ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2008 р.

Справа № 11-4/180-07-4653

м. Одеса

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого М.В. Сидоренко

суддів Н.Б. Таценко, М.А. Мишкіної

при секретарі судового засідання Скуділо О.В.

за участю представників сторін

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Євротранссервіс”

на ухвалу господарського суду Одеської області від 23.04.2008 р.

у справі № 11-4/180-07-4653

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Євротранссервіс”

до товариства з обмеженою відповідальністю „Євро Авзоніа”

про стягнення 2332856,59 грн.

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою господарського суду від 23.04.2008 р. (суддя Власова С.Г.) позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю „Євротранссервіс” (далі - ТОВ „Євротранссервіс”) залишено без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України. При цьому, суд дійшов висновку, що, з урахуванням ст. 124 ГПК України, позивачем не виконані його вимоги та не надано доказів місцезнаходження відповідача, його філії, представництва, іншого відособленого підрозділу на території України, що позбавляє суд можливості розглянути спір по суті.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ТОВ „Євротранссервіс” звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить її (ухвалу) скасувати і направити справу на розгляд до господарського суду. При цьому скаржник зазначає, що судом не було його повідомлено про час і місце розгляду позову. Крім того, скаржник вважає, що судом в порушення господарсько-процесуальних вимог не досліджено матеріали справи щодо зазначення в доданих до позовної заяви від 24.05.2007 р. листах місцезнаходження філіалу відповідача в Україні за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 32.

Розглянувши матеріали справи, судова колегія, приходить до наступного.

Відповідно до приписів ст. 101 ГПК України апеляційна інстанція не зв’язана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Згідно до приписів ст. 124 ГПК України господарські суди розглядають справи за участю іноземних підприємств і організацій, при цьому, підвідомчість і підсудність таких справ за участю іноземних підприємств і організацій визначається за правилами, встановленими ст. ст. 12-17 ГПК України. При цьому, згаданою нормою процесуального закону законодавець надав господарським судам право розглядати справи за участю іноземних підприємств і організацій, якщо місцезнаходження філії, представництва, іншого відособленого підрозділу іноземного підприємства чи організації є територія України або, коли іноземне підприємство чи організація має на території України нерухоме майно, щодо якого виник спір.

Аналізуючи диспозицію наведеної вище статті, приписи ст. ст. 12-17 ГПК України, а також враховуючи предмет спору, судова колегія приходить до висновку, що дана категорія спорів до відповідача - іноземного підприємства про стягнення заборгованості по критерію саме підвідомчості являється підвідомчою господарським судам.

Аналізуючи ж критерій територіальної підсудності, згідно приписів ч. 2 ст. 15 ГПК України, судова колегія вважає, що даний спір може розглядатись лише господарським судом за місцезнаходженням відповідача. При цьому, в ч. 3 ст. 124 ГПК України законодавець визначив, що місцезнаходженням іноземного підприємства, в даному випадку, відповідача по справі - є місцезнаходження на території України його філії, представництва, іншого відособленого підрозділу. Крім того законодавець визначив, що під місцезнаходженням іноземного підприємства слід також розуміти наявне у цього іноземного підприємства на території України нерухоме майно, але тільки у випадку, коли щодо цього нерухомого майна виник спір. В даному випадку спір не стосується будь-якого нерухомого майна, оскільки вимоги заявлені про стягнення грошових коштів, а тому зазначену підставу територіальної підсудності апеляційна інстанція не розглядає.

Відтак, з огляду на викладені вище положення, судова колегія приходить до висновку, що даний спір може бути територіально підсудний, згідно до приписів ст. 15 та ст. 124 ГПК України, господарському суду Одеської області або іншому господарському суду лише тільки тоді, коли відповідач - іноземне підприємство має на території Одеської області або іншої області України свою філію, представництво або інший відособлений підрозділ. Отже, надання доказів наявності на території України філії, представництва або іншого відособленого підрозділу являється саме необхідним для вирішення спору.

Саме з врахуванням наведеного вище, як вбачається з матеріалів справи, господарський суд ухвалами від 03.03.2008 р., від 17.03.2008 р., від 31.03.2008 р. та від 14.04.2008 р. зобов'язував позивача надати докази місцезнаходження відповідача, його філії, представництва, іншого відособленого підрозділу на території України, що останнім (скаржником) виконано не було.

При цьому господарський суд цілком правомірно не прийняв до уваги посилання скаржника про наявність в матеріалах справи доказів, які, на думку останнього, підтверджують місцезнаходження відповідача в Україні, а судова колегія вважає помилковими доводи скаржника про надання ним доказів знаходження філії відповідача в Україні, за адресою:м. Одеса, вул. Космонавтів, 32 з посиланням, в якості таких доказів, на листи (а. с. 23, 33) з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та аналізу чинного законодавства зазначені листи не можуть бути визнані належними і допустимими доказами, у відповідності з приписами ст. ст. 32-34, 36 ГПК України, саме обставини наявності у відповідача на території України філії, представництва або іншого відособленого підрозділу, оскільки згідно до приписів ч. 5 ст. 4 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців” представництва, філії іноземних компаній в Україні підлягають акредитації на території України в порядку, встановленому законом. Таким законом є Закон України „Про зовнішньоекономічну діяльність” № 959-ХІІ, за вимогами ст. 5 якого акредитацію на території України філій і представництв іноземних банків здійснює Національний банк України, а реєстрацію представництв інших іноземних суб’єктів господарської діяльності здійснює центральний орган виконавчої влади з питань економічної політики. Відповідно до п. п. 7, 8 Інструкції про порядок реєстрації представництв іноземних суб’єктів господарської діяльності в Україні, яка розроблена згідно до приписів ст. 5 Закон України „Про зовнішньоекономічну діяльність”, затверджена (з врахуванням дати звернення позивача до суду) наказом Міністерства зовнішніх економічних зв’язків і торгівлі України № 30 від 18.01.1996 р., зареєстрованого в МЮ України 24.01.1996 р. за № 34/1059 (на цей час діє в редакції наказу Міністерства економіки України № 179 від 15.06.2007 р., зареєстрованого в МЮ України 25.06.2007 р. за № 730/13997), представництво іноземного суб’єкта господарської діяльності в Україні вважається відкритим з дати його реєстрації, про що видається свідоцтво з відповідним номером, дані про реєстрацію вносяться до Реєстру представництв, що ведеться міністерством. Будь-які докази такої реєстрації на території України філії, представництва, іншого відособленого підрозділу відповідача скаржник на неодноразові вимоги суду першої інстанції не надав, що позбавило суд можливості розглянути спір по суті.

Крім того, аналізуючи зазначені позивачем в якості доказів та наведені вище листи (а. с. 23, 33), судова колегія вбачає, що в них, взагалі, як адреса представництва відповідача наводиться безпосередньо юридична адреса самого позивача: м. Одеса, вул. Космонавтів, 32 (а. с. 102, 103).

Також, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до висновку, що доводи скаржника щодо неповідомлення його про час і місце засідання суду не заслуговують на увагу, так як спростовуються наявними в справі документами, а саме: протоколами судових засідань від 31.03.2008 р. (а. с. - 140) та від 14.04.2008 р. (а. с. - 144), відповідно до яких представник ТОВ „Євротранссервіс” Бовр Д.Ю. був присутній у вказаних судових засіданнях.

За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала господарського суду відповідає вимогам чинного законодавства та дійсним обставинам справи, а тому підстав для її скасування не вбачається. В задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 99, 101-103, 105-106 ГПК України, судова колегія, –

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Євротранссервіс” залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Одеської області від 23.04.2008 р. у справі № 11-4/180-07-4653 без змін.

Головуючий суддя           Сидоренко М.В.

Суддя Таценко Н.Б.

Суддя           Мишкіна М.А.

Постанова підписана 12.06.2008 р.