВ "Лідія" припинило свою діяльність у лютому 2007 року, є незаконними, оскільки до державної реєстрації припинення ТОВ "Лідія" вправі було здійснювати господарську діяльність, вступати в господарські зобов’язання, виписувати податкові накладні та ін.

Відповідачем не наведено в акті перевірки жодного документа, яким би підтверджувалося, що постачальник позивача не сплачував до державного бюджету суми податку на додану вартість по відповідних операціях, висновок відповідача з цього приводу ґрунтується на припущенні, чим порушується затверджений ДПА України Порядок оформлення результатів перевірок.

Також відповідачем не зазначено, з яких нормативних та фактичних підстав відповідачем нараховані податкові зобов’язання податкові зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 604574,39 грн. Ані акт перевірки № 147/23-4/32010549 від 20.07.07, ані акт перевірки № 254/23-4/32010549 від 07.12.07 не містять жодних обґрунтувань такого донарахування.

Відповідач проти позову заперечує, посилається на те, що під час написання акту про результати позапланової документальної перевірки позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за жовтень, листопад, грудень 2006 року (акт перевірки № 147/23-4/32010549 від 20.07.07) в акті було вказано, що на момент написання цього акту за жовтень 2006 року неможливо підтвердити суму податку на додану вартість бюджетного відшкодування в розмірі 552819,91 грн., що пов’язано з відсутністю відповідей на запити відповідача про проведення зустрічних перевірок основних постачальників від інших податкових інспекцій, в тому числі по постачальнику ТОВ "Лідія" на суму 126250,00 грн. При отриманні додаткових відповідей з підтвердженням суми податку на додану вартість по результатах зустрічних перевірок, суми податку на додану вартість, які підлягають відшкодуванню, будуть додатково включені до реєстру про відшкодування податку на додану вартість, а при отриманні матеріалів, що не підтверджують дані обліку суб'єкта господарювання, який перевіряється, податковим органом можуть бути вжиті заходи щодо проведення позапланової виїзної перевірки відповідно до Закону України "Про державну податкову службу в Україні".

Відповідач, отримавши відповідь від ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя по постачальнику ТОВ "Лідія", встановив, що заявлена сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість позивачем в розмірі 126250,00 грн. за жовтень 2006 року є завищеною, оскільки фактично дана сума податку не сплачена до бюджету постачальником ТОВ "Лідія", тобто надмірної сплати податку на додану вартість в розмірі 126250,00 грн. за жовтень 2006 року до бюджету не було. Вказані обставини стали підставою складення додаткового акту позапланової документальної перевірки і зменшення суми податку на додану вартість бюджетного відшкодування за жовтень 2006 року в розмірі 126250,00 грн.

Ухвалою суду у даній справі від 07.02.08 відповідач зобов’язувався надати письмові пояснення щодо визначених в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні сум бюджетного відшкодування з ПДВ з обґрунтованим розрахунком і документами в підтвердження висновків про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2006 року.

Витребувані судом документи відповідачем не подані, в судовому засіданні 20.02.08 відповідач наполягає на розгляді справи за наявними в матеріалах справи доказами. Усні пояснення щодо визначення сум податкового зобов"язання з ПДВ оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням відповідачем не подані.

В даному судовому засіданні відповідачем на вимогу суду надана інформація від ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя щодо ТОВ "Лідія".

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

17.12.07 Дніпропетровською міжрайонною державною податковою інспекцією Дніпропетровської області (відповідач) винесено податкове повідомлення-рішення № /0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2006 року в сумі 126250, 00 грн.; визначено податкове зобов’язання з податку на додану вартість та зобов'язано сплатити суму податку на додану вартість в розмірі 604574, 39 грн.

Підставою для винесення означеного податкового повідомлення-рішення є, як вказано в цьому податковому повідомленні-рішенні, акт № 147/23-4/32010549 від 20.07.07, складений відповідачем за результатами виїзної позапланової документальної перевірки позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за жовтень, листопад, грудень 2006 року.

В ході вказаної перевірки встановлено, що за результатами перевірки не можливо підтвердити заявлену суму бюджетного відшкодування за жовтень 2006 року в розмірі 552819,91 грн., що пов’язано з відсутністю відповідей на запити відповідача про проведення зустрічних перевірок основних постачальників позивача, зокрема, від ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя (ТОВ "Лідія").

При отриманні додаткових відповідей з підтвердженням сум податку на додану вартість по результатах зустрічних перевірок, суми податку на додану вартість, які підлягають відшкодуванню, будуть додатково включені до реєстру про відшкодування податку на додану вартість. При отриманні матеріалів, що не підтверджують дані обліку суб'єкта господарювання, який перевіряється, податковим органом можуть бути вжиті заходи щодо проведення позапланової виїзної перевірки відповідно до Закону України "Про державну податкову службу в Україні".

07.12.07 відповідачем складений акт № 254/23-4/32010549 про результати додаткової позапланової перевірки позивача з питання достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за жовтень 2006 року.

Підставою проведення вказаної перевірки стало отримання відповіді від ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя на запити відповідача щодо проведення зустрічної перевірки з питання правових відносин позивача з ТОВ "Лідія" та положення ст.11№ Закону України "Про державну податкову службу в Україні".

Перевірка проведена, як вказано в акті перевірки від 07.12.07 № 254/23-4/32010549 з відома посадових осіб позивача, якими 11.12.07 складені заперечення до цього акту перевірки.

Виходячи з положень ст.ст.11, 11№ Закону України "Про державну податкову службу в Україні", пп.7.7.5-7.7.7 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", приймаючи до уваги, що фактично відповідачем проводилась документальна невиїзна перевірка (перевірка, яка проводиться у приміщенні органу ДПС на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів), незалежно від способу їх подання), вказаними вище нормами не встановлена гранична кількість таких перевірок, суд вважає, що проведення відповідачем додаткової документальної перевірки не є порушенням норм чинного законодавства, що регулює спірні відносини. Недотримання встановленого пп. 7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" строку проведення перевірки заявлених позивачем даних в податковій декларації з податку на додану вартість не є законодавчо встановленою обставиною для позбавлення такої перевірки відповідних правових наслідків.

Відповідно до пп.7.7.7 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування.

Як вбачається з матеріалів справи, під час додаткової документальної перевірки (акт від 07.12.07 № 254/23-4/32010549) відповідачем встановлено порушення позивачем вимог пп.7.7.2 п.7.2 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" - заявлена позивачем сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 126250,00 грн. за жовтень 2006 року є завищеною, так як фактично дана сума податку не сплачена до бюджету постачальником позивача ТОВ "Лідія".

До такого висновку відповідач дійшов, виходячи з наданої інформації від ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя (листи від 13..07.07, від 25.09.07), відповідно до якої за даними Державного реєстратора діяльність ТОВ "Лідія" припинена згідно рішення суду № 25/257/06 від 19.02.07. Показники декларації з податку на додану вартість ТОВ "Лідія" за вересень 2006 року: податкові зобов'язання –127626,00 грн., податковий кредит –127451,00 грн., сплата до бюджету –175,00 грн.

За даними податкової декларації з податку на додану вартість позивача за жовтень 2006 року з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків (вх.№4481 від 30.03.07, № 13679 від 22.05.07) позивачем задекларовано суму податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету на рахунок платника у банку, в розмірі 932977 грн.

Відповідно до Розрахунку суми бюджетного відшкодування (додаток № 3 до податкової декларації) сума податкового кредиту попереднього податкового періоду визначена позивачем в розмірі 1781983 грн.; сума податкового кредиту попереднього податкового періоду, фактично сплачена отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг), визначена в розмірі 932977 грн.

При перевірці правильності визначення податкового кредиту за вказаний вище період (акт № 147/23-4/32010549 від 20.07.07) відповідачем розбіжностей не виявлено.

Також встановлено, що сума податку на додану вартість 932977 грн. фактично сплачена позивачем в вересні 2006 року за роботи та послуги, які отримані позивачем в вересні 2006 року та включені до складу податкового кредиту вересня 2006 року.

За результатами проведеної 20.07.07 перевірки відповідачем було підтверджено із заявленої позивачем до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість (932977,00 грн.) суму 380157,09 грн., щодо решти суми 552819,91 грн. відповідачем вказано про неможливість її підтвердження у зв'язку з відсутністю результатів зустрічних перевірок, в тому числі суми податку на додану вартість в загальному розмірі 126250,00 грн. в складі вартості придбаного позивачем майна від ТОВ "Лідія" за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 21.09.06 б/н (платіжне доручення № 3494 від 27.09.06 на суму 757500,00 грн.. в т.ч. ПДВ –126250,00 грн., податкова накладна № 9-1 від 21.09.06 на суму 757500,00 грн.).

Станом на 07.12.07 (акт перевірки від 07.12.07 № 254/23-4/32010549) відповідачем із загальної заявленої позивачем до відшкодування за жовтень 2006 року суми податку на додану вартість 932977,00 грн. підтверджено суму 604574,39 грн. з урахуванням зустрічних перевірок, отриманих станом на 22.11.07, яка станом на 07.12.07 фактично відшкодована.

Із решти заявленої позивачем до відшкодування суми податку на додану вартість 328402,61 грн. сума 202152,61 грн. залишилась непідтвердженою відповідачем у зв'язку з відсутністю результатів зустрічних перевірок. Стосовно суми 126250,00 грн., вона за висновком відповідача підлягає зменшенню з викладених вище підстав.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), встановлений пп.7.7.1-7.7.3 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість".

Виходячи з фактичних матеріалів справи, здійснених позивачем господарських операцій з отримання від свого контрагента ТОВ "Лідія" майна, здійснених розрахунків з ТОВ "Лідія", суд вважає, що порушення з боку позивача правил щодо віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту, заявлення сум податку на додану вартість до відшкодування з бюджету з цих операцій відсутні.

Посилання відповідача, що постачальником товару виявилось підприємство - ТОВ "Лідія", діяльність якого припинена після продажу ним майна, здійснення спірної операції, суд вважає таким, що не впливає на право позивача отримати заявлену суму бюджетного відшкодування у відповідному податковому (звітному) періоді, більш того, будь-які безперечні докази, які б свідчили про не включення відповідної суми податку на додану вартість до складу податкових зобов'язань ТОВ "Лідія" та несплати цієї суми податку на додану вартість до бюджету, відсутні.

Пункт 1.8 Закону України "Про податок на додану вартість", на який посилається відповідач, дає лише визначення терміну "бюджетне відшкодування" і не визначає жодних підстав та умов, від яких би залежало право на таке відшкодування.

Виходячи з положень пп.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", сума бюджетного відшкодування напряму залежить від правильності визначення суми податкових зобов'язань та податкового кредиту. При цьому на позивача обов’язок доведення факту сплати податку на додану вартість до бюджету нормами чинного законодавства не покладається.

Відповідно до положень статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачене законодавством (частина 1 статті 19 Конституції України).

Чинне законодавство України, зокрема Закон України "Про податок на додану вартість", не встановлюють обов'язку покупця сплачувати податок на додану вартість до бюджету, навіть в тому випадку, коли такий податок не буде сплачений продавцем або іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця в ціні товару. Відповідно до положень Закону України "Про податок на додану вартість" сума податку на додану вартість, що включена до ціни товару, є податковим зобов'язанням продавця товару, і саме продавець товару несе обов'язок по сплаті цього податку до бюджету, у позивача ж, відповідно, виникає право, на податковий кредит.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм в їх сукупності, суд вважає помилковим визначення відповідачем в якості обов’язкової умови бюджетного відшкодування податку на додану вартість фактичне надходження сплачених позивачем сум податку на додану вартість до бюджету (сплата податку на додану вартість продавцем до бюджету), оскільки визначальним фактом в даному випадку є саме здійснення в попередньому податковому періоді оплати за отримані товари (послуги) постачальнику товару (послуг).

Приймаючи до уваги, що позивачем дотриманні всі передбачені законом умови щодо заявлення та отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2006 року у спірному розмірі 126250,00 грн., суд вважає зменшення оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням суми бюджетного відшкодування за жовтень 2006 року на 126250,00 грн. безпідставним. Також є без підставним та необґрунтованим визначення в цьому ж податковому повідомленні-рішенні податкового зобов'язання з податку на додану вартість та зобов'язання позивача сплатити суму податку у розмірі 604574,39 грн. (сума податку на додану вартість фактично відшкодована позивачу на момент винесення податкового повідомлення-рішення від 17.12.07 № /0), оскільки вказана сума відповідно до висновків відповідача, зроблених в установленому Законом України "Про податок на додану вартість" порядку, є підтвердженою, обставини, які б свідчили про неправомірність заявленої позивачем вказаної суми податку на додану вартість до відшкодування з бюджету відповідачем не визначені, із матеріалів справи не вбачаються.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області, смт. Ювілейне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області від 17.12.07 № /0.

Стягнути з державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ- торгстрой", смт. Ювілейне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області 3,40 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

І.Ю. Добродняк

23.06.08

Згiдно з оригіналом

Помічник судді

Н.Ф. Голов'яшкіна