донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

11.08.2008 р.                                                              справа №26/43

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Акулової Н.В.

суддів

Колядко Т.М. , Старовойтової Г.Я.

за участю представників сторін:

від позивача:

Привалова Л.В., довіреність №б/н від 29.07.2008року,

від відповідача:

Савчук В.О., директор – наказ №1 від 27.01.2001року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фермерського господарства "Колос" с.Світле

на рішення господарського суду

Донецької області

від

26.05.2008 року

по справі

№26/43 (Чернота Л.Ф.)

за позовом

Фермерського господарства "Колос" с.Світле

до

Фермерського господарства "Елена" с.Шевченко

про

стягнення матеріальної в сумі 2750грн. та моральної в сумі 1500грн.

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство “Колос” с.Світле звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Фермерського господарства “Олена” с.Шевченко про стягнення матеріальної шкоди в сумі 2750грн. та моральної шкоди в сумі 1500грн./арк справи8/.

Рішенням від 26.05.2008року господарський суд Донецької області/суддя ЧернотаЛ.Ф./ у задоволенні позовних вимог відмовив. /арк. справи64-65/.

Рішення мотивоване тим, що підставою позовних вимог є той факт, що в період з 25 по 30 травня 2007року худобою відповідача було знищено 0,5га посіву соняшника, у зв’язку з чим за фактом знищення посіву 31.05.2007року комісією у складі голови ФГ “Колос”, депутатів Світлівської сільської ради та землевпорядника,був складений акт, в якому зазначено, що знищено врожай в період з 25.05.2007р. по 30.05.2007р., але позивачем не доведено яким чином встановлено знищення посіву саме тваринами відповідача; враховуючи всі матеріали справи в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність вини у діях відповідача щодо заподіяння матеріальної шкоди та причинного зв’язку між діями відповідача та матеріальною шкодою, яка нарахована позивачем;неподання позивачем доказів протиправності дій (бездіяльності) відповідача, його вини у заподіянні шкоди та наявності причинного зв’язку між такими діями (бездіяльністю) і виною є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування шкоди. Щодо стягнення моральної шкоди в сумі 1500грн., суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано до матеріалів справи належних доказів щодо заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, не доведено розмір моральної шкоди, не надано відповідного розрахунку.

Фермерське господарство “Колос” с.Світле в апеляційній скарзі просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 26.05.2008року у справі №26/43 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з’ясування судом обставин, що мають значення для справи. /арк. справи 78-79/.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в період з 25 по 30 травня 2007року худобою відповідача було знищено 0,5га посіву соняшника; розташування земельних ділянок позивача та відповідача поруч підтверджується письмовими доказами та поясненнями, які надані представниками Добропільської райдержадміністрації, землевпорядної організації та Світлівської сільської ради; знищення посіву соняшника тваринами відповідача підтверджується відповідним актом від 31.05.2007року; подання до суду доказів направлення відповідачу запрошення для складання акту фактично неможливе в зв’язку з тим, що запрошення відбувалось без письмового повідомлення; відповідач, своєчасно та у повній мірі доглядаючи за худобою міг уникнути завданню шкоди позивачу, але не прийняв ніяких заходів, чим завдав матеріальну та моральну шкоду позивачу.

Представник Фермерського господарства “Олена” с.Шевченко вважає рішення господарського суду Донецької області від 26.05.2008року у справі №26/43 законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки позивач немає підстав для заявлення позовних вимог входячи з того, що позивач не є власником землі, на якій було знищено посів соняшника; акт від 31.05.2007року складено за відсутності представника відповідача; доказів того, що дані посіви знищила саме худоба відповідача позивачем не надано.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону України „Про судоустрій” та ст. 101 ГПК України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні представників сторін, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Фермерське господарство “Колос” с.Світле в позовній заяві просить стягнути з відповідача на підставі ст.ст. 1166, 1167 Цивільного кодексу України матеріальну шкоду в сумі 2750грн. та моральну шкоду в сумі 1500грн., яку спричинено позивачу діями відповідача, а саме внаслідок того, що в період з 25 по 30 травня 2007року худобою відповідача було знищено 0,5га посіву соняшника. /арк. справи 9/.

Питання відшкодування шкоди регулюються нормами Глави 82 Цивільного кодексу України при наявності зобов'язань між сторонами, що виникають не з договорів (так звана деліктна відповідальність).

Відповідно до вимог ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Поняття відповідальності за заподіяну шкоду включає такі складові, як наявність шкоди, протиправна поведінка /бездіяльність/ заподіювача шкоди, причинний зв’язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина заподіявача шкоди в її заподіянні у формі умислу чи необережності.

На підтвердження факту знищення посівів позивач посилається на акт від 31.05.2007року, який складений комісією у складі голови ФГ “Колос”, депутатів Світлівської сільської ради та землевпорядника, та яким зазначено, що 0,5га посіву соняшника знищено в період з 25.05.2007року по 30.05.2007року. /арк. справи 14/.

На думку судової колегії Донецького апеляційного господарського суду даний акт не може вважатись належним доказом факту заподіяння шкоди саме позивачу з вини відповідача з огляду на наступне.

Як вбачається з листа Відділу земельних ресурсів у Добропільському районі Донецької області від 23.04.2008року, згідно державної статистичної звітності станом на 01.07.2007року у Савчука В.О. /голови Фермерського господарства “Олена” с.Шевченко/ в користуванні знаходяться земельні ділянки загальною площею 167,1га, у тому числі 107,7га ріллі, 59,4га пасовищ; у Ісакова О.В. /голови Фермерського господарства “Колос” с.Світле/ в користуванні знаходиться земельна ділянка загальною площею 49,9 га, у т.ч. 49,9га пасовищ. Крім того, згідно державних актів на право власності на земельні громадяни –члени фермерського господарства “Колос” / 4 осіб/ мають право власності на рівні земельні паї - 9,9862га./арк. справи 46/.

Акт від 31.05.2007року свідчить про те, що у період з 25.05.2007року по 30.05.2007року худобою, що належить ФГ “Олена” та особисто Савчуку В.А. на площі 0,5 га, яка належить позивачу, знищено посів соняшника.

Тобто, акт не містить посилання на якій саме земельний ділянці здійснено знищення посівів, не вказано місце її розташування та документ, на підставі якого дана земельна ділянка належить позивачу.

Тому, посилання позивача на той факт, що земельна ділянка, на якій здійснено знищення посівів, межує з земельною ділянкою відповідача матеріалами справи не підтверджується, оскільки за відсутності посилання у акті, де саме знаходиться дана земельна ділянка, зробити висновок щодо її місцезнаходження та межування з іншими земельними ділянка неможливо.

З тексту акту вбачається, що даний документ складено 31.05.2007року, в ньому зазначено, що знищення посівів було здійснено з 25.05.2007року по 30.05.2007року, але не зазначено, на підставі чого члени комісії зробили висновок, що знищення посівів було здійснено саме у цей період.

Акт містить висновок, що знищення посівів здійснено тваринами відповідача, але позивачем не доведено, яким чином встановлено, що здійснення посіву здійснено саме тваринами відповідача.

Крім того, у згадуваному акті зазначено, що посів знищено худобою, що належить Фермерському господарству “Олена” с.Шевченко та особисто Савчуку В.А., але позивач вимагає стягнення з ФГ “Олена” повної суми збитків, яка зазначена в акті, не розмежовуючи суму збитків, яка завдана худобою юридичної особи /відповідача/ та худобою громадянина Савчука В.А., яка належить йому на праві особистої власності, що є безпідставним.

Згадуваний акт складено комісією у складі голови ФГ “Колос”, депутатів Світлівської сільської ради та землевпорядника, за відсутності представника відповідача, позивачем не надано до матеріалів справи належних доказів запрошення відповідача для складання акту.

З огляду на викладене, даний акт не підтверджує факт заподіяння шкоди позивачу тваринами, що належать саме відповідачу, у згадуваний період.

Будь-яких інших документів на підтвердження позовних вимог матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, суд першої інстанції зробив правомірний висновок відносно того, що матеріалами справи не підтверджується наявність вини відповідача щодо заподіяння матеріальної шкоди та причинного зв’язку між діями відповідача та матеріальною шкодою, яка нарахована позивачем.

Відповідно неподання позивачем доказів протиправності дій (бездіяльності) відповідача, його вини у заподіянні шкоди та наявності причинного зв’язку між такими діями (бездіяльністю) і виною правомірно визнано судом підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування шкоди.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, відповідно до вимог п. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, завдана юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Як вбачається з тексту позовної заяви, моральна шкода позивача полягає у умисному знищенні відповідачем протягом кількох днів майна позивача, що спричинило відволіканні членів господарства від основних обов’язків, порушення нормальної діяльності господарства, так як позивачу необхідно було збирати документи та докази.

Тоді як, під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв’язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошення комерційної таємниці, а також вчинення дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов’язковому з’ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв’язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У даному випадку матеріалами справи не підтверджено факт наявності моральної шкоди, оскільки позивач не довів, які втрати немайнового характеру, що настали у зв’язку з приниженням його ділової репутації він поніс або які дії відповідача були спрямовані на зниження престижу чи підрив довіри до діяльності позивача.

Крім того, позивачем не доведено розмір моральної шкоди, оскільки не надано відповідного розрахунку.

Відповідно не доведено протиправність діяння заподіювача моральної шкоди /відповідача/, наявність причинного зв’язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку відносно відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в сумі 1500грн. в зв’язку з недоведеністю.

Доводи скаржника судовою колегією не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеним.

З урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Донецької області по даній справі відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за подання апеляційної скарги відносяться на скаржника.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 53, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Відновити строк на подання апеляційної скарги.

Рішення господарського суду Донецької області від 26.05.2008року у справі №26/43 залишити без змін, апеляційну скаргу Фермерського господарства “Колос” с.Світле –без задоволення.

Головуючий          Н.В. Акулова

Судді:          Т.М. Колядко

Г.Я. Старовойтова

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС