ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.08 Справа № 10/351/08

Суддя Алейникова Т.Г.

За позовом: Концерн “Міські теплові мережі”, м. Запоріжжя

До відповідача : Запорізький військ торг № 188 Центрального управління військової торгівлі, м. Запоріжжя

Про стягнення суми 1 654,30 грн.

Суддя Алейникова Т.Г.

Представники:

Від позивача: Алілуєв Д.Ю.–довіреність від 02.01.2008 р.

Від відповідача: не з’явився

У судовому засіданні оголошено резолютивну частину рішення.

Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість за відпущену теплову енергію за період часу з лютого 2003 року по квітень 2003 року включно на загальну суму 1 654 грн. 30 коп. за договором № 3017-К від 01.10.02 р.

Відповідач, повідомлений про місце, день та час розгляду справи, в порядку, передбаченому ГПК України, в судове засідання не з’явився, про причини неявки суду не повідомив, проти позову не заперечив, витребувані судом документи не надав.

Стаття 75 ГПК України дозволяє суду розглянути спір за наявними у справі матеріалами, в разі якщо відзив на позов та витребувані судом документи не надані.

За таких обставин справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

встановив:

01.10.02 р. між Запорізьким військторгом №188 (далі-Відповідач) та Концерном “Міські теплові мережі” укладено договір № 3017-К на постачання теплової енергії (далі –Договір). Відповідно до розділу 1 Договору Концерн “Міські теплові мережі” постачав Відповідачу теплову енергію, а Запорізький військторг №188 повинен був оплачувати одержану теплову енергію за встановленими цінами (тарифами) в терміни, передбачені цим договором.

Оскільки Запорізький військторг №188 не мав приладів обліку теплової енергії, то кількість спожитої теплової енергії визначалась розрахунковим способом на підставі договірних навантажень та обсягів згідно п.п1.2, 5.5 Договору.

Відповідно до заяви Запорізького військторга №188 опалення здійснювалося у не житлове приміщення, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Військбуд, 69-А.

Відповідно до п.3.2.2 Договору Запорізький військторг №188 зобов’язаний виконувати всі умови, передбачені Договором. Але Відповідачем були порушені умови Договору з приводу оплати спожитої теплової енергії. Зазначимо, що згідно п.6.2 Договору розрахунковим періодом за спожиту теплову енергію є календарний місяць. Згідно п.6.5 Договору підставою для розрахунків Споживача з Енергопостачальною організацією є акт надання послуг (акт виконаних робіт), підписаний обома сторонами.

Рішенням Господарського суду Запорізької області №8/275/07 від 09.10.2007 року Відповідача було зобов’язано виконати обов’язок, викладений у п. 6.4 договору №3017-К від 01.10.2002 року, а саме прийняти виконані Концерном „МТМ” роботи з постачання теплової енергії та оформити (підписати) акти виконаних робіт за листопад 2002 року на суму 752,31 грн., грудень 2002 року на суму 1 854,83 грн., січень 2003 року на суму 1 260,78 грн., лютий 2003 року на суму 1 315,17 грн., березень 2003 року на суму 1 100,96 грн., квітень 2003 року на суму 298,30, а разом на суму 6 582,35 грн.

Рішення Господарського суду Запорізької області №8/275/07 від 09.10.2007 року набрало законної сили 01.11.2007 року.

Вимогу Позивача про сплату вартості спожитої теплової енергії за період з лютого 2003 року по квітень 2003 року включно в розмірі 1 654,30 грн. останнім було надіслано на адресу Відповідача 28.03.2008 року листом №60-юр від 28.03.2008 року. Підставою для виникнення права такої вимоги у Позивача є рішення господарського суду Запорізької області №8/275/07 від 09.10.2007 року. Оскільки зазначену вимогу позивачем було надіслано заказною кореспонденцією, з врахуванням часу поштового перебігу в межах одного населеного пункту (максимум 7 діб), Відповідач мав отримати вказану вимогу щонайбільше 07.04.2008 року. З цієї дати почав свій перебіг строк на оплату виставленої вимоги.

Приймаючи до уваги, що лист №60-юр від 28.03.2008 року Відповідач отримав у граничний строк 07.04.2008 року, то відповідно до ст.165 ЦК України 1963 року (ст.530 ЦК України 2003 року) семиденний строк виконання зобов’язання по сплаті виставленої вимоги у нього сплинув 14.04.2008 року. До того ж в своїй вимозі Позивач встановив термін сплати вартості спожитої теплової енергії до 20.04.2008 року.

Тому 21.04.2008 року у Позивача з’явилося повне право говорити про прострочку платежу та звернутися до суду з вимогою про примусове стягнення заборгованості.

Підставою звернення Позивача до суду було невиконання умов договору №3017-К від 01.10.2002 року, а саме наявність заборгованості з оплати отриманої теплової енергії. Як вбачається з умов договору підставою для розрахунків сторін є акт надання послуг, підписаний обома сторонами (п.6.5 Договору). Рішенням господарського суду Запорізької області №8/275/07 від 09.10.2007 року Відповідача було зобов’язано прийняти та підписати акти виконаних робіт за період з листопада 2002 року по квітень 2003 року на загальну суму 6 582,35 грн. Тобто право висувати вимогу про сплату спожитої теплової енергії у Позивача з’явилося 01.11.2007 року, коли рішення суду набуло законної сили.

Оскільки умовами договору не передбачено строк виконання обов’язку зі сплати спожитої теплової енергії, Позивачем на юридичну адресу Відповідача було надіслано вимогу про виконання зобов’язання в строк до 20.04.2008 року. Вказану вимогу Позивача задоволено не було, тому 25.04.2008 року у Позивача з’явилося право на звернення до суду для примусового стягнення заборгованості на підставі ст.526, 530 ЦК України 2003 року.

За таких обставин вимоги позивача засновані на законі, Договорі №3017-К від 01 жовтня 2002 року на постачання теплової енергії, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі, у сумі 1 654 грн. 30 коп.

Судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82, 84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Запорізького військторгу №188 Центрального управління військової торгівлі (69068, м. Запоріжжя, вул. Стефанова, 1 , ) на користь Концерну „Міські теплові мережі” (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський,137, ) основний борг в сумі 1 654 грн. 30 коп., витрати з держмита в сумі 102 грн. та витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 118 грн. Видати наказ.

Суддя                                                                                          Т.Г. Алейникова

Рішення підписано 13.06.08