ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

"13" червня 2008 р.

справа № 5020-5/292

За позовом:
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_2   (АДРЕСА_2)

третя особа: Приватне підприємство
„Виробничо-комерційна фірма „Котлремсервіс” (99055  м. Севастополь, Балаклавське шосе, 35)

про визнання права власності

Суддя Євдокимов
І.В.

Представники сторін:

Позивач - ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1
виданий Гагарінським РВ УМВС України в м. Севастополі 09.03.99;

Відповідач - ОСОБА_2, паспорт
НОМЕР_2 виданий Гагарінським РВ УМВС України в м. Севастополі 28.07.98,

Третя особа:  не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, СПД ОСОБА_1, звернувся до
суду з позовом до відповідача, суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2,
третя особа -  Приватне підприємство
„Виробничо-комерційна фірма „Котлремсервіс”, про визнання права власності на
долю в розмірі 98/100 в загальній пайовий власності на станцію технічного
обслуговування, яка складається із будівлі літ. „А”, загальною площею 1166,70
кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_3, також позивач просить припинити  право власності суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_2 на 98/100 в загальній пайовий власності на станцію
технічного обслуговування, яка складається із будівлі літ. „А”, загальною
площею 1166,70 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_3.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
між ним та відповідачем був укладений договір про пайову участь в будівництві
зазначеного об'єкту, а тому він має право на визнання за ним права на частку
майна.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги визнав в повному об'ємі.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представникам сторін в судовому
засіданні роз'яснені їх процесуальні права і обов'язки, передбачені ст. ст. 20,
22 Господарського процесуального кодексу
України.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши надані докази,  суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.08.2005 між відповідачем (Пайовик
- Замовник) та третьою особою (Пайовик-2) був укладений договір про пайову
участь в будівництві.

Відповідно до п. 1.1 договору
предметом даного договору є відношення сторін з приводу здійснення комплексу
дій по організації будівництва об'єкту - станції технічного обслуговування за
адресою: АДРЕСА_3, введенню його в експлуатацію та отриманню кожним із
пайовиків у власність частини зазначеного об'єкту.

Згідно з п. 5.1 договору частина
об'єкта, яка передається у власність пайщиків, не є окремо виділеній,
відповідачу підлягає передачі у власність 99/100 частки об'єкту,  а третьої особі -1/100 частки.

Відповідно до п. 2.8 договору від
18.08.2005 Пайовик -Замовник має право без згоди та повідомлення Пайовика-2
укладати з будь-якими особами різні договорі, пов'язані з фінансуванням та
будівництвом об'єкту.

На виконання вказаного пункту
договору, 28.11.2006 відповідач уклав з позивачем договір про організацію
будівництва об'єкту -станції технічного обслуговування за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до п. 5.1 договору від
28.11.2006 частина об'єкту, яка передається у власність Пайовикам не є
індивідуально виділеної Пайовику-Замовнику підлягає передачі у власність  1/100 частки об'єкту, Пайовику-2 -98/100
частки об'єкту, третьої особі - 1/100 частки об'єкту.

Після введення об'єкту до
експлуатації право власності на нього було оформлено наступним чином: Приватне
підприємство „Виробничо-комерційна фірма „Котлремсервіс” -1/110 частки будівлі
літ. „А” загальної площею 1166,70 кв.м., ОСОБА_2 -99/100 частки будівлі літ.
„А” загальної площею 1166,70 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_3, що
підтверджується свідоцтвами про право власності від 05.10.2007.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає
позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статей 11, 15, 16
Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки  виникають
із  дій  осіб,
що передбачені актами цивільного законодавства,  а також із дій осіб, що  не
передбачені  цими  актами,
але  за  аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами   виникнення
цивільних  прав  та
обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення
літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної,
творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій
особі; інші юридичні факти.

Кожна  особа
має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист
свого  інтересу,  який
не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право
або інтерес способом, встановленим Цивільним кодексом України, або іншим
способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України
„Про інвестиційну діяльність”
інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що
вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті
якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект.

Згідно зі ст. 7 Закону України „Про
інвестиційну діяльність” всі суб'єкти інвестиційної діяльності незалежно від
форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення
інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами
України. Розміщення інвестицій у будь-яких об'єктах, крім тих, інвестування в
які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України,
визнається невід'ємним правом інвестора і охороняється законом.  Інвестор самостійно визначає цілі, напрями,
види та обсяги інвестицій, залучає для їх реалізації на договірній основі
будь-яких учасників інвестиційної діяльності, у тому числі шляхом організації
конкурсів і торгів.  За рішенням
інвестора права володіння, користування і розпорядження інвестиціями, а також
результатами їх здійснення можуть бути передані іншим громадянам та юридичним особам
у порядку, встановленому законом. Взаємовідносини при такій передачі прав
регулюються ними самостійно на основі договорів.

Відповідно до ст. 9 Закону України
„Про інвестиційну діяльність” основним правовим документом, який регулює
взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).
Укладання договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-яких інших
умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є
виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності.

Згідно зі ст. 627 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Як вбачається із матеріалів справи,
будівництво вказаного об'єкту здійснюється на підставі договору оренди
земельної ділянки від 26.11.2004 укладеного між відповідачем та
Севастопольською міською Радою на підставі рішення Севастопольської міської
ради № 2082 від 13.07.2004.

Відповідно до ст. 95 Земельного
кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або
договором, мають право самостійно господарювати на землі.

Згідно зі ст. 120 Земельного
кодексу України при переході права власності на будівлю  і  споруду  право власності  на
земельну  ділянку або її частину
може переходити на підставі
цивільно-правових  угод,  а
право  користування  -   на
підставі договору оренди. При
відчуженні  будівель  та
споруд,  які розташовані на
орендованій  земельній  ділянці, право на земельну ділянку
визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

Статтею 321 Цивільного кодексу
України встановлено, що право
власності  є  непорушним.
Ніхто   не   може
бути протиправно
позбавлений   цього   права
чи  обмежений  у  його
здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена  у його здійсненні лише у випадках і в
порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 331 Цивільного
кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка
виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником
цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.
Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До
завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів,
обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення
майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини,
може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на
який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме
майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування
земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної
документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного
будівництва.

Згідно  статті 355 Цивільного кодексу України право
спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом, при цьому спільна
власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена
спільна сумісна власність на майно.

На підставі вищевикладеного суд вважає,
що позовні вимоги обґрунтованими, та підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 22, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В
:

1.             Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати право власності Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_3)
на  долю
в розмірі 98/100 в загальній пайовий власності станції технічного
обслуговування, яка складається із будівлі літ. „А”, загальною площею 1166,70
кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_3.

3.          Припинити право власності Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2   (АДРЕСА_2,
ідентифікаційний код НОМЕР_4) на долю  в
розмірі 98/100 в загальній пайовий власності станції технічного обслуговування,
яка складається із будівлі літ. „А”, загальною площею 1166,70 кв.м.,
розташованої за адресою: АДРЕСА_3.

Суддя
І.В.  Євдокимов

Рішення
оформлено

згідно
з вимогами

ст.
84 ГПК України

та
підписано

18.06.2008

Розсилка:

1.          СПД ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

2.          СПД ОСОБА_2   (АДРЕСА_2)

3.          ПП „Виробничо-комерційна фірма
„Котлремсервіс” (99055  м. Севастополь,
Балаклавське шосе, 35)

4.          Справа

5.          наряд