ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.06.2008

Справа №2-29/464-2008А

За позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю «Кронос», м. Алушта.

До відповідача – Державної податкової інспекції у м.Алушта, м. Алушта.

Про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Суддя Башилашвілі О.І.

Секретар судового засідання Романів В.В.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача - не з'явився.

Від відповідача - Чурочкін А.Б., представник довіреність у справі.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кронос» звернулось до господарського суду АР Крим із позовом до відповідача – Державної податкової інспекції у м.Алушта про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 18.12.2007р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем з порушенням норм закону. Позивач посилається на те, що їм не порушувались вимогу Закону України «Про податок на додану вартість», а висновки відповідача на підставі яких винесене спірне податкове повідомлення – рішення не ґрунтуються на нормах закону.

Відповідач проти позову заперечує, посилається на те, що спірне податкове повідомлення-рішення цілком відповідає закону, оскільки у позивач по декларації за червень 2006р. не підтвердив правомірність включення до податкового кредиту суму 33333,33 грн.

Після з’ясування усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів, та після закінчення яких, суд віддалявся для ухвалення рішення по даній справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд, -

В С Т А Н О В И В:

10.12.2007р. Державною податковою інспекцією м, Алушта проведена виїзна позапланова документальна перевірка фінансово-господарської діяльності ТОВ "Кронос" з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість за червень 2006р.

В ході перевірки відповідачем були спрямовані запити до інших ДПІ, на проведення зустрічних перевірок основних постачальників позивача.

ДПІ у м. Алушта направлено запит до ДПІ у Печорському р-ні у м. Київ по взаємовідносинам з ТОВ „Едітепе" на загальну суму ПДВ 25150,99 грн., яка складається з податкової накладної від 04.05.06р. на суму 200000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 33333,33 грн. та з коригування накладної від 17.01.06р. № 2 на суму ПДВ — 8182,34 грн. На адресу ДПІ у м. Алушта надійшла відповідь від 09.02.07р. №3160/7/23-133 0, що підприємство не є виконавцем послуг, субпідрядником є ТОВ "Причилок", яке виписало ТОВ "Едітепе" податкову накладну № 1743 від і 5.05.2006р. на загальну суму 200000,00 грн., у т,ч. ПДВ - 33333,33 грн.

Відповідач посилається на те, що відносно цього постачальника рішенням Печерського районного суду м. Києва № 2-1311/2006р. від 16.05.2006р. визнано недійсними з 24.03.2004р. установчі документи товариства з обмеженою відповідальністю "Причилок", а саме: свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи від 24.03.2004р.; статут, зареєстрований 24.03.2004р. Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією за реєстраційним № 39844.

За результатами проведених зустрічних перевірок здійснена додаткова позапланова перевірка, складено акт № 1698/23/31395365 від 17.12.2007р., винесено податкове повідомлення-рішення № /0 від 8.12.07р.

ДПІ в м. Алушта посилається на те, що згідно п.1.8 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість", бюджетне відшкодування - сума, яка належить поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку. Тобто, законодавством чітко передбачено, що однією з обов'язкових підстав включення сум ПДВ до складу податкового кредиту з податку на додану вартість є сплата цих сум до Державного бюджету України.

Відповідач вказує на те, що згідно отриманих відповідей від ДПІ постачальників, не підтверджено, що сума ПДВ була сплачена до бюджету і належить поверненню ТОВ "Кронос", у зв’язку з чим, на думку відповідача, згідно з п.1.8 ст. 1, п.п. 7.4.1, пп. 7.4.2 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" по деклараціям за червень 2006р, не підтверджено правомірність включення позивачем до податкового кредиту суму 33333,33 грн.

Однак суд вважає позицію відповідач необґрунтованою, у зв’язку з наступним.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

-          на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

-          з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

-          обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають

-          значення для прийняття рішення (вчинення дії);

-          безсторонньо (неупереджено);

-          добросовісно;

-          розсудливо;

-          з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

-          пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

-          з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

-          своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» зокрема передбачено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

-          придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

-          придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою : оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження)».

Наведені норми Закону не містять залежності виникнення у платника податку права на податковий кредит від результатів «зустрічних перевірок».

Закони України «Про податок на додану вартість», «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» взагалі не містять визначення терміну «зустрічна перевірка».

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду наявність порушення Закону України «Про податок на додану вартість» з боку позивача, відповідно спірне податкове повідомлення-рішення – необґрунтовано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов цілком обґрунтований та підлягає задоволенню.

Вступна та резолютивна чистини постанови оголошені – 17.06.2008р.

Повний текст постанови оформлений та підписаний – 23.06.2008р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 152, п. 1 ст. 153, 160, 163, п. 4 ст. 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м. Алушта № /0 від 18.12.2007р.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня її проголошення, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви ( ст. 254 КАС України)

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.