ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2008 р.

№
2-а-2/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кривди
Д.С.,

суддів:

Жаботиної
Г.В., Уліцького А.М.

розглянувши
касаційну скаргу

ОСОБА_1

на
постанову

від
04.03.08 Донецького апеляційного господарського суду

у
справі

№2-а-2/07
Торезького міського суду Донецької області

за
позовом

ОСОБА_1

до

Товариства
з обмеженою відповідальністю "Торезький механічний завод"

про

скасування
постанови в протоколі загальних зборів ТОВ "ТМЗ" та поновлення прав
ОСОБА_1 як директора ТОВ "ТМЗ"

за
участю представників сторін

від
позивача:

ОСОБА_1

від
відповідача:

Чесноков
В.М., дов.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
від 08.02.07 Торезький міський суд Донецької області (суддя Гаркавенко С.І.)
задоволено позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю
"Торезький механічний завод" (далі -Товариство): визнано протокол та
рішення загальних зборів про призначення генеральним директором Охременка О.В.
від 04.10.02 незаконним та поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Tовариства з
моменту проголошення рішення шляхом усунення будь-яких заборон від будь-яких
осіб.

Постановою
від 04.03.08 Донецький апеляційний господарський суд (колегія суддів у
складі: Волкова P.B. -головуючого, Запорощенка М.Д., Старовойтової Г.Я.)
рішення суду першої інстанції скасував, а в задоволенні позову відмовив через
недоведеність обставин, на які посилався позивач, та порушень оспорюваними
актами вимог законодавства.

Ухвалою
від 15.05.08 Вищий господарський суд України порушив касаційне провадження за
касаційною скаргою позивача, в якій заявлено вимоги про скасування постанови
суду апеляційної інстанції, залишення рішення суду першої інстанції без змін в
частині вимог про поновлення на роботі, а також прийняття нового рішення.

Касаційна
скарга мотивована посиланням на порушення судами вимог Закону України "Про
господарські товариства", а також норм процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи,
судова колегія вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Звертаючись
з позовом у даній справі, позивач заявив вимоги про скасування протоколу
загальних зборів Товариства від 04.10.04 та всіх рішень у ньому. Згідно з
вказаним протоколом загальними зборами прийнято декілька рішень: щодо уступки
50% своєї частки; щодо обрання голови Товариства; щодо відзиву та припинення
повноважень директора товариства ОСОБА_1; щодо обрання Охременко A.B. на посаду
генерального директора Товариства, укладення з ним контракту та передачі
ОСОБА_1. генеральному директору Охременко О.В. печатки, документів, матеріальних
цінностей та іншого майна.

Крім
того, позивач заявив вимоги  про
відновлення його прав як директора Товариства з моменту їх порушення 04.10.02,
тобто з моменту проведення загальних зборів.

Вимоги
позивача мотивовані порушенням Закону України "Про господарські
товариства", Статуту та установчого договору Товариства.

Відповідно
до ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України та ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто,
заявляючи позов про визнання недійсними рішень загальних зборів з підстав
порушення порядку проведення загальних зборів учасників та безпідставності
прийнятих на них рішеннях, позивач ОСОБА_1 мав довести суду факт порушення його
прав чи охоронюваних законом інтересів у зв'язку з прийняттям таких рішень.

Позивач
доводив, що рішення власників майна про наміри створити товариство та
призначити ОСОБА_1 директором, прийняте до реєстрації підприємства, схвалене в
подальшому загальними зборами учасників Товариства. В якості доказів позивач
долучив до матеріалів справи копії протоколів загальних зборів учасників
Товариства від 01.08.02 та від 24.01.03. Посилаючись на підтвердження
безстрокового призначення на посаді директора, ОСОБА_1 вважає прийняття рішення
загальними зборами учасників 04.10.02 про припинення його повноважень директора
безпідставним і таким, що прийняте за відсутності кворуму та за участю учасника
товариства Охременка О.В., який вибув. Судом першої інстанції ці докази
прийняті як належні.

Відповідно
до ст. 1 Закону України "Про господарські товариства" (далі -Закон
№1576-ХІІ) господарськими товариствами визнаються підприємства, установи,
організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом
об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.

Як
вбачається з доданого до матеріалів справи протоколу, Охременко О.В., Охременко
С.В., Джангутинов М.О. та ОСОБА_1 вирішили створити Товариство з розміром
статутного фонду 1389000 грн., затвердити Статут та установчий договір
товариства. Директором товариства вирішено призначити ОСОБА_1, частка якого у
статутного фонді становить 10%.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволені позову, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що державна реєстрація Товариства відбулась 14.09.99.

Згідно
зі ст. 4 Закону №1576-ХІІ товариства з обмеженою відповідальністю створюються і
діють на підставі установчого договору і статуту, які не повинні суперечити
нормам діючого законодавства; установчі документи повинні містити відомості про
склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень.

Як
передбачено статутом Товариства та ст. 58 Закону №1576-ХІІ, вищим органом
Товариства є загальні збори учасників, до компетенції яких віднесено утворення
і відкликання виконавчого та інших органів шляхом прийняття рішень. Тобто
учасники Товариства реалізують свої корпоративні права через вищий орган
(загальні збори учасників) шляхом прийняття рішень, які є рішеннями
Товариства. Пунктом 7.10.1 Статуту визначено виконавчим органом, що здійснює
керівництво поточною діяльністю Товариства, директор, якого призначають
загальні збори учасників.

Товариство
є підприємством, заснованим на об'єднанні власності фізичних осіб. Рішення ж
власників - фізичних осіб щодо Товариства, яке відображене в протоколі від
06.09.99, на який посилався позивач як на підставу призначення його директором,
не є рішенням загальних зборів учасників Товариства, яке діє на підставі
Статуту та вважається створеним з моменту його державної реєстрації, тобто з
14.09.99.

З
огляду на таке суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те,  що вищим органом Товариства відповідно до
вимог Статуту та Закону №1576-ХІІ не приймалось рішення про призначення чи
обрання директором ОСОБА_1

Згідно
з протоколом від 01.08.02 на загальних зборах, крім питання про підтвердження
повноважень ОСОБА_1, прийнято рішення про вихід Охременка О.В. за заявою самого
учасника.

Учасник
товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства. Подання
заяви про вихід з товариства є дією, спрямованою на припинення корпоративних
прав та обов'язків учасника товариства. Порядок виходу учасника Товариства
регламентовано ст. 54 Закону №1576-ХІІ та супроводжується  поданням
заяви учасника Товариства, прийняттям рішення вищим органом Товариства
та внесенням змін до Статних документів.

Згідно
зі ст. 7 Закону №1576-ХІІ зміни, які сталися в установчих документах товариства
і які вносяться до державного реєстру, підлягають державній реєстрації за тими
ж правилами, що встановлені для державної реєстрації товариства. Товариство
зобов'язане у п'ятиденний строк повідомити орган, що провів реєстрацію, про
зміни, які сталися в установчих документах, для внесення необхідних змін до
державного реєстру.

Загальні
збори вищого органу товариства приймають рішення, виконання яких відповідно до
Статуту та ст. 62 Закону покладено на директора, тобто саме ОСОБА_1 повинен був
виконати рішення загальних зборів від 01.08.02 щодо внесення змін до Статуту
підприємства.

При
розгляді справи відповідач заперечував проти факту проведення зборів від
01.08.02 та вихід зі складу учасників Товариства Охременка О.В, якому належало
45% у статутному фонді; а позивач наполягав на фактичному виході Охременко О.В.
з поверненням йому частки в статутному Фонді у вигляді майна, що підтверджує
накладною від 01.08.02. Суд апеляційної інстанції відхилив надані позивачем
докази про вихід Охріменко О.В. зі складу Товариства.

Також
суд апеляційної інстанції відхилив посилання позивача на порушення процедури
проведення зборів 04.10.02 через неповідомлення його як учасника Товариства про
проведення зборів, оскільки такі обставини, за висновком суду, не тягнуть за
собою їх недійсність, оскільки збори відбулись за наявності передбаченого
законодавством кворуму, а факт наявності чи відсутності повідомлення встановити
неможливо у зв'язку з великою кількістю засобів зв'язку та відсутністю чітко
визначеного законодавством чи Статутом порядку повідомлення учасників
товариства про дату та час проведення загальних зборів.

Судова
колегія не погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції з огляду
на вимоги ст.ст. 10, 11, ч. 3 ст. 61 Закону, згідно з якими про проведення
загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом
способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного;
повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних
зборів; будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на
зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів
до початку зборів; не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів
учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами,
внесеними до порядку денного зборів; з питань, не включених до порядку денного,
рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Відповідно
до п. 7.8 статуту Товариства повідомлення про проведення загальних зборів
здійснюється його дирекцією.

Відмовляючи
в задоволені позову, суд апеляційної інстанції не встановив фактичні обставини
щодо скликання загальних зборів на 04.10.02, які відповідно до закону є
суттєвими при вирішенні спору стосовно чинності рішення загальних зборів
господарського товариства та свідчать про захист прав учасників товариства в
питаннях управління товариством.

Крім
того, суд апеляційної інстанції не надав правильної правової оцінки предмету
спору щодо кожної з позовних вимог. Тобто суд не встановив, на захист яких прав
позивача заявлені вимоги у справі: його права як учасника Товариства або його
права на працю шляхом скасування актів, на підставі яких здійснено звільнення
позивача з займаної ним посади, та поновлення його на роботі.

Суд
апеляційної інстанції не врахував, що у разі об'єднання в позовній заяві вимог
про визнання недійсним рішення загальних зборів про звільнення керівників чи
інших посадових осіб товариства з підстав порушення норм ЦК України, ГК
України, Закону України "Про господарські товариства", інших норм
цивільного та господарського законодавства, статуту товариства з вимогами
скасувати наказ про призначення (звільнення, відкликання) керівника чи іншої
посадової особи або розірвати трудовий контракт, укладений з керівником чи
іншими посадовими особами товариства, господарський суд повинен на підставі
пункту 1 частини першої статті 80 ГПК припинити провадження в частині вимог,
які стосуються відповідного наказу або трудового контракту.

Не
прийняв суд апеляційної інстанції до уваги і висновок Торезького міського суду
в цій справі, викладений у рішенні від 08.02.07, яким задоволено позов про
поновлення позивача на посаді на підставі положень Кодексу законів про працю
України, який не регулює господарські спори, і в цій частині поновлення на
посаді спір господарським судам не підвідомчий, а Донецький апеляційний
господарський суд не набув повноважень щодо скасування рішень судів загальної
юрисдикції зі справ у трудових спорах.

Не
встановивши суттєвих обставин, передбачених положеннями закону, які регулюють
спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у
задоволенні позову з порушенням вимог ст.ст. 43, 47,
43 ГПК України. З огляду на таке постанова суду апеляційної інстанції
підлягає скасуванню, а справу слід направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції для встановлення усіх суттєвих обставин щодо проведення
загальних зборів згідно з вимогами законодавства та визначення підвідомчості
спору господарським судам, виходячи з предмету позовних вимог із з'ясуванням
обставин звернення з позовом на захист прав позивача як учасника господарського
товариства чи лише захист його трудових прав.

Керуючись ст.ст. 108, 1115,
1117, 1119-12 ГПК України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу задовольнити
частково.

2.          Постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 04.03.08 у справі № 2-а-2/07 скасувати, а справу
передати на новий розгляд до Донецького апеляційного господарського суду.

Головуючий
Д.Кривда

Судді
Г.Жаботина

А.Уліцький