Кіровоградської області
У Х В А Л А

11.07.08                                                                      Справа № 2/111

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І. розглянувши скаргу б/н від 27.05.2008 року сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро" на бездіяльність міського відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції по справі № 2/111

за позовом: сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро", с. Новомиколаївка,

до відповідача: приватного підприємства " Агропромисловий комплекс "Артем", Кіровоградська область, с. Протопопівка,

про стягнення 84 800, грн. основного боргу та пені в сумі 78 124, 80 грн. за договором купівлі-продажу, 8 047, 20 грн. індексу інфляції та 3% річних 2 365, 77 грн.

та зустрічним позовом:

приватного підприємства "Агропромисловий комплекс "Артем", Кіровоградська область, с. Протопопівка,

до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро", с. Новомиколаївка,

про визнання п. 3.2. договору купівлі-продажу від 16.04.2003 року недійсним відповідно до ст. 215 ЦК України,

Представники:

від позивача - Козлов В.О., довіреність № 58 від 30.10.2006 року;

від відповідача - участі не брав;

від ДВС - Бевз Л.В., довіреність № б/н від 11.07.2008 року;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області 06.12.2004 року первісні позовні вимоги СТОВ "Горизонт-Агро" задоволено частково. Стягнуто з ПП "АПК "Артем" на користь позивача за первісним позовом боргу в сумі 84 800, 00 грн., 6 265, 86 грн. пені, 8 047, 20 грн. збитків від інфляції, 2 365, 77 грн. 3% річних, 1 014, 78 грн. державного мита та 69, 07 грн. витрат по сплаті послуг по забезпеченню судового процесу.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

На адресу господарського суду Кіровоградської області 16.12.2004 року надійшла апеляційна скарга ПП "АПК "Артем" на рішення господарського суду від 06.12.2004 року.

Ухвалою від 30.12.2004 року Дніпропетровський апеляційний господарський суд апеляційну скаргу повернув скаржнику без розгляду.

11.01.2005 року господарським судом Кіровоградської області на виконання рішення від 06.12.2004 року видано відповідний наказ.

На адресу господарського суду Кіровоградської області 18.01.2005 року надійшла апеляційна скарга ПП "АПК "Артем" на рішення господарського суду від 06.12.2004 року.

Постановою від 31.03.2005 року Дніпропетровський апеляційний господарський суд апеляційну скаргу задовольнив частково. Рішення господарського суду від 06.12.2004 року у справі № 2/111 по первісному позову скасував частково, по зустрічному позову - скасував. В поворот виконання рішення від 06.12.2004 року у даній справі припинив виконання наказу, виданого 11.01.2005 року в частині стягнення з ПП "АПК "Артем" 6 265, 86 грн. пені, 80, 98 грн. державного мита, 4, 25 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Зустрічний позов задовольнив. Видачу відповідних наказів доручив господарському суду Кіровоградської області.

Господарським судом Кіровоградської області 15.04.2005 року на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.03.2005 року видано накази.

До господарського суду 02.06.2008 року надійшла скарга в порядку ст. 121-2 ГПК України б/н від 27.05.2008 року сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро" на бездіяльність міського відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції по даній справі.

Ухвалою від 17.06.2008 року господарський суд прийняв скаргу до розгляду.

Скарга на дії ВДВС обґрунтована наступним.

При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження позивачу стало відомо, що 29.08.2006 року державним виконавцем накладено арешт на майно боржника: трактор Т-150, МТЗ-80, Т-70, Т-16, Т-25, К-700, ДТ-75, Т-25, Калмер-Геррадос, що відображено у постанові. Крім того, 04.09.2006 року проведено опис комбайна "Джон-Дір" та передано його на відповідальне зберігання згідно до опису та арешту майна. 30.01.2008 року виконавче провадження було зупинене у зв'язку з призначенням експерта. На час звернення зі скаргою до суду оцінку арештованого майна не проведено, арештоване майно на реалізацію не передано та не реалізовано. Приймаючи до уваги, що органами ВДВС з моменту відкриття виконавчого провадження минуло більше 3-х років, а рішення суду не виконано навіть частково, стягувач вважає за необхідне визнати бездіяльність виконавчої служби.

Представник ВДВС не погоджується з висновком стягувача про наявність бездіяльності, оскільки на його думку виконавчі дії проводились в передбаченому Законом України "Про виконавче провадження порядку", а порушення передбаченого ст. 25 вказаного закону 6-тимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження пояснюється неодноразовим зупиненням проведення виконавчого провадження за рішеннями Олександрійського міськрайонного суду від 12.09.2006 року та від 30.01.2008 року у зв'язку з призначенням експерта для участі у виконавчому провадженні.

Передбачені законом підстави для відкладення розгляду справи, визначені статтею 77 Господарського процесуального кодексу України відсутні. Сторони повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.

Проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, господарський суд приходить до переконання, що скарга на дії ВДВС не підлягає до задоволення враховуючи наступне.

Витребувані господарським судом матеріали виконавчого провадження ВДВС до суду для огляду в засіданні надав.

Господарський суд вважає за можливе розглянути скаргу на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до вимог ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Разом з тим, зі змісту ч. 1 ст. 41 Закону України “Про виконавче провадження” вбачається, що постанова державного виконавця може бути визнана судом незаконною, або скасована начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Господарський суд може лише визнати постанову державного виконавця незаконною, а не скасовувати її, оскільки це право належить начальнику відповідного відділу державної виконавчої служби.

Окрім того, виходячи зі змісту законодавства, що регулює порядок оскарження рішень, дій бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, у разі визнання неправомірними (незаконними, недійсними) рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Господарським судом звернуто увагу на ту обставину, що заявник просить визнати бездіяльність ВДВС при проведенні виконавчого провадження взагалі, тобто за весь період.

При цьому суд керується вимогами ст. 19 Конституції України про те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Господарський суд вважає, що строк на звернення із скаргою встановлений ст. 121-2 ГПК України скаржником не пропущений враховуючи, що заявник просить визнати бездіяльність виходячи з відсутності необхідних виконавчих дій в їх сукупності для забезпечення виконання наказу господарського суду.

Постановою від 16.05.2005 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Нємченко А.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Кіровоградської області від 15.04.2005 року у справі № 2/111. Боржнику надано строк для добровільного виконання до 23.05.2005 року.

Добровільно рішення суду у зазначений термін боржником виконано не було.

Державною виконавчою службою 29.08.2006 року на виконання рішення суду накладено арешт на майно, належне боржнику та оголошено заборону на його відчуження та 04.09.2006 року складено акт серії АА № 245364 опису і арешту майна, зокрема комбайна "Джон Дір" 1997 року випуску та передано його на відповідальне зберігання Федоренку О.М., якого під розписку попереджено про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна.

26.06.2008 року до ВДВС надійшов експертний висновок в якому визначено ринкову вартість арештованого майна.

Звертаючись до господарського суду Кіровоградської області із скаргою на дії відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції позивач послався на те, що не отримував від органів виконавчої служби процесуальних документів виконавчого провадження, не приймав участь у проведенні виконавчих дій, що дало йому підстави стверджувати про упередженість органу державної виконавчої служби при виконанні зазначеного наказу господарського суду. Скаржник просив визнати дії відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у справі бездіяльністю та витребувати від останнього для огляду в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження за наказом від 15.04.2005 року по справі № 2/111, тобто відомості про усі дії, що проводилися в ході примусового виконання наказу господарського суду.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов’язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з вимогами статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України (стаття 2 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з вимогами статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених Законом про який йдеться, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, а саме здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; надавати сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'ясняти сторонам їх права і обов'язки; проводити оцінку (переоцінку) майна в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до статей 3, 18 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи, зокрема, як судові накази.

Частиною 2 статті 24 зазначеного Закону України передбачено, що державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

В разі фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом виконавче провадження підлягає закінченню. Про закінчення виконавчого провадження, відповідно до вимог статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований.

Як вбачається з матеріалів справи, відділом державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції виконані всі дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", направлені на виконання рішення господарського суду Кіровоградської області від 05.06.2007 року, але рішення суду не було виконане з незалежних від ВДВС причин, зокрема через відсутність грошових коштів на розрахункових рахунках відповідача в кількості 18 штук, на які своєчасно накладено арешт.

Господарський суд не погоджується з позицією стягувача щодо наявності ознак бездіяльності через надану йому інформацію про втрату виконавчого провадження, оскільки вказане повністю спростовується поясненнями представника ВДВС, який послався на проведене реформування органів виконавчої служби та тимчасову відсутність виконавчого провадження з вини звільненого працівника. При цьому господарським судом враховується положення нормативних актів про проведену реорганізацію органів державної виконавчої служби, які передбачали та допускали правонаступництво, тобто відсутня саме одна з підстав п. 3.ч. 1 ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження”.

На підставі постанови Уряду України № 320 від 23.04.2005р. ліквідовано відділи державної виконавчої служби ГУ МЮ України в АР Крим, обласних міських управлінь юстиції та відділи державної виконавчої служби районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції. На виконання вказаної постанови на базі ліквідованих відділів ДВС в Кіровоградській області створена і з 01.11.2005р. функціонує державна виконавча служба у ... містах та районах області.

Згідно п. 4 Положення про державну виконавчу службу у районах, містах /містах обласного значення/, районах у містах, затвердженого наказом Департаменту державної виконавчої служби 29.09.2005р. № 40/к, територіальний орган державної виконавчої служби відповідно до покладених на нього завдань: здійснює передбачені законодавством України заходи щодо своєчасного, повного і неупередженого виконання рішень, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Крім того, таку правову позицію також повністю підтверджено листом Міністерства юстиції України № 28-41-29 від 20.02.2008 року за підписом заступника Міністра Цоклан В.І. про наступне.

У зв'язку з реформуванням системи органів державної виконавчої служби відповідно до Закону України від 23.06.2005 № 2716 "Про внесення змін до законів України "Про державну виконавчу службу" та "Про виконавче провадження", Указу Президента України від 20.04.2005 № 701/2005 "Питання Міністерства юстиції України" та постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2005 № 320 "Про утворення урядового органу державного управління у складі Міністерства юстиції" утворено Департамент державної виконавчої служби, як урядовий орган державного управління.

На виконання вищевказаних нормативних актів та наказу Міністерства юстиції України від 19.08.2005 № 1482/к "Про ліквідацію відділів державної виконавчої служби територіальних управлінь юстиції" відділи державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції ліквідовано.

У зв'язку з прийняттям Закону України від 22.12.2006 № 521 "Про внесення змін до законів України "Про державну виконавчу службу" та "Про виконавче провадження" щодо реформування органів державної виконавчої служби", постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2006 № 1622 "Про ліквідацію Департаменту державної виконавчої служби", наказів Міністерства юстиції України від 25.01.2007 № 21/5 "Про реформування органів юстиції" та від 26.01.2007 № 22/5 "Про утворення відділів державної виконавчої служби у складі територіальних управлінь юстиції" Міністерство юстиції України є правонаступником Департаменту державної виконавчої служби, новостворені відділи державної виконавчої служби районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції є правонаступниками відповідних державних виконавчих служб у районах, містах (міст обласного значення), районах у містах.

На підставі ст. 25 Господарського процесуального кодексу України в разі вибуття однієї з сторін у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні внаслідок реорганізації підприємства чи організації господарський суд здійснює заміну цієї сторони її правонаступником. Усі дії, вчинені в процесі до вступу правонаступника є обов’язковим для нього в такій же мірі, в якій вони були б обов’язковими для особи, яку він замінив. Правонаступництво можливе на будь-якій стадії судового процесу.

Проаналізувавши прохальну частину скарги на дії ВДВС господарський суд приходить до переконання, що визначені вимоги не є конкретними, оскільки в разі їх задоволення в редакції стягувача судом буде допущене порушення вимог пункту 5 частини 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, оскільки заявник не визначив яку саме дію повинен вчинити відділ державної виконавчої служби та у який термін. В розумінні статей 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі, винесеній за результатами розгляду скарги на дії виконавчої служби, господарський суд повинен визнати доводи заявника правомірними і, залежно від їх змісту, визнати постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, чи визнати недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язати орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнати доводи скаржника неправомірними і скаргу мотивовано відхилити.

Приведення лише висновку щодо бездіяльності державної виконавчої служби (при цьому не зазначивши в чому вона полягала) та зобов’язавши начальника відділу державної виконавчої служби усунути порушення закону при виконанні рішення господарського суду, буде суперечить вимогам статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Саме таку правову позицію викладено в Постанові Вищого господарського суду України від 20.03.2008 року по справі № 15/113/4.

Таким чином, при розгляді в судовому засіданні заяви стягувача, господарським судом не встановлено порушення органами Державної виконавчої служби порядку виконання наказу господарського суду які б обумовили невиконання рішення суду.

Такий висновок повністю відповідає п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" за приписами якого при виконанні рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець згідно зі ст. 50 Закону № 606-XIV (606-14) у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках і вкладах в установах банків та інших кредитних організаціях, а також на рахунки в цінних паперах у депозитаріях останніх, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей - на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Наведений у додатку до Закону № 606-XIV (606-14) Перелік видів майна громадян, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, є єдиним для всіх випадків звернення стягнення на зазначене майно.

Стягнення на нерухоме майно (будинок, квартиру, приміщення, земельну ділянку) звертається за відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна з додержанням правил ст. 62 Закону № 606-XIV (606-14). При введенні спеціальною нормою закону мораторію на примусову реалізацію певного майна виконавче провадження підлягає зупиненню.

08.01.2008 р. у зв'язку із надходженням до суду скарги на бездіяльність ВДВС виконавче провадження зупинено, про що винесено відповідну постанову (т. 3 а.с. 27).

Таким чином, матеріали виконавчого провадження свідчать про здійснення державним виконавцем ВДВС Світловодського міськрайонного управління юстиції передбачених Законом України "Про виконавче провадження" виконавчих дій по виконанню наказу господарського суду від 07.06.2007 р. по справі № 3/197.

Згідно частини 4 статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" впродовж строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться.

За вимогами частини 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а по виконанню рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строки здійснення виконавчого провадження не поширюються, зокрема, на час зупинення виконавчого провадження.

Наведенні норми законодавства спростовують доводи відділення Фонду, які викладені в пояснені від 18.03.2008 р. (т. 2 а.с. 144-147), щодо порушення ВДВС 6-місячного строку здійснення виконавчого провадження, яке відкрито 08.08.2007 р.

Поряд з цим, Згідно статті 4 даного Закону заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника.

Підпунктом 5.1.1. пункту 5.1. розділу 5 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 р. № 74/5, визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно частини 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а по виконанню рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строки здійснення виконавчого провадження не поширюються, зокрема, на час зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 4 статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" впродовж строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Оскарження дій державного виконавця надає йому право на зупинення виконавчого провадження згідно п. 5 ч. 1 ст. 35 Закону України “Про виконавче провадження”.

Отже виконавчі дії державним виконавцем здійснювались у межах шестимісячного строку, ним вживалась передбачені Законом України “Про виконавче провадження” заходи щодо виконання наказу господарського суду від 15.04.2005 року по справі № 2/111.

Враховуючи викладене, господарський суд не погоджується з посиланнями скаржника на зволікання у вчиненні виконавчих дій як підставу для задоволення скарги. За змістом ст. 121-2 ГПК України скарги, зокрема на бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником протягом десяти днів з дня коли дія мала бути вчинена. Виконавчі дії щодо виявлення майна боржника, встановлення фактичного місцезнаходження тощо були вчинені державним виконавцем на момент подання скарги на його бездіяльність. Позивачем не визначено у чому саме полягає бездіяльність ВДВС на час подання скарги та які саме дії слід вчинити для її усунення.

Таку правову позицію викладено в постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.05.2008 року по справі № 3/197.

З огляду на викладене, господарський суд визнає доводи скаржника неправомірними та відмовляє в задоволенні скарги на дії ВДВС.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу б/н від 27.05.2008 року сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро" на бездіяльність міського відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції по справі № 2/111 залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Суддя                                                                                  Ю. І. Хилько