ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"25" вересня 2008 р.

справа № 5020-5/333

За позовом: Відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія Севастопольенерго” (99040 м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44)

до Севастопольської квартирно – експлуатаційної частини Морської (99040 м. Севастополь, вул.. Хрустальова, 60)

третя особа: Військова прокуратура Військово-морських сил України (99011 м. Севастополь, вул. Леніна, 41)

про стягнення заборгованості в розмірі 401,29 грн. та штрафних санкцій

Суддя Євдокимов І.В.

Представники сторін:

Позивач - Філатова Любов Борисівна - представник, довіреність № 9/0/2-08 від 02.01.2008, ВАТ "ЕК "Севастопольенерго";

Відповідач - не з’явився, Севастопольська квартирно-експлуатаційна частина (морська);

Третя особа - Бучко Роман Васильович, посвідчення 299 від 28.09.07, Військова прокуратура Військово-морських сил України;

Суть спору:

Позивач, ВАТ “Енергетична компанія Севастопольенерго”, звернувся до суду з позовом до відповідача, Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морська, про стягнення заборгованості в розмірі 148,06 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачами умов договору № 2710 від 13.10.2006.

Представник відповідача на оголошення вступної та резолютивної частини рішення не з’явився, у відзиві на позов в якому позовні вимоги не визнав, мотивуючі свої заперечення тим, що він є бюджетною організацією, та фінансується із Держаного бюджету України, а бюджетні кошти використовуються на цілі, визначені бюджетними призначеннями.

Представникам сторін в судовому засіданні 16.09.2008 роз'яснені їх процесуальні права і обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вирішив можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами у відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд

встановив:

Відносини електроенергетики в Україні регулюються Законом України „Про електроенергетику”, Порядком постачання електричної енергії споживачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 № 441 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.2002 № 475 та Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.1996 в редакції постанови НКРЕ від 22.08.2002 № 928.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України, частини 1 статті 26 Закону України “Про електроенергетику” споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

13.10.2006 між ВАТ ЕК “Севастопольенерго” (Постачальник), Військовою прокуратурою Військово-морських сил України 1 (Споживач), та Севастопольською квартирно-експлуатаційною частиною морська (Платник) укладений Договір № 2710 про постачання електричної енергії строком дії із дня підписання по 31.12.2006. Він вважається продовженим на наступний рік, якщо ні одна із сторін не заявить про його розірвання або зміну не менш ніж за 30 днів до закінчення дії Договору. (арк. с. 9-16).

Цей договір не був розірваний. Сторонами вчинялись дії по його виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, після 31.12.2006 і на момент виникнення спірних взаємовідносин та звернення з позовом в господарський суд ВАТ ЕК “Севастопольенерго” забезпечувало Військову прокуратуру Військово-морських сил України електроенергією, а Військова прокуратура Військово-морських сил України користувалося нею і частково оплачувало спожиту електроенергію, що є проявом погодження сторін на продовження договірних відносин.

З урахуванням викладеного та беручи до уваги положення статті 275 Господарського кодексу України, частини 1 статті 26 Закону України “Про електроенергетику” слід вважати, що ВАТ ЕК “Севастопольенерго” поставляло, а Військова прокуратура Військово-морських сил України користувалось електроенергією на підставі Договору № 2710 від 13.10.2006 (далі –Договору).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Додатком № 1 до договору відповідач узгодив об’єми постачання електроенергії на 2007 рік.

Відповідно до наданих Споживачем актів про використання електроенергії, об’єм спожитої електроенергії у серпні 2007 року по майданчику 1 поверх 3807 кВт/г, при договірної величині споживання 3500 кВт/г, перевищення –307 кВт/г, у грудні 2007 року по тому ж майданчику - 5210 кВт/г при договірної величині споживання 4500 кВт/г, перевищення - 710 кВт/г.

Відповідно до п. 5 ст. 26 Закону України “Про електроенергетику” (в редакції Закону від 19.01.2006), споживачі (крім населення, професійно-технічних навчальних закладів та вищих навчальних закладів I - IV рівнів акредитації державної і комунальної форм власності) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Таким чином, позивач здійснив нарахування та виставив рахунки за перевищення ліміту активного споживання № 40907 від 15.08.2007 на суму 108,30 грн., № 62979 від 17.12.2007 на суму 273,43 грн., які оплачені платником не були.

Згідно положень статті 193 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003р. та статей 525, 526 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003р. зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 4.2.1 Договору за недотримання строків платежів, передбачених п. 2.3.5-2.3.6 Договору, вказаних у додатку “Порядок розрахунків”, Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення. Пеня включається у платіжну вимогу окремою строчкою.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003 та статті 546 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 виконання зобов’язань може забезпечуватися пенею.

Позивачем нарахована пеня в сумі 15.65 грн., яка підлягає стягненню.

Суму основного боргу позивач просить стягнути з урахуванням 3% річних.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотку річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

15.07.2005 Інформаційним листом № 3.2.-2005 Верховний Суд України виклав правову позицію про природу трьох процентів річних та індексу інфляції, що передбачені статтями 214 ЦК УРСР та 625 ЦК України, згідно з якими боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів; грошовими зобов'язаннями боржника перед кредитором є грошова сума, що визначена з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних; оскільки інфляційні втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі та за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, то ні три проценти річних, ні індекс інфляції не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов'язань та в зв'язку з цим відносити до санкцій.

Відповідно наданому позивачем розрахунку, сума 3% річних складає 4,21 грн.

Все вищевказане дає суду право для висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати на сплату державного мита в сумі 102,00 грн. та інформаційне –технічного забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 49, 82 –85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини (морська) (99040 м. Севастополь, вул. Хрустальова, 60, код ЕДРПОУ 22992545, р/р 0742 в УДК м. Севастополя, МФО 824509) на користь Відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія Севастопольенерго” (99040 м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44, ЕДРПОУ 05471081, р/р 168 в СМВ № 4548 ВАТ “Державний Ощадний Банк України”, МФО 384027) заборгованість за перевищення договірної величини споживання в розмірі 381,43 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3.          Стягнути з Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини (морська) (99040 м. Севастополь, вул. Хрустальова, 60, код ЕДРПОУ 22992545, р/р 0742 в УДК м. Севастополя, МФО 824509) на користь Відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія Севастопольенерго” (99040 м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44, ЕДРПОУ 05471081, п/р 260073537 в АБ “Перший інвестиційний банк” м. Києва, МФО 300506) пеню в розмірі 15,65 грн., 3% річних в розмірі 4,21 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 102,00 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя І. В. Євдокимов

Рішення оформлено

згідно з вимогами

ст. 84 ГПК України

та підписано

29.09.2008

Розсилка:

1.          ВАТ “Енергетична компанія Севастопольенерго” (99040 м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44)

2.          Севастопольська КЕЧ Морська (99040 м. Севастополь, вул.. Хрустальова, 60)

3. Військова прокуратура Військово-морських сил України (99011 м. Севастополь, вул. Леніна, 41)

4.          Справа

5. наряд