ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2008 р.

№
49/177б

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого

Продаєвич
Л.В.,

суддів

Заріцької
А.О. (доповідач у справі), Ткаченко Н.Г.

розглянувши
касаційну скаргу

приватного підприємства
"Таврія-Скло"

на
постанову  у справі за заявою  до

господарського
суду міста Києва від 2 серпня
2007 року № 49/177-б господарського суду міста Києва товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія "Акцент"  приватного підприємства "Самсон"

про

визнання
банкрутом

ліквідатор

ОСОБА_2

в судовому засіданні взяли участь представники:

ПП
"Таврія-Скло" - Яринко Б.В.,

представника
ліквідатора - ОСОБА_1,

ТОВ
"Акцент" - Кушнаренко І.О.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою
господарського суду міста Києва від 25 липня 2007 року за заявою товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія "Акцент" (далі -ТОВ "Компанія
"Акцент") порушено провадження у справі № 49/177-б про
банкрутство приватного підприємства "Самсон" (далі - ПП
"Самсон") в порядку ст. 52 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі -Закон).

Постановою
господарського суду міста Києва від 2 серпня 2007 року (суддя Митрохіна А.В.)
ПП "Самсон" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Не
погоджуючись з винесеною постановою суду першої інстанції, приватне
підприємство "Таврія-Скло" (далі - ПП "Таврія-Скло")
звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі припинити.

На
думку заявника касаційної скарги, лише один факт неподання державному
реєстратору, згідно із ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію
юридичних та фізичних осіб -підприємців", боржником протягом місяця з дати
направлення йому відповідного повідомлення, реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну особу, не підтверджує те, що боржник
відсутній за своїм місцезнаходженням і не може бути підставою для порушення
справи про банкрутство за ст. 52 Закону.

За
розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 24
березня 2008 року справу передано на розгляд колегії суддів Вищого
господарського суду України у складі Продаєвич Л.В. -головуючого, Заріцької
А.О. та Ткаченко Н.Г.

В
судовому засіданні 25 березня 2008 року представником ПП
"Таврія-Скло" було заявлено клопотання про оголошення повного тексту
постанови у зв'язку з чим колегією суддів оголошено перерву на 1 квітня 2008
року.

Обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

У
даній справі судом першої інстанції порушено провадження та застосовано до
боржника судову процедуру ліквідації на підставі ст. 52 Закону, якою
передбачено особливості банкрутства відсутнього боржника.

Згідно
з ч. 1 цієї статті у разі, якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні
органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі
ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно
із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а
також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької
діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього
боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до
боржника та строку виконання зобов'язань.

Отже,
у контексті вказаної норми при розгляді даної справи за правилами ст. 52
Закону, предметом доказування є визначення місцезнаходження боржника -
юридичної особи та факт відсутності керівних органів юридичної особи за її
місцезнаходженням.

Як
встановлено судом першої інстанції, свою заяву про порушення справи про
банкрутство за ст. 52 Закону ініціюючий кредитор обґрунтував, зокрема,
відсутністю ПП "Самсон" та його керівних органів за своїм
місцезнаходженням.

Відповідно
до вимог ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб -підприємців" відомості про відсутність юридичної особи за
її місцезнаходженням повинні міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб -підприємців. Статтею 18 цього ж Закону, яка визначає
статус відомостей Єдиного державного реєстру, передбачено, що якщо відомості,
які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього
внесені, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Отже,
лише факт внесення таких відомостей до реєстру може слугувати доказом
відсутності боржника.

Згідно
із ч. 8 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб -підприємців" якщо до Єдиного державного реєстру не внесено
запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, то в разі
неодержання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну
особу в установлений частиною сьомою цієї статті строк, а також у разі
одержання державним реєстратором від органу державної податкової служби
повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її
місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний у строк, що не перевищує
десяти робочих днів з дати, яка встановлена для подання реєстраційної картки
про підтвердження відомостей про юридичну особу, або з дати одержання
повідомлення від органу державної податкової служби, направити
рекомендованим листом юридичній особі повідомлення про необхідність подання
державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про
юридичну особу.

У
разі повернення до державного реєстратора рекомендованого листа з відміткою
відділення зв'язку про відсутність юридичної особи за вказаною адресою або
неподання юридичною особою протягом місяця з дати направлення їй відповідного
повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну
особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис
про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням або запис про
відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Відповідно
до ст. 93 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) місцезнаходженням
юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Як
вбачається з матеріалів справи та листа від 13 липня 2007 року              № 51/вх. 3912, Святошинське
районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у
м. Києві повідомило ініціюючого кредитора, що інформації стосовно перебування
ПП "Самсон" та його керівних органів за місцем знаходження -
юридичною адресою: м. Київ, вул. Ірпінська, 64 кв. 33, немає (а.с. 19).

В обґрунтування
постанови господарський суд вказав, що представником заявника надано суду
витяги з ЄДРПОУ, у яких значиться, що статус відомостей про юридичну особу не
підтверджено (а.с. 46, 49), у зв'язку з чим суд дійшов помилкового висновку про
відсутність ПП "Самсон" та його керівних органів за своїм
місцезнаходженням.

Абзац
6 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" визначав місцезнаходження юридичної особи як
місцезнаходження постійно діючого виконавчого органу юридичної особи, а в разі
його відсутності - місцезнаходження іншого органу чи особи, уповноваженої діяти
від імені юридичної особи без довіреності, за певною адресою, яка вказана
засновниками (учасниками) в установчих документах і за якою здійснюється
зв'язок з юридичною особою.

У
зв'язку із внесеними змінами до цього Закону Законом України від          3 березня 2005 року N 2452-IV,
місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до
установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Таким
чином, нормами законодавства, чинними на час створення боржника та розгляду
даної справи судом першої інстанції, передбачалося обов'язкове зазначення
місцезнаходження юридичної особи в її установчих документах, а у разі, коли
відбувалася зміна місцезнаходження, повинні були вноситись відповідні зміни до
установчих документів та проводитись державна реєстрація цих змін.

Проте
установчі документи ПП "Самсон" в матеріалах справи відсутні,
відповідно вони не досліджувались судом першої інстанції з метою з'ясування
місцезнаходження боржника.

Виходячи
з вимог ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже,
відсутність ПП "Самсон" та його керівних органів за місцезнаходженням
є недоведеним фактом, у зв'язку з чим у господарського суду міста Києва не було
підстав для визнання боржника банкрутом за спрощеною процедурою відповідно до
ст. 52 Закону.

На
підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду вважає
необхідним надання  до  заяви кредитора  про порушення справи про банкрутство
відсутнього боржника, в порядку ст. 52 Закону, відомостей з Єдиного державного
реєстру про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

Тобто,
факт відсутності боржника -  юридичної
особи, не може підтверджуватися іншими засобами доказування, крім відомостей з
Єдиного державного реєстру.

Відповідно
до вимог ч. 1 ст. 16 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних
осіб  та фізичних осіб -підприємців”,
Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення органів державної
влади, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про
юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців з Єдиного державного реєстру.

Наявність
вищевказаних обставин повинна міститись в заяві про порушення справи про
банкрутство.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що суд першої
інстанції не звернув уваги на те, що кредитором не було додано до заяви
доказів, які необхідні для порушення справи про банкрутство відсутнього
боржника і повинні були бути подані кредитором при порушенні справи про
банкрутство за спрощеною процедурою.

Крім
того, з матеріалів справи вбачається, що ліквідатором ПП "Самсон" в
газеті "Голос України" від 15 серпня 2007 року (з виправленнями від
18 серпня 2007 року) було опубліковано оголошення про порушення справи про
банкрутство ПП "Самсон", місцезнаходження якого: м. Київ, вул.
Ірпінська, 64, кв. 33) (а.с. 59, 60), у зв'язку з чим ПП
"Таврія-скло" було направлено ліквідатору заяву про визнання його
кредитором боржника.

Як
вбачається з матеріалів справи та підтверджено представником ліквідатора у
судовому засіданні, ліквідатором боржника було виявлено майно ПП
"Самсон".

Відповідно до ст. 52 Закону у разі
виявлення майна відсутнього боржника, визнаного банкрутом, господарський суд
має винести ухвалу про припинення процедури ліквідації, передбаченої даною
статтею, і перехід до загальних судових процедур у справі про банкрутство,
передбачених цим Законом.

Під час розгляду даної справи судом
першої інстанції ці обставини не враховувалися.

Таким
чином, оскаржувану постанову господарського суду міста Києва про визнання
банкрутом ПП "Самсон" на підставі ст. 52 Закону не можна визнати як
таку, що відповідає фактичним обставинам справи і вимогам Закону, у зв'язку з
чим вона підлягає скасуванню, а справа - направленню на розгляд до суду першої
інстанції.

Відповідно
до ч. 2 ст. 52 Закону господарський суд у двотижневий строк з дня винесення
ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство відсутнього боржника
виносить постанову про визнання відсутнього боржника банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури.

Відтак,
у разі наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 52 Закону, суд визнає боржника
банкрутом та відкриває ліквідаційну процедуру, тобто продовжує рух справи про
банкрутство, а за їх відсутності -припиняє провадження у справі на підставі ст.
80 ГПК України.

При
розгляді справи суду слід врахувати вище викладене, більш повно та всебічно
дослідити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі
доказам у підтвердження підстав для порушення провадження у справі за приписами
ст. 52 Закону, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого
та вимог закону, постановити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117 -11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,
-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу приватного підприємства "Таврія-Скло" задовольнити частково.

Постанову
господарського суду міста Києва від 2 серпня 2007 року у справі № 49/177-б
скасувати, справу передати на розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий                                                                        Продаєвич
Л.В.

Судді
Заріцька А.О.

Ткаченко Н.Г