ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Київ - 32, вул. Комінтерну, 16
ПОСТАНОВА

Іменем України

"24"
квітня 2008 р.
Справа №
А7/100-08

Господарський суд
Київської області у складі судді Антонової В. М., розглянувши справу

за позовом Державної інспекції з контролю за
цінами в Київській області, м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м. Миронівка, м. Васильків, Київська область

про стягнення 5394,00 грн.

за участю
представників сторін:

від позивача: Денисова О. В. (№ 1-279 від
07.02.2008 р.)

від відповідача: ОСОБА_1. (паспорт НОМЕР_1від
16.08.1996р.)

секретар судового
засідання: Карпунов
І. О.

Суть спору:

Державною
інспекцією з контролю за цінами в Київській області (далі -позивач) заявлено
позов до фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 про стягнення економічних санкцій в
розмірі 5394 грн.

Позовні
вимоги ґрунтуються на порушенні відповідачем п.п 1.2 п.1 Розпорядження
Київської обласної державної адміністрації від 25.04.05р. № 210 “Про внесення
змін до розпорядження до розпорядження голови Київської обласної державної
адміністрації від 22.12.04р. № 937 “Про заходи щодо стабілізації ситуації на
продовольчому ринку області”.

Ухвалою
господарського суду Київської області від 25.02.08 р. відкрито провадження у
адміністративній справі № А7/100-08, розгляд справи призначений на 18.03.2008
р. У вказаний час у суду виникла необхідність витребувати додаткові докази, в
зв'язку з чим, в зв'язку з чим розгляд справи було відкладено на 24.04.2008 р.

Розглянувши
матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд,

в с т а н о в и в:

Державною
інспекцією з контролю за цінами в Київській області була проведена перевірка
додержання порядку формування, встановлення та застосування цін на продовольчі
товари згідно вимог розпорядження КОДА від 25.04.05р. №210 фізичною особою
-підприємцем ОСОБА_1за період з 01.01.07р. по 07.11.07р. Під час перевірки
працівниками інспекції встановлено факт порушення відповідачем п.п 1.2 п.1
Розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 25.04.05р. № 210
“Про внесення змін до розпорядження до розпорядження голови Київської обласної
державної адміністрації від 22.12.04р. № 937 “Про заходи щодо стабілізації
ситуації на продовольчому ринку області”, а саме: відповідач при формуванні
роздрібних цін на хліб та хлібобулочні вироби, застосував торгівельну надбавку
в розмірі від 16 % до 27 %, тоді як граничний розмір торгівельної надбавки на
хліб дорівнює 15%, у зв'язку з чим необґрунтовано отримав виручки на суму 1798
грн., що відповідно до статті 14 Закону України “Про ціни і ціноутворення”
тягне за собою накладення економічних санкцій.

За
результатами перевірки позивачем складено акт від 09.11.2007 р. № 652, на
підставі якого 05.11.2007 р. Державною інспекцією з контролю за цінами в
Київській області прийнято рішення № 316 про застосування економічних санкцій
за порушення державної дисципліни цін, яким вирішено вилучити у відповідача в
доход державного бюджету необґрунтовано одержану суму виручки 1798 грн. та
штраф в сумі 3596 грн. (29.11.07р. вручене відповідачу). Згадане рішення
відповідачем в добровільному порядку виконане не було.

Згідно
зі статтею 8 Закону України “Про ціни і ціноутворення” від 3 грудня 1990 року №
507-XII державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення:
державних фіксованих цін (тарифів); граничних рівнів цін (тарифів) або
граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів.

Відповідно
п.п 1.2 п.1 Розпорядження Київської обласної державної адміністрації від
25.04.05р. № 210 “Про внесення змін до розпорядження до розпорядження голови
Київської обласної державної адміністрації від 22.12.04р. № 937 “Про заходи
щодо стабілізації ситуації на продовольчому ринку області” граничні торговельні
надбавки до оптової ціни виробника (митної вартості), незалежно від кількості
посередників і перепродажу:

-          на борошно, хліб та хлібобулочні
вироби, макаронні вироби, крупи, цукор, ковбаси варені, молоко, сир, масло
вершкове, олію, яловичину та свинину -не вище 15 відсотків;

-          на м'ясо птиці -не вище 10 відсотків.

Транспортні витрати включаються
додатково в ціну реалізації за фактичними і економічно обґрунтованими
розрахунками.

Таким
чином, відповідачем не виконано вимоги вищезазначеного Розпорядження, що є
порушенням державної дисципліни цін.

Приписами
статті 14 Закону України “Про ціни і ціноутворення” передбачено, що вся
необгрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті
порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості
будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України,
бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних
підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного
бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в
позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі
необгрунтовано одержаної суми виручки. Вказані суми списуються з рахунків підприємств
і організацій в банківських установах за рішенням  суду.

Згадана
норма закону конкретизується пунктами 3.4, 3.5, 3.6, 3.8 Інструкції про порядок
застосування економічних та фінансових санкцій органами державного контролю за
цінами, затвердженої спільним наказом Мінекономіки та Мінфіну України від
03.12.2001 року №298/519 та зареєстрованої Мінюстом України 18.12.2001 року за
№1047/6238: суми фінансових санкцій за рішенням про їх застосування стягуються
із суб'єкта господарювання і зараховуються за належністю в порядку, визначеному
законодавством та цією Інструкцією.

Нормативні
акти, зокрема вказана інструкція, містять низку правових приписів, що
забезпечують дотримання особливого порядку прийняття рішень державним органом,
відповідність змісту і форми рішень вимогам законодавства, особливий порядок
контролю за їх виконанням, тобто надходженням коштів до бюджету (пункти 3.9,
3.10 Інструкції №298/519).

В той
же час, відповідач в судовому засіданні пояснив, що від являється суб'єктом
підприємницької діяльності зі спрощеною системою оподаткування, а тому обліку
проданої продукції не веде. Отже, він погоджується з висновками позивача, щодо
порушення ним торгової націнки у день перевірки -07.11.2007 року, проте
категорично заперечує проти нарахування штрафних санкцій та вилучення виручки
за період з 01.01.2007 р. по 06.112007 р., так як Державною інспекцією з
контролю за цінами в Київській області не могло бути пораховано кількість
проданої за вказаний період продукції в зв'язку з тим, що як зазначалось вище,
відповідач є суб'єктом підприємницької діяльності зі спрощеною системою
оподаткування.

Представник
позивача в судовому засіданні повідомив, що нарахував загальну кількість
проданої продукції за період з 01.01.2007 р. по 07.11.2007 року відповідно до
середньої кількості продукції, проданої в день перевірки -07.11.2007 року. За
словами представника позивача, при вказаному розрахунку Державної інспекції з
контролю за цінами в Київській області не дотримується будь-яка офіційно
затверджена метода.

Відповідно
до вимог частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Суд
вважає, що позивач не довів заявлені вимоги в повному обсязі, а тому позов
підлягає частковому задоволенню, в частині стягнення безпідставно отриманої
виручки та штрафних санкцій за 07.11.2007 року (день, в який Державною
інспекцією з контролю за цінами в Київській області була встановлена фактична
кількість проданої з порушенням граничної націнки продукції).

За
розрахунком позивача, відповідачу нараховані санкції за 310 днів (з 01.01.2007
р. по 07.11.2007 р.); необґрунтована, за думкою позивача, виручка за цей період
склала 1798 грн. Отже, необґрунтовано отримана виручка 07.11.2007 року складає
5,8 грн., так як при винесені акту та рішення про застосування санкцій, позивач
розраховував середню виручку за день і помножав на кількість днів в періоді, що
перевірявся.

Штрафні
санкції, за порушення державної дисципліни цін, були розраховані з розрахунку:
сума необґрунтовано отриманої виручки помножена на два. Отже, штрафна санкція,
які підлягає стягненню з ФО-П ОСОБА_1. складає 11,60 грн.

З
огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку про часткову
правомірність позовних вимог та можливість їх задоволення з огляду на вимоги
статті 14 Закону України “Про ціни і ціноутворення”.

Враховуючи
наведене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 71, 94, 158 -163,
Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в доход державного бюджету України 5
(п'ять) грн. 80 коп. необґрунтовано отриманої виручки  та 11 (одинадцять) грн. 60 коп. штрафу.

3. В решті позовних вимог -відмовити.

4.
Копію постанови надіслати учасникам судового процесу.

Постанова
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня її
проголошення, якщо заява про апеляційне оскарження постанови не буде подана.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана, в двадцятиденний строк після
надання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Суддя                                                                                                 Антонова
В.М.