ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.08                                                                                           Справа№ 15/174а

Господарський суд Львівської області у складі:

Судді Костів Т.С.

при секретарі Качур Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ХХХХХХХ - представник

від відповідача - 1: ХХХХХХХ - представник

від відповідача - 2: ХХХХХХХ - представник

від третьої особи: не з’явився

розглянув матеріали позовної заяви Державного територіально-галузевого об’єднання “Львівська залізниця”, м. Львів, до відповідача –1 Територіальної державної інспекції праці у Львівській області, м. Львів, до відповідача –2 –Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю при Міністерстві праці та соціальної політики України, м. Київ, за участю третьої особи на стороні відповідача –1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Бабича Василя Івановича, про визнання протиправним та скасування акту індивідуальної дії.

Суть спору: Державне територіально-галузеве об’єднання “Львівська залізниця”, м. Львів, звернулось із позовом до відповідача –1 Територіальної державної інспекції праці у Львівській області, м. Львів, до відповідача –2 – Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю при Міністерстві праці та соціальної політики України, м. Київ, за участю третьої особи на стороні відповідача –1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Бабича Василя Івановича, про визнання протиправним та скасування припису територіальної державної інспекції праці у Львівській області №13-21-059/1311-1000 від 13.10.2006 р..

Ухвалою господарського суду Львівської області від 22.11.2006 р. було відкрито провадження по справі та призначено розгляд на 14.12.2006 р.. Розпорядженням заступника голови господарського суду Львівської області від 12.12.2006 р. дану справу було передано для розгляду судді Желіку М.Б.. Розгляд справи відкладався з мотивів, викладених в ухвалах суду від 14.12.2006 р., 25.01.2007 р., 13.02.2007 р., 28.02.2007 р., 22.03.2007 р., 17.04.2007 р.. Розпорядженням заступника голови господарського суду Львівської області від 16.04.2007 р. дану справу повернуто для розгляду судді Костів Т.С..

Ухвалою господарського суду Львівської області від 17.04.2007 р. дану справу передано за підвідомчістю для розгляду Галицькому районному суду м. Львова. Листом від 05.05.2008 р. Галицький районний суд м. Львова повернув справу для розгляду господарському суду Львівської області.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 23.05.2008 р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 12.06.2008 р.. Розгляд справи відкладався з мотивів, зазначених в ухвалах суду від 12.06.2008 р., 08.07.2008 р..

Представникам сторін роз’яснено їх права згідно зі ст. ст. 49, 51 КАС України. У відповідності до ст. 71 КАС України справа слухається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що оспорюваним приписом територіальної державної інспекції праці у Львівській області №13-21-059/1311-1000 від 13.10.2006 р., без виявлених фактів порушень, позивача було зобов’язано вжити ряд заходів, що суперечить п. 3.3.2. порядку проведення перевірки стану додержання законодавства про працю та загальнообов’язкове державне соціальне страхування, що проводиться посадовими особами Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю та його територіальних органів. Вимоги припису щодо припинення трудового договору із Бабичем В.І. суперечать Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

Представник відповідачів позов заперечив з мотивів, зазначених у відзиві. Ствердив про виявлені факти порушень трудового законодавства, а саме, ст. 79 КЗпП України, п. 3 ст. 115 КЗпП України, ст. 80 КЗпП України, п. 2.25 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Вважає позов безпідставним та просить у позові відмовити.

Третя особа на стороні відповідача –1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору вимог ухвал суду не виконали, відзиву чи пояснень по справі не надали, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників, суд встановив наступне.

За наслідками перевірки відокремленого підрозділу “Колійна машинна станція №125” Державного територіально-галузевого об’єднання “Львівська залізниця” державним інспектором праці територіальної державної інспекції праці у Львівській області був складений акт перевірки №13-21-059/1311 від 13.10.2006 р.. Актом зафіксовано ряд порушень законодавства про працю, а саме: в порушення ст. 79 КЗпП України, про дату відпустки працівників не повідомляють письмово за два тижні до встановленого графіком терміну; в порушення п. 3 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується пізніше ніж за 3 дні до її початку; в порушення ст. 45 Конституції України, ст. 80 КЗпП України, на підприємстві є ряд працівників перед якими існує заборгованість з надання відпусток протягом двох і більше років підряд; в порушення вимог п. 2.25. Інструкції про порядок ведення трудових книжок, згідно із яким записи про причини звільнення у трудовій княжні повинні проводитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням па відповідну статтю, пункт закону, в трудовій книжці працівника Бабича В.І. зазначено дві підстави звільнення відповідно до наказу №55/ос від 21.09.2006р.: за п. 7 ст. 40 КЗпП України - за появу на роботі в нетверезому стані, та п. 4 ст. 40 КЗпП України - за прогул без поважних причин. Зазначеними записами в акті перевірки від 13.10.2006 р. спростовується посилання позивача на не виявлення порушень законодавства та, відповідно, безпідставність припису.

Жодних доказів недопущення зазначених в акті перевірки порушень суду не надано. Посилання на ту обставину, що запис в трудовій книжці БТ-І №3779272 Бабича Василя Івановича під №3 від 21.09.2006 р. “Звільнений у зв’язку з появою на роботі в нетверезому стані, п. 7 ст. 40 КЗпП України, та п. 7 ст. 40 України за скоєний прогул без поважної причини” був виконаний у повній відповідності із наказом №55/ос від 21.09.2006 р., не заслуговує на увагу, оскільки, по-перше, запис у трудовій книжці не є ідентичним запису у вказаному наказі (у трудовій книжці після “п. 4 ст. 40” пропущено абревіатуру “КЗПП”), а окрім того, КЗпП України не передбачає можливості звільнення працівника з роботи одразу з двох підстав, а лише надає роботодавцю право вибору з наявних підстав однієї підстави для звільнення. Відповідно до п. 2.25 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, запис про причини звільнення повинен проводитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на конкретну статтю, пункт закону. Таким чином, допущене порушення при оформленні наказу №55/ос від 21.09.2006 р., яке потягнуло за собою відповідний запис у трудову книжку працівника спростовує посилання позивача на п. 2.4. вказаної Інструкції, відповідно до якої записи в трудовій книжці повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

13.10.2006 р. державним інспектором праці територіальної державної інспекції праці у Львівській області було дано припис №13-21-059/1311-1006, у якому, із зазначенням вказаних в акту перевірки від 13.10.2006 р. порушень, приписано: на усунення порушень вимоги ст. 79 КЗпП України - забезпечити ознайомлення працівників про дату початку відпустки письмово за два тижні до встановленого графіку терміну; на усунення порушень п. 3 ст. 115 КЗпП України - забезпечити виплату заробітної плати працівникам за весь час щорічної відпустки не пізніше ніж за 3 дні до її початку - у місячний термін; на усунення порушень ст. 45 Конституції України, ст. 80 КЗпП України - забезпечити розроблення графіка погашення з надання відпусток протягом двох і більші років підряд у місячний термін; забезпечити погашення заборгованості з надання відпусток протягом двох і більше років підряд до 30.01.2007 р.; на усунення порушень п. 2.25 Інструкції про порядок ведення трудових книжок - привести у відповідність до чинного законодавства записи у трудовій книжці Бабича В. І.

Позивач не надав належних доказів суперечності оспорюваного припису вимогам законодавства. Крім того, заявляючи позовні вимоги до двох відповідачів, позивач не обґрунтував, у чому він вбачає порушення своїх прав зі сторони відповідача –2 –Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю при Міністерстві праці та соціальної політики України.

Згідно із ч. 2 ст. 20 ГК України, права та інтереси можуть захищатись шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів місцевого самоврядування, однак, лише якщо вони суперечать законодавству, порушують права або інтереси інших осіб. У відповідності до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом місцевого самоврядування, лише якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси. Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Однак, наявність передбачених законом підстав для визнання незаконними та скасування оспорюваного припису не доведена суду у встановленому порядку належними доказами.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Керуючись ст.ст. 2, 11, 69-71, 86, 161-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          У позові відмовити повністю.

2.          Постанова набирає законної сили у відповідності із ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя