ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.08 Справа № 10/392/08

Суддя

за позовом: Приватної Фірми „СВ” (69098, м. Запоріжжя, вул. Бочарова 18 кв. 25)

до відповідача: Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 206)

третя особа: Орендне підприємство Запорізьке міське бюро технічної інвентаризації (69063, м. Запоріжжя, вул. Горького, 23)

Суддя Алейникова Т.Г.

Представники:

позивача: Радченко А.В. –довіреність № 12/08 від 20.05.2008р.

відповідача: не з’явився

третя особа: Опанасенко В.Л. дов. від 08.01.08

Заявлений позов до Запорізької міської ради про визнання за Приватною Фірмою „СВ” права власності на об’єкт нерухомості, будівлі та споруди торгівельно-зупинкового комплексу по вул. 8-го Березня 22-Б, а саме торговельний павільйон літ. А; навіс літ. Б; замощення-І.

У судовому засіданні оголошено резолютивну частину рішення.

Відповідач у судове засідання не з’явився, відзиву не надав. Справа розглядається відповідно до ст. 75 ГПК України.

Третя особа письмового відзиву не надала.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд,

ВСТАНОВИВ:

Згідно акту державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта від 20.02.2006 року, затвердженого розпорядженням міського голови 06.03.2006р. № 303р було прийнято в експлуатацію торгівельно - зупинковий комплекс по по вул. 8-го Березня 22-б (зупинка громадського транспорту „Міськтоп”), а саме (згідно оціночного акту) торговельний павільйон літ. А; навіс літ. Б; замощення-І.

Замовником будівництва була приватна фірма „СВ”, в особі директора Єрмолович С.В.

Згідно рішення Запорізької міської ради від 05.11.2002 року № 342/35 Позивачу була надана в оренду земельна ділянка загальною площею 0,0304 га для розміщення вищезазначеного об’єкту, та було укладено договір оренди земельної ділянки від 08.04.2003 року № 181.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2004р. № 1243 „Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів”, прийняття в експлуатацію об’єктів полягає у підтверджені державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об’єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів, їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку документації, нормативних вимог, виданих даних на проектування. Будівництво даного об’єкту здійснено на підставі рішення Запорізького міськвиконкому № 342/35 від 05.11.2002р. Будівництво проводилося згідно узгодженого проекту (проектна документація затверджена ГУАтаМ № 269 від 18.03.2003р.). Дозвіл на виконання будівельних робіт наданий інспекцією ДАБК № 416 від 17.06.2003р. На підставі вищевказаних документів та ст. 30 Закону України „Про планування і забудову територій” (прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів здійснюється приймальними комісіями), державна приймальна комісія затвердила акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкту. (Акт від 20.02.2006р. затверджений розпорядженням міського голови № 303р. від 06.03.2006р.)

Відповідно до ст. 22 Закону України „Про основи містобудування”, забудова земельних ділянок, які надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою в порядку, передбаченому законом та отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Рішенням Запорізької міської ради від 05.11.2002р. № 342/35 було затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0,0061 га по вул. 8 Березня (зупинка громадського транспорту „Міськтоп”) приватній фірмі „СВ”, для розташування торговельно-зупиночного комплексу.

08.04.2003р. в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 181 був зареєстрований договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. 8 Березня для розташування торгівельно-зупинкового комплексу № 235-ІІІ. Крім того, згідно висновку головного управління архітектури та містобудування від 06.04.2007р. № 773 та листа Шевченківської районної адміністрації від 01.03.2007р. № 287/01-18 Позивачу надано згоду на продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки для функціонування торговельного павільйону у складі торгівельно-зупинкового комплексу.

Стосовно визнання не житлового приміщення нерухомим майном - згідно Висновку спеціаліста № 816 Регіонально судово-експертного бюро м. Запоріжжя від 27.05.2008р. вищевказане не житлове приміщення є об’єктом нерухомості.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Ст.13 Конституції України закріплено, що держава забезпечує захист прав усіх суб’єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб’єктів права власності рівні перед законом.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина 2 ст.41 Конституції України визначає, що право власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України).

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує.ст.328, 329, 331 ЦК України; Постанова Кабінету Міністрів України від 22.09.2004р. № 1243 „Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів” та ст. 22 Закону України „Про основи містобудування”, оскільки вважає об’єкт, на який він хоче встановити право власності, нерухомим майном, яке створене ним в встановленому законом порядку.

Стаття 331 ЦК України, на яку посилається позивач, визначає, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ із своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Для набуття права власності на новостворене нерухоме майно існує спеціальний порядок. Відповідно до ст.22 Закону України «Про основи містобудування», забудова земельних ділянок, які надаються для містобудівних потреб. Здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою в порядку, передбаченому законом та отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Будівництво об’єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад. Закінчені будівництвом об’єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об’єктів забороняється (ст.18 Закону України «Про основи містобудування»).

Крім того, відповідно до ст.30-1 цього Закону прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів здійснюється приймальними комісіями. Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до закону.

Стаття 375 ЦК України визначає, що право власника земельної ділянки на забудову, як слідує із цієї норми, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Діюче законодавство визнає нерухоме майно (нерухомість) –як земельна ділянка без поліпшень, або земельна ділянка з поліпшеннями, які нерозривно з нею пов’язані, будівлі, споруди, їх частини. а також інше майно, а також інше майно, яке згідно діючого законодавства належить до нерухомого майна.

Стосовно визнання торгівельно-зупинкового комплексу по вул. 8-го Березня 22-Б, а саме торговельний павільйон літ. А; навіс літ. Б; замощення-І нерухомим майном - згідно Висновку спеціаліста № 816 Регіонально судово-експертного бюро м. Запоріжжя від 27.05.2008р. вищевказане не житлове приміщення є об’єктом нерухомості, відокремлення якого від земельної ділянки призведе до зміни ринкової вартості земельної ділянки і (або) земельних поліпшень.

Таким чином суд вважає, що Позивачем надано суду достатньо доказів в обґрунтування позовних вимог, щодо визнання права власності на об’єкт нерухомості, а саме будівлі та споруди торгівельно-зупинкового комплексу по вул. 8-го Березня 22-Б ( торговельний павільйон літ. А; навіс літ. Б; замощення-І)

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82, 84 Господарсько-процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

1.          Визнати об’єктами нерухомого майна будівлі та споруди торговельно-зупинкового комплексу, що розташовані за адресою м. Запоріжжя по вул. 8-го Березня 22-б (зупинка громадського транспорту „Міськтоп”), а саме торговельний павільйон літ. А; навіс літ. Б; замощення-І.

2. Визнати право власності за Приватною фірмою „СВ” на об’єкт нерухомого майна торговельно-зупинкового комплексу, що розташовані за адресою м. Запоріжжя по вул. 8-го Березня 22-б (зупинка громадського транспорту „Міськтоп”), в склад якого входить (торговельний павільйон літ. А; навіс літ. Б; замощення-І.)

Рішення оформлено і підписано згідно вимогам ст. 84 ГПК України 06.06.2008р.

СУДДЯ                                                                       Т.Г.Алейникова