ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2008 р.

№ 10/242/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    В.М.Палій,

судді                                        І.М.Васищака,

судді                                        Б.М.Грека,

розглянувши касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства

"Київський маргариновий завод"

на            постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 07.02.2008р.

у справі №10/242/07

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Київський маргариновий завод"

до                       Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий ал`янс Віктор"

про                     стягнення 2 304 663,82 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: Яцуренко О.А. (довіреність у справі),

від відповідача: Касьяненко А.О. (довіреність у справі),

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 25.10.2007р. рішення господарського суду Запорізької області від 11.07.2007р. у справі №10/242/07 змінено шляхом викладення його резолютивної частини в іншій редакції. Згідно постанови позов задоволено частково: присуджено до стягнення з відповідача 2 221 875,82 грн. основного боргу. В іншій частині позову відмовлено. У наданні відстрочки виконання судового рішення відмовлено.

Постанова мотивована неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договорами купівлі-продажу щодо оплати отриманого від позивача протягом 2002-2005 років товару.

На виконання рішення господарським судом Запорізької області видано наказ від 25.10.2007р. (а.с.112 т.2).

У листопаді 2007 року відповідач звернувся до господарського суду Запорізької області із заявою про відстрочку виконання рішення у справі до 31.12.2008р., в обґрунтування якої посилається на те, що підприємство відповідача є сільгоспвиробником і у зв'язку з несприятливими погодними умовами у нього загинули посіви, що призвело до неотримання прибутку. Ці обставини відповідач вважає такими, що унеможливлюють виконання рішення суду. Окрім того, відповідач посилається на не погашену заборгованості його контрагентів.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.11.2007р. (суддя Алейникова Т.Г.) відмовлено у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення з тих мотивів, що наведені відповідачем обставини не є підставою для відстрочки виконання рішення до 31.12.2008р.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 07.02.2008р. (головуючий, суддя Коробка Н.Д., судді Кричмаржевський В.А., Хуторний В.М.) ухвалу суду першої інстанції скасовано. Заяву відповідача про надання відстрочки виконання рішення у справі №10/242/07 задоволено частково: виконання рішення суду відстрочено до 01.09.2008р.

При цьому суд апеляційної інстанції керувався ст.121 ГПК України та виходив з того, що у 2007 році на підприємстві відповідача, яке є сільгоспвиробником, склалося скрутне фінансове становище через настання форс-мажорних обставин, що спричинило загибель сільськогосподарських культур, а саме у 2007 році на території підприємства відповідача загинули посіви озимої гірчиці на площі 286 га, посіви ярового ячменю на площі 244 га, посіви соняшника на площі 439 га. У зв'язку з вказаними форс-мажорними обставинами підприємство відповідача не отримало очікуваного прибутку у сумі 1 517 434,0 грн., внаслідок чого не мало змоги розрахуватися з позивачем. Також суд апеляційної інстанції зазначив, що у відповідача відсутні кошти для погашення боргу перед позивачем у повному обсязі, що підтверджується відповідними банківськими листами, а часткове погашення не дасть змоги виконати посівні та інші роботи для отримання врожаю 2008 року, а відповідно в подальшому не буде можливості виплатити всю суму боргу. До того, ж відповідач має контрагентів, які мають заборгованість перед ним. Однак сплатити борги контрагенти, які також є сільгоспвиробниками, зможуть тільки після отримання врожаю 2008 року.

Наведені обставини, за висновком суду апеляційної інстанції, свідчать про неможливість виконання відповідачем рішення суду у даній справі.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового акта, знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.45 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов’язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Статтею115 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов’язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому цим кодексом та Законом України “Про виконавче провадження".

В силу ст.121 ГПК України господарському суду надано право при наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим, за заявою сторони надавати відстрочку або розстрочку виконання рішення у виняткових випадках.

Тому, вирішуючи питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансований стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, які б свідчили про можливість надання відповідачу відстрочки виконання судового рішення.

При цьому, слід враховувати, що за змістом частини першої статті 229 ГК України та частини першої ст.625 ЦК України, за невиконання грошового зобов’язання боржник відповідає, хоч би його виконання стало неможливим не тільки в результаті його винних дій чи бездіяльності, а і внаслідок дії непереборної сили або простого випадку. Відповідальність боржника означає можливість стягнення за рахунок майна боржника суми невиконаного грошового зобов’язання. Тобто боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового зобов’язання за будь-яких обставин.

Окрім того, частина 2 статті 218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов’язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до частини другої статті 617 ЦК України, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх зобов'язань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Тому, є помилковим посилання суду апеляційної інстанції, як на підставу для надання відстрочки виконання рішення, на відсутність у відповідача коштів для погашення боргу перед позивачем у повному обсязі, та невиконання контрагентами відповідача своїх грошових зобов'язань.

Як вбачається із змісту заяви про відстрочку виконання судового рішення, відповідач посилається, зокрема, на загибель у 2007 році на його території сільськогосподарських культур, що призвело до неотримання прибутку. Проте, відповідач не надав суду доказів неможливості виконання ухваленого у справі рішення.

Між тим, як було встановлено судом апеляційної інстанції під час розгляду даної справи по суті заявлених вимог, та ухвалення постанови від 25.10.2007р. (а.с.92-95 т.2), предметом діяльності відповідача є не тільки виробництво сільськогосподарської продукції, що підтверджується також договорами купівлі-продажу, невиконання відповідачем зобов'язань за якими й виник спір у даній справі, а саме не оплата відповідачем отриманого від позивача товару, а саме індійського чаю, маргаринової продукції, кондитерського жиру.

Із змісту постанови суду апеляційної інстанції від 25.10.2007р. вбачається, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи відповідачу у задоволенні його клопотання про відстрочку виконання рішення, встановив, що спір у даній справі був доведений до суду саме з вини відповідача, внаслідок чого позивач несе додаткові витрати у вигляді банківських відсотків за користування кредитними коштами і станом на 22.10.2007р. сума збитків позивача складає 549 062,86 грн.

Також під час розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції по суті заявлених позовних вимог та клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення було встановлено, що строк виконання зобов'язань відповідачем декілька разів переносився на більш пізній термін.

За таких обставин, висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для надання відповідачу відстрочки виконання судового рішення через існування обставин, що роблять його виконання неможливим, помилковий.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції, задовольнивши заяву відповідача, не врахував вимог ст.121 ГПК України, не повно і не всебічно перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку запереченням позивача, у зв'язку з чим постанова Запорізького апеляційного господарського суду від 07.02.2008р. підлягає скасуванню, а ухвала суду першої інстанції залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" задовольнити.

2. Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 07.02.2008р. у справі №10/242/07 скасувати, залишивши в силі ухвалу господарського суду Запорізької області від 20.11.2007р.

Головуючий, суддя                                                            В.М.Палій

Суддя                                                                                І.М.Васищак

Суддя                                                                                Б.М.Грек