СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

21 травня 2008 року

Справа № 2-7/1432-2008А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Лисенко В.А.,

суддів                                                                      Фенько Т.П.,

Маслової З.Д.,

секретар судового засідання                                        Запорожець Т.О.

за участю представників сторін:

позивача: Чугунов В.М., довіреність б/н від 21.05.2008,

відповідача: Вовк В.М., довіреність № 1315 від 16.10.2006,

розглянувши апеляційну скаргу Республіканського комітету з охорони культурної спадщини Ради Міністрів Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Дворний І.І.) від 14.03.2008 по справі № 2-7/1432-2008А

за позовом           Приватного підприємства "КГН-7" (вул. Будівельників, 7-4, смт.Молодіжне, Сімферопольський р-н, 97501)

до           Республіканського комітету з охорони культурної спадщини Ради Міністрів Автономної Республіки Крим (вул. Гоголя, 14, місто Сімферополь, 95011)

про визнання протиправною бездіяльності та спонукання до виконання певнихдій

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство „КГН-7” звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність Республіканського комітету з охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим по видачі Приватному підприємству „КГН-7” висновку про можливість відведення земельної ділянки площею 0,6 га за адресою: місто Ялта, вул. Комунарів, в районі будинку № 8 для будівництва та обслуговування курортного готелю. Крім того, позивач просить зобов'язати Республіканський комітет з охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим виконати необхідні дії по узгодженню Приватному підприємству „КГН-7” можливості відведення земельної ділянки площею 0,6 га за адресою: місто Ялта, вул. Комунарів, в районі будинку № 8.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі рішення Ялтинської міської ради № 547 від 06.06.2007 Приватним підприємством „КГН-7” при розробці проекту відведення земельної ділянки були отримані позитивні висновки Управління головного архітектора, Управління земельних ресурсів, Управління екологічної інспекції Південнокримського регіону, відділу землеустрою Ялтинського міськвиконкому. Проте, після звернення позивача до Республіканського комітету з охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим за отриманням відповідного висновку відповідачем було повідомлено про необхідність отримання висновку органів архітектури про можливість цільового використання земельної ділянки із вказівкою, чи включена запитувана земельна ділянка в межі історичного ареалу. Позивач вважає, що ним був отриманий відповідний висновок органу архітектури, а відмова відповідача не є обґрунтованою, оскільки не містить посилання на жодні нормативні акти. Позивач вважає, що посилання Республіканського комітету з охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим на загальний документ –„Історико-архітектурний опірний план Великої Ялти” не містить заборон чи обмежень у наданні в користування земельної ділянки за адресою: місто Ялта, вул. Комунарів, в районі будинку № 8.

У судовому засіданні представник позивача надав суду уточнення до позову, в яких просить визнати протиправними дії Республіканського комітету з охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим по ненаданню Приватному підприємству „КГН-7” висновку про можливість відведення земельної ділянки площею 0,6 га за адресою: місто Ялта, вул. Комунарів, в районі будинку № 8 для будівництва та обслуговування курортного готелю. Крім того, позивач просить суд зобов'язати Республіканський комітет з охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим виконати необхідні дії по узгодженню Приватному підприємству „КГН-7” можливості відведення земельної ділянки площею 0,6 га за адресою: місто Ялта, вул. Комунарів, в районі будинку № 8. Вказані уточнення були прийняти судом до провадження.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 14.03.2008 (суддя Дворний І.І.) у справі № 2-7/1432-2008А позов задоволено.

Визнані протиправними дії Республіканського комітету з охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим по ненаданню Приватному підприємству „КГН-7” висновку про можливість відведення земельної ділянки площею 0,6 га за адресою: місто Ялта, вул.Комунарів, в районі будинку № 8 для будівництва та обслуговування курортного готелю.

Республіканський комітет з охорони культурної спадщини Автономної

Республіки Крим зобов’язаний виконати необхідні дії по узгодженню Приватному підприємству „КГН-7” можливості відведення земельної ділянки площею 0,6 га за адресою: місто Ялта, вул. Комунарів, в районі будинку № 8 для будівництва та обслуговування курортного готелю.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства „КГН-7” 3,40 грн. судового збору.

Постанова суду мотивована тим, що Приватне підприємство „КГН-7” листом від 15.12.2006 звернулось до Ялтинської міської ради з проханням надати в оренду на 50 років земельну ділянку несільськогосподарського призначення, орієнтованою площею 0,6 га по вул. Комунарів, 8 в місті Ялті для будівництва та обслуговування рекреаційно-розважального центру.

Рішенням Ялтинської міської ради 10 сесії 5 скликання № 547 від 06.06.2007 „Про надання дозволу на розміщення на розробку проекту землеустрою з відведення земельної ділянки для будівництва та експлуатації водного комплексу плавальних басейнів та курортного готелю за адресою: місто Ялта, вул. Комунарів, в районі будинку № 8 на землях Ялтинської міської ради” позивачу був наданий дозвіл на розміщення водного комплексу басейнів та курортного готелю по вул. Комунарів в районі будинку № 8 в місті Ялті. Цим же рішенням позивачу був наданий дозвіл на складання проекту землеустрою з відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,6 га для будівництва та обслуговування курортного готелю по вул. Комунарів, в районі будинку № 8 на землях Ялтинської міської ради. Частиною 6 статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Матеріали попереднього погодження були узгодження Управлінням головного архітектора Ялтинського міськвиконкому, Ялтинським міським управлінням земельних ресурсів, Управлінням екологічної інспекції Південнокримського регіону, головним державним санітарним лікарем міста Ялти, управлінням з питань регулювання земельних відносин. Крім того, позивачем був також отриманий позитивний висновок Ялтинської міської СЕС № 1 від 08.01.2008 щодо вибору (відведення) земельної ділянки під забудову.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про надання узгодження з його боку.

Але відповідач йому фактично відмовив, оскільки листом № 8507-п від 08.01.2008 повідомив, що позивачу необхідно надати в Республіканський комітет висновок органів архітектури про можливість цільового використання (закріплення) земельної ділянки з вказівкою, чи включена запитувана до відведення ділянка в межі історичного ареалу, охоронного зонування, з визначенням режиму їхнього використання з відповідними обмеженнями та з урахуванням положень генерального плану Великої Ялти.

Відмова відповідача у наданні вказаного узгодження є незаконною, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що межі зони регулювання забудови 2 ступеня, в якій, за твердженням відповідача, знаходиться запитувана земельна ділянка, були винесені в натурі на місцевості. Відсутні докази і того, що існує картографічний матеріал, що дозволяє встановити розташування відповідних меж.

Не погодившись з вказаною постановою, Республіканський комітет з охорони культурної спадщини звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду, як прийняту з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скарги мотивовані тим, що суд необґрунтовано відхилив клопотання Республіканського комітету про залучення у якості третьої особи Управління головного архітектора міста Ялта, а також клопотання про витребування у нього картографічного матеріалу, яким визначено межі історичних ареалів міста Ялта. Сторона не згода з висновком суду першої інстанції, що межі зони регулювання забудови 2 ступу повинні бути винесені у натурі на місцевості, оскільки він спростовується статтею 34 Закону України „Про охорону культурної спадщини”. Визначена норма не містить приписів по віднесенню зон регулювання забудови історичних ареалів до категорій земель історико-культурного призначення. Згідно пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 318 „Про затвердження Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць” частина території історичних ареалів, а саме: території пам’ятників, та їх охоронних хон, заповідників, охоронюваних археологічних територій, належить до земель історико-культурного призначення. Суд не прийняв до уваги, що постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 № 878 затверджено список історичних населених міст України, до яких увійшло місто Ялта. Згідно пункту 9 Постанови Кабінету Міністрів України № 318 загальним документом, якій визначає культурну спадщину місця і історико-культурну цінність його території є історично-архітектурний опорний план. Постановою Ради Міністрів Автономної Республіки Крим від 09.10.2007 № 618 у складі генерального плану Великої Ялти затверджено його частину –Історико-архітектурний опорний план адміністративного району Великої Ялти. Оскільки відведена земельна ділянка знаходиться у межах зони регулювання забудови 2 ступеню історичного ареалу міста Ялта, надання узгоджень за проектами відведення земельних ділянок в межах історичних ареалів не віднесена до повноважень Республіканського комітету Автономної Республіки Крим з охорони культурної спадщини, а делегована Державній службі з питань національного культурної спадщини України згідно до Наказу № 86 від 16.02.2005 „Про делегування повноважень з питань надання висновків за проектами відведення земельних ділянок”. Більш детальніше доводи вказані у скарзі.

Заперечень на скаргу не надійшло.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 21.05.2008 змінено склад судової колегії, суддю Дугаренко О.В. замінено на суддю Фенько Т.П.

Представником відповідача заявлено клопотання про залучення до матеріалів справи листа Головного архітектора міста Ялта № 584 від 07.04.2008 та світлокопії плану. Судова колегія відхилила вказане клопотання у зв'язку з неналежним оформленням вказаних документів.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до вимог статей 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила таке.

Приватне підприємство „КГН-7” листом від 15.12.2006 звернулось до Ялтинської міської ради з проханням надати в оренду на 50 років земельну ділянку несільськогосподарського призначення, орієнтованою площею 0,6 га по вул. Комунарів, 8 в місті Ялті для будівництва та обслуговування рекреаційно-розважального центру.

Рішенням Ялтинської міської ради 10 сесії 5 скликання № 547 від 06.06.2007 „Про надання дозволу на розміщення на розробку проекту землеустрою з відведення земельної ділянки для будівництва та експлуатації водного комплексу плавальних басейнів та курортного готелю за адресою: місто Ялта, вул. Комунарів в районі будинку № 8 на землях Ялтинської міської ради” позивачу був наданий дозвіл на розміщення водного комплексу басейнів та курортного готелю по вул. Комунарів в районі будинку № 8 в місті Ялті. Цим же рішенням позивачу був наданий дозвіл на складання проекту землеустрою з відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,6 га для будівництва та обслуговування курортного готелю по вул. Комунарів, в районі будинку № 8 на землях Ялтинської міської ради”. Частиною 6 статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Матеріали попереднього погодження були узгодженні Управлінням головного архітектора Ялтинського міськвиконкому, Ялтинським міським управлінням земельних ресурсів, Управлінням екологічної інспекції Південнокримського регіону, головним державним санітарним лікарем міста Ялти, управлінням з питань регулювання земельних відносин. Крім того, позивачем був також отриманий позитивний висновок Ялтинської міської СЕС №1 від 08.01.2008 щодо вибору (відведення) земельної ділянки під забудову.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про надання узгодження з його боку.

Але листом № 8507-п від 08.01.2008 Республіканський комітет з охорони культурної спадщини повідомив позивачу, що постановою Ради Міністрів Автономної Республіки Крим № 618 від 09.10.2007 затверджений проект коректування генерального плану Великої Ялти, у тому числі його складова часина –„Історико-архітектурний опірний план Великої Ялти”. Враховуючи наведене, відповідач зазначив, що позивачу необхідно надати в Республіканський комітет висновок органів архітектури про можливість цільового використання (закріплення) земельної ділянки з вказівкою, чи включена запитувана до відведення ділянка в межі історичного ареалу, охоронного зонування, з визначенням режиму їхнього використання з відповідними обмеженнями та з урахуванням положень генерального плану Великої Ялти. Листом № 8507 від 21.02.2008 відповідач зазначив, що запитувана позивачем земельна ділянка знаходиться в межах історичного ареалу, через що згідно зі статтею 5 Закону України „Про охорону культурної спадщини” наказом Міністерства культури та мистецтв України № 86 від 16.02.2005 питання щодо її відведення віднесено до компетенції Державної служби охорони культурної спадщини України.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про охорону культурної спадщини” № 1805-III від 08.06.2000 зони охорони пам'ятки —встановлювані навколо пам'ятки охоронна зона, зона регулювання забудови, зона охоронюваного ландшафту, зона охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання.

Зі змісту статей 2, 32 Закону України „Про охорону культурної спадщини” № 1805-III від 08.06.2000 вбачається, що вказані зони повинні бути визначені топографічне.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що межі зони регулювання забудови 2 ступеня, в якій, за твердженням відповідача, знаходиться запитувана земельна ділянка, були винесені в натурі на місцевості. Відсутні докази і того, що існує картографічний матеріал, що дозволяє встановити розташування відповідних меж.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 318 був затверджений Порядок визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць, відповідно до пунктів 10, 12 якого історичний ареал є спеціально виділеною у населеному місці територією історико-культурного призначення із затвердженими межами, яка повинна фіксуватися в усіх землевпорядних і містобудівних документах та розглядатися як специфічний об'єкт містобудівного проектування. Визначені науково-проектною документацією межі історичних ареалів погоджуються відповідним органом місцевого самоврядування, Мінкультури або уповноваженим ним органом охорони культурної спадщини та затверджуються Держбудом або уповноваженим ним органом охорони культурної спадщини.

Для кожного ареалу визначаються режим використання й конкретні обмеження господарської діяльності на його території, які встановлюються правилами охорони й використання історичних ареалів населених пунктів. Правила охорони й виконання повинні враховуватися при розробці місцевих правил забудови.

Для населених пунктів, віднесених до списку історичних населених пунктів, місцеві правила забудови затверджуються відповідними місцевими радами за узгодженням з Міністерством культури, Держбудом або уповноваженим органом культурної спадщини. У той же час, з наявного в матеріалах справи листа Управління головного архітектора міста Ялти № 4/2174 від 20.02.2008 вбачається, що місцеві правила забудови розроблені не були.

Відповідач не надав суду доказів щодо розміщення зони регулювання забудови 2 ступеня, її межі та місце розташування земельної ділянки, на складання проекту відведення якої позивачеві був наданий дозвіл рішенням Ялтинської міської ради, у той час як відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідач не надав суду доказів того, що в районі вищезазначеної земельної ділянки орієнтованою площею 0,6 га за адресою: місто Ялта, вул. Комунарів, в районі будинку № 8, щодо якої позивачем здійснювалися заходи по відведенню, знаходяться будь-які пам'ятники та доказів того, що спірна земельна ділянка відноситься до категорії земель історико-культурного призначення, а саме - до зони охоронюваного ландшафту.

Також в матеріалах справи відсутні документи про включення спірної земельної ділянки до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землевпорядження та іншої проектно-планувальної документації, межі охоронної зони не визначені на місцевості в натурі, охоронне свідоцтво не видавалося.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що спірні питання повинні вирішуватися Державною службою охорони культурної спадщини України судова колегія вважає безпідставними.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, з огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що положення Постанови Уряду Автономної Республіки Крим № 330 від 16.11.1995 не відповідають чинному законодавству України.

Доводи про порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими.

Згідно статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки постанова суду прийнята із всебічним з’ясуванням обставин справи та при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, вона залишається без змін.

Апеляційна скарга залишається без задоволення на підставі вищевказаного.

Керуючись статтями 195, 196, 198 (пункт 1), 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Республіканського комітету з охорони культурної спадщини Ради Міністрів Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 14.03.2008 у справі № 2-7/1432-2008А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку і строки, передбачені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                    підпис                    В.А. Лисенко

Судді                                                  підпис                    З.Д. Маслова

підпис                    Т.П. Фенько