ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2008 р.

№ 31/382

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого, Мележик Н. І., Шевчук С. Р., за участю представників: позивача –Дедуша С. В. дов. № 194/12 від 23.01.2008 року, Фроленко В. М., ДП Міноборони України «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон»- Колесникова І. Г. дов. № 2540 від 26.11.2007 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу державного підприємства Міноборони України «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон»на постанову Київського апеляційного господарського суду від 15 січня 2008 року у справі господарського суду м.Києва за позовом ТОВ «Аудиторська фірма «Бізнесінформаудит»до господарського об’єднання Міноборони України «Концерн «Авіавоєнремонт»та державного підприємства Міноборони України «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон»про стягнення боргу та за зустрічним позовом про визнання недійсними окремих частин правочину,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2007 року ТОВ «Аудиторська фірма «Бізнесінформаудит»звернулась до суду з позовом про стягнення боргу до господарського об’єднання Міноборони України «Концерн «Авіавоєнремонт»(далі –відповідач-1) та державного підприємства Міноборони України «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон»(далі –відповідач-2).

Посилаючись на невиконання відповідачем-2 зобов’язань з оплати проведеного аудиту, просив стягнути солідарно з відповідачів основний борг в сумі 385749 гривень, 31569 гривень 70 коп. пені, 6721 гривню 54 коп. – 3 відсотки річних та 19626 гривень 36 коп. –втрати коштів від інфляції, а всього 443666 гривень 60 коп.

У подальшому позивач відмовився від позову до відповідача-1.

Відповідач-2 звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання недійсними окремих частин договору, стверджуючи, що умова договору щодо визначення вартості робіт в розмірі 50 відсотків від суми надмірно нарахованих позивачем податків суперечить Міжнародним стандартам аудиту і Кодексу етики професійних бухгалтерів.

Крім того, оскільки предметом договору не передбачено проведення аудиту в розумінні ст.ст.4, 7 Закону України «Про аудиторську діяльність», вважає, що визначене договором оформлення аудиторського висновку суперечить вимогам вказаного Закону.

Рішенням господарського суду м. Києва від 8 жовтня 2007 року позов задоволено частково.

З державного підприємства Міноборони України «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон»на користь позивача стягнено 405375 гривень боргу з урахуванням інфляції і 6721 гривню 54 коп. процентів річних.

У зустрічному позові відмовлено.

Припинено провадження у справі в частині вимог до відповідача-1.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15 січня 2008 року рішення суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі державне підприємство Міноборони України «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон»просить скасувати судові рішення і передати справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Наполягає на тому, що позивач не виконав належним чином свої зобов’язання і не настали умови, за яких у державного підприємства Міноборони України «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон»виник обов’язок оплатити послуги.

Крім того, стверджує, що спірні умови договору суперечать вимогам закону, а тому підлягають визнанню недійсними.

У судове засідання не з’явився представник відповідача-1.

Враховуючи, що про час і місце розгляду касаційної скарги сторони повідомлені належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 8 вересня 2005 року між позивачем та відповідачем-2 укладено договір № 194/99/308-05 на проведення аудиторських робіт, за умовами якого позивач зобов’язався провести аудиторські роботи з виявлення надмірно нарахованих відповідачу-2 податків і зборів у бюджет і державні цільові фонди за період, протягом якого дозволено повернення надмірно сплачених податкових і неподаткових платежів; надати консультації і видати рекомендації з питань оподаткування, бухгалтерського обліку, цивільного та господарського права тощо.

Згідно п.п. 4.1 –4.2 договору за проведені аудиторські роботи та надані аудиторські послуги відповідач-2 зобов’язався сплатити позивачеві 1000 гривень, а у випадку виявлення позивачем надмірно нарахованих відповідачем податків, зборів та інших обов’язкових платежів до сплати в бюджет і державні цільові фонди, що підлягатимуть зарахуванню в рахунок майбутніх або поточних платежів відповідача-2, сплатити 50 відсотків від виявленої суми надмірно нарахованих відповідачем-2 податків, зборів та інших обов’язкових платежів.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивач повністю виконав свої зобов’язання за договором і склав аудиторський висновок, за яким виявлено надмірно нарахованих та надмірно сплачених відповідачем-2 до бюджету податків і зборів на суму 1184933 гривні, а державне підприємство Міноборони України «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон»ухилилося від реєстрації уточнених декларацій та розрахунків.

Однак, з такими висновками судів повністю погодитись не можна.

Так, суди попередніх інстанцій, в порушення ст.ст. 38, 43, 65, 84 і 105 ГПК України, не перевірили в повному обсязі доводи відповідача-2 і не з’ясували, чи настала умова, за якої відповідач-2 повинен сплатити винагороду, розраховану у 50 - відсотковому відношенні до сум надмірно сплачених до бюджету податків і зборів, а саме –чи зобов’язано було відповідача-2 пунктом 4.3 спірного договору надавати згоду на реєстрацію в органах ДПІ уточнених декларацій та розрахунків податків і зборів чи державному підприємству Міноборони України «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон»лише було надано таке право і чи визнала ДПІ письмово окремі переплати податкових платежів і як саме вона заперечувала проти визнання такої переплати з огляду на вимоги вказаного пункту 4.3 спірного договору.

Враховуючи, що вказані обставини мають істотне значення для юридично правильного вирішення спору, судові рішення визнати законними не можна, тому вони підлягають скасуванню, а справа –передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду господарському суду слід врахувати викладене вище, більш ретельно перевірити доводи сторін, встановити дійсні обставини справи та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117 –11112 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити.

Скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 15 січня 2008 і рішення господарського суду м. Києва від 8 жовтня 2007 року.

Справу передати до господарського суду м. Києва на новий розгляд в іншому складі суду.

Головуючий                                          Т. Козир

Судді Н. Мележик

С. Шевчук