ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.08                                                                                           Справа№ 3/130А

Суддя Н.Березяк при секретарі І. Торській розглянула матеріали справи

за позовом Державна податкова інспекція у Сокальському районі

до відповідача : ДП „Львіввугілля”, м.Сокаль

Про зобов’язання до вчинення дій

За участю представників:

Від позивача: Сольвар О.М., Пилип’юк А.М., Сас Р.І. - представники

Від відповідача: Бабій Т.М. - представник

Представникам сторін роз’яснено права та обов‘язки , передбачені ст.ст.49,51 КАС України.

Суть спору: Подано позов Державною податковою інспекцією у Сокальському районі до ДП „Львіввугілля” про зобов’язання перерахувати на власні поточні рахунки із спеціальним режимом використання для розрахунків по податку на додану вартість суму ПДВ в розмірі 74955628 грн. та зобов’язання перерахувати до бюджету ПДВ в сумі 45329156 грн.

В судовому засіданні 15.05.2008 року позивачем було подано клопотання про забезпечення позову шляхом накладення заборони ДП „Львіввугілля” без відповідного погодження з ДПІ вчиняти дії щодо відчуження активів та розпорядження коштами на розрахункових рахунках , відкритих в установах банків. В обґрунтування свого клопотання податкова інспекція посилається на існування небезпеки заподіяння шкоди державі у вигляді несплати податку на додану вартість , оскільки ДП „Львіввугілля” має податковий борг перед державою, який тривалий час не може сплатити.

Проаналізувавши зазначене клопотання суд відмовив в його задоволенні з тих підстав, що наявність податкового боргу не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки відповідно до п.8.1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетам та державними цільовими фондами» від 21.12.2000р. №2181-ІІІ (далі Закон №2181-ІІІ) з метою захисту інтересів бюджетних споживачів активи платника податків, що має податковий борг, передаються у податкову заставу. Право податкової застави поширюється на будь-які види активів платника податків, які перебували в його власності (повному господарському віданні) у день виникнення такого права, а також на будь-які інші активи, на які платник податків набуде прав власності у майбутньому, до моменту погашення його податкових зобов'язань або податкового боргу. У Державному реєстрі застав рухомого майна зроблено запис про реєстрацію майна Державного підприємства «Львіввугілля»(витяг від 31.07 .2003р. №6152), поновлено запис про реєстрацію заставного майна (витяг від 22.08.2003р. №1087-2302); прийнято рішення про стягнення коштів від 12.09.2003р.; прийнято рішення про продаж активів, які віднесені до додаткових джерел погашення податкового боргу від 12.12.2003р. №1/240. Згідно підпункту 8.6.1 пункту 8.6 статті 8 Закону України №2181-ІІІ, платник податків, активи якого знаходяться в податковій заставі, здійснює вільне розпорядження ними, за винятком операцій, що підлягають письмовому узгодженню з податковим органом, зокрема купівлі або продажу, інших видів відчуження або оренди (лізингу) нерухомого і рухомого майна, майнових або немайнових прав, за винятком майна, майнових і немайнових прав, що використовуються в підприємницькій діяльності платника (інших видах діяльності, за умов оподаткування, прирівнюваних до підприємницької) податків, а саме: готової продукції, товарів і товарних запасів, робіт і послуг за засоби за цінами неменше звичайних. Таким чином, податковому органу надається законна підстава узгоджувати стосовно боржника проведення таких господарських операцій з його активами, що забезпечить виконання податкового зобов'язання та реалізацію у зв'язку з цим конституційного обов'язку боржника щодо сплати податків і зборів. З огляду на викладене, вимоги ДПІ у Сокальському районі щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом накладення заборони ДП «Львіввугілля», без відповідного погодження з ДПІ у Сокальському районі вчиняти дії щодо відчуження активів є безпідставними та необґрунтованими.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задоволити позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві, матеріалах справи та поясненнях наданих в судовому засіданні.

Відповідач проти позову заперечує з підстав і мотивів, викладених у запереченні на позовну заяву.

В судовому засіданні 18.06.2008 року оголошувалась перерва до 01.07.2008 року.

01.07.2008 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності , встановив наступне:

На виконання постанови слідчого про проведення позапланової-виїзної документальної перевірки по кримінальній справі №134-0607, на підставі направлення від 20.03.08 №100/23-1, виданого ДПІ у Сокальському районі була проведена позапланова документальна перевірка ДП „Львіввугілля” з питань дотримання вимог Закону України від 21.12.2000 р. №2181 -ІІІ „Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетом та державними цільовими фондами” та виконання постанови КМУ від 05.06.2000 р. №892 „Про заходи щодо стабілізації роботи підприємств вугільної промисловості” за період з 01.04.04 р. по 31.03.06 р. За результатами перевірки складено акт від 09.04.08 №368/23-1/32323256. В ході проведення перевірки податковою інспекцією було встановлено, що в період з 01.04.04 р. по 31.03.06 р. кошти, отримані від споживачів за поставлену вугільну продукцію та оплата за вугільну продукцію (з використанням кредитної лінії) становить 540036971 грн., в тому числі на поточні рахунки підприємства надійшло (рах. 311) - 75 218 436 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до п.6.1 ст.6 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.97р. №I68/97-BP та п.71 Постанови №892 сума ПДВ за відвантажене вугілля, яку необхідно було перерахувати на рахунки зі спеціальним режимом використання, відкриті у відповідних установах банків для розрахунків по податку на додану вартість становить 90006160 грн. Перевіркою встановлено, що на поточні рахунки відповідача в періоді, який перевірявся, надходили грошові кошти від споживачів вугільної продукції, що в бухгалтерському обліку відображено проведенням Дт 311 Кт 361. За вказаний період на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання для розрахунків з ПДВ відповідачем перераховано 15050532 грн. Податкова інспекція вважає, що за період, який підлягав перевірці, ДП „Львівугілля” в порушення п.71 Постанови №892 суми ПДВ з вартості вугілля, розрахунки за яке проведено шляхом залучення кредитів по відкритих кредитних лініях, не було перераховано на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для розрахунків по податку на додану вартість суму 74 955628 грн.

Державна податкова інспекція у Сокальському районі зазначає, що кошти, що надійшли на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання по розрахунках з ПДВ від реалізації вугілля в сумі 15 050 532 грн. в державний бюджет не перераховувались, а використані ДП „Львівугілля” для потреб підприємства. З огляду на викладене, податкова інспекція звернулася з позовом про зобов’язання ДП „Львівугілля” перерахувати на власні поточні рахунки із спеціальним режимом використання для розрахунків по податку на додану вартість суму ПДВ в розмірі 74955628 грн. та зобов’язання перерахувати до бюджету ПДВ в сумі 45329156 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позов не обґрунтований і не підлягає до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного :

Постановою КМУ від 5 червня 2000 року №892 «Про заходи щодо стабілізації роботи підприємств вугільної промисловості»(із змінами і доповненнями ), зобов'язано підприємства вугільної промисловості, які є платниками ПДВ, забезпечити відкриття у відповідних установах банку поточних рахунків із спеціальним режимом використання для розрахунків з податку на додану вартість. Зазначені рахунки відкриваються відповідно до вимог Інструкції про відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку від 18 грудня 1998 р. №527 (зареєстровано в Міністерстві юстиції 24 грудня 1998 р. за № 819/3259) . Відповідно до п.71 зазначеної Постанови № 892, суми податку на додану вартість, отримані від споживачів за поставлену вугільну продукцію, підприємства вугільної промисловості (далі платник податку) перераховують не пізніше наступного операційного дня на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий у відповідній установі банку, для розрахунків з податку на додану вартість . По мірі надходження коштів на зазначений поточний рахунок платник податку зобов’язаний спрямувати їх на сплату податку на додану вартість в державний бюджет і на поточні розрахунки з постачальниками за поставлені в поточному місяці товари (роботи, послуги), необхідні для виробництва вугільної продукції, та з іншими кредиторами, визначеними пропорційно частці сум податкових зобов'язань з податку на додану вартість, належних до сплати в державний бюджет, та сум податку, належних до сплати постачальникам, за підсумками місяця, що передує місяцю, в якому проводився такий розподіл. Кошти для розрахунків з податку на додану вартість, зараховані на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, використовуються лише в порядку і за напрямами, визначеними у цьому пункті.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що станом на 24.04.08 у відповідача відкрито у банківських установах 15 поточних рахунків із спеціальним режимом використання для розрахунків з податку на додану вартість. В ході проведення перевірки податковою інспекцією було встановлено, що за період з 01.04.04 р. по 31.03.06 р. кошти, отримані від споживачів за поставлену вугільну продукцію та оплата за вугільну продукцію (з використанням кредитної лінії) становить 540036971 грн., в тому числі на поточні рахунки підприємства надійшло (рах. 311) - 75 218 436 грн.

Відповідно до п.6.1 ст.6 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.97р. №I68/97-BP та п. п.71 Постанови № 892 сума ПДВ за відвантажене вугілля, яку необхідно було перерахувати на рахунки зі спеціальним режимом використання, відкриті у відповідних установах банків для розрахунків по податку на додану вартість становить 90006160 грн. За зазначений період на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання для розрахунків з ПДВ позивачем перераховано 15050532 грн.

ДПІ зазначає, що за перевіряємий період ДП «Львівугілля»в порушення п.71 Постанови №892 суми ПДВ з вартості вугілля, розрахунки за яке проведено шляхом залучення кредитів по відкритих кредитних лініях, не було перераховано на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для розрахунків по податку на додану вартість в сумі 74 955628 грн. При цьому податкова інспекція зазначає, що за період з 01.04.04 р. по 31.03.06 р. кошти , які надійшли на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання по розрахунках з ПДВ від реалізації вугілля в сумі 15050532 грн. в державний бюджет не перераховувались, а використані ДП «Львівугілля»для потреб підприємства .

Доводи позивача необґрунтовані і спростовуються матеріалами справи.

Згідно п.71 Постанови №892 - у міру надходження коштів на зазначений поточний рахунок платник податку спрямовує їх на сплату податку на додану вартість в державний бюджет і на поточні розрахунки з постачальниками за поставлені в поточному місяці товари (роботи, послуги), необхідні для виробництва вугільної продукції, та з іншими кредиторами, визначеними пропорційно частці сум податкових зобов'язань з податку на додану вартість, належних до сплати в державний бюджет, та сум податку, належних до сплати постачальникам, за підсумками місяця, що передує місяцю, в якому проводився такий розподіл.

Як зазначено в акті перевірки, за перевіряємий період на поточні рахунки ДП „Львівугілля” надійшло 75 218 436 грн. Згідно розрахунку ПДВ з да ної суми становить 12 536 406 грн. Як зазначено в акті перевірки, на рахунок із спеціальним режимом викорис тання позивачем було перераховано 15 050 532 грн. Таким чином, позовні вимоги в частині зобов’язання ДП „Львівугілля” перерахувати на власні поточні рахунки із спеціальним режимом використання для розрахунків по податку на додану вартість суму ПДВ в розмірі 74 955628 грн. є необґрунтовані і не заслуговують на увагу суду.

Що стосується позовних вимог в частині зобов’язання ДП „Львівугілля” перерахувати до бюджету на рахунок №0540 податку на додану вартість в сумі 45329156 грн., то слід зазначити наступне:

Стягнення податкового боргу, в тому числі з ПДВ вже було предметом судового розгляду. За період перевірки з 01.04.2004 року по 31.03.2006 року на примусовому виконанні ДВС у Сокальському районі знаходилось зведене виконавче провадження №14/В-4 з виконання 1735 виконавчих проваджень щодо стягнення з ДП "Львіввугілля" заборгованості на загальну суму 2622248,00 грн. Постанову про відкриття виконавчого провадження щодо ДП „Львівугілля” було винесено в 2003 році, в ході виконання якого ДВС у Сокальському районі було накладено арешти на рахунки ДП „Львівугілля”, що відповідно до ч.4 ст.63 За кону України "Про виконавче провадження", унеможливило відкриття підприємством нових рахунків із спеціальним режимом використання.

ДПІ у Сокальському районі подало позов до Господарського суду Львівської області до відповідача ДВС у Сокальському районі про зобов'язання вчинення дій - звільнення рахунків ДП „Львівугілля” із спеціальним режимом ви користання з-під арешту. Лише 22.05.2007 року постановою Львівського апеляційного господарсь кого суду позов ДПІ у Сокальському районі було задоволено. На виконання постанови суду в травні 2007року ДП "Львіввугілля" відкрило в ЧФ Промінвестбанку спец. рахунок по ПДВ № 1474.

Таким чином, у періоді, що перевірявся, ДП „Львівугілля” не мало можливості отримувати кошти за відвантажене вугілля на поточні рахунки відкриті в банківських установах ,а отже не мало можливості проводити перерахування коштів на поточні рахунки зі спецільним режимом використання.

Як зазначає відповідач, по мірі надходження коштів ним частково сплачувались платежі до бюджету. Так за період з 01.04.2004 р. по 31.12.2004р. сплачено до бюджету 428896,87грн., з 01.01.2005р. по 31.12.2005р. - 647910,55грн., з 01.01.2006р. по 31.12.2006р. - 2 627 905,65грн., що підтверджується відповідними довідками про перерахування коштів. Крім того, слід звернути увагу, що згідно Закону № 2711 заборгованість, яка виникла станом на 01.01.2005р. по платежах до бюджету реструктуризовано у 2006 році - 98 933 тис. грн., в тому числі ПДВ - 73 478 тис. грн., у 2007 році - 466 тис.грн та списано штра фні санкції і пеню у 2006 році –на 50069 тис.грн., у 2007 році на 937 тис. грн.

З урахуванням положень чинного законодавства України та обставин справи, суд дійшов висновку що позовні вимоги необґрунтовані і не підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.7-9, 14, 17, 69-71, 79, 86,158-163, 167, п.п. 3, 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанову може бути оскаржено в порядку, визначеному главою 1 розділу ІV КАС України.

Повний текст Постанови виготовлений та підписаний, в порядку, визначеному ч.3 ст.160 КАС України, 04.07.2008 р.

Суддя