ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2008 р.

№ 6/522

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:

суддів:

Добролюбової Т.В.

Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги

Відкритого акціонерного товариства Акціонерна компанія "Київводоканал"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 29.11.07

у справі

№ 6/522

за позовом

Відкритого акціонерного товариства Акціонерна компанія "Київводоканал"

до

треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору

Житлово-будівельного кооперативу "Буревісник-3"

1.          Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва

2.          Акціонерне товариство енергопостачальна компанія "Київенерго"

про

стягнення 46 059,27 грн

У судовому засіданні 03.04.08 оголошувалась перерва до 17.04.08.

В судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача: Кукушкін К.М.- за дов. від 01.04.08 №66; Юраков Є.Ю.- за дов. від 01.04.08;

від відповідача: Кіщук Т.В.- за дов №38; Котляренко А.А.- гол.правл.(паспорт, протокол);

від третьої особи-1: Алмакаєв П.С.- за дов. від 21.01.08:

від третьої особи-2: Комісар С.П.-за дов. від 10.01.08.

Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал»у вересні 2006 року заявлений позов про стягнення з Житлово –будівельного кооперативу «Буревісник-3»46059,27 грн заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції. Позивач обґрунтовуючи свої вимоги вказував на невиконання відповідачем зобов‘язань зі сплати послуг водопостачання та водовідведення згідно з договором від

доповідач: Добролюбова Т.В.

11.11.03 №03355/4-04. Позивач посилався на приписи статей 525, 527, 625 Цивільного кодексу України і частини 2 пункту 1 статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання».

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.04.07, ухваленим суддею Ковтун С.А., в задоволенні позовних вимог відмовлено з огляду на те, що позивачем безпідставно до ціни позову включено вартість питної води, що використовувалась відповідачем для підігріву гарячої води. Суд дійшов висновку, що умовами договору не врегульовані відносини з постачання відповідачеві холодної води для виготовлення гарячої. Водночас, суд установив переплату відповідачем вартості наданих послуг за договором від 11.11.03 у розмірі 152803,29 грн.

Київський апеляційний господарський суду у складі колегії суддів: Моторного О.А. –головуючого, Кошіля В.В., Алданової С.О., постановою від 29.11.07, перевірене рішення суду першої інстанції залишив без змін з тих же підстав, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»- без задоволення.

Відкрите акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал»звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить, з урахуванням уточнень заявлених у судовому засіданні, рішення у справі скасувати, направивши матеріали справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник вказував на хибність висновку судів про не врегулювання умовами договору відносин щодо поставки відповідачеві води для виготовлення гарячої води, оскільки судами не враховано обсяг спожитої питної води в межах договору, яка використовується для приготування гарячої води та скинутих стоків. Заявник наголошує на відсутності у нього договірних відносин з АЕК «Київенерго», а відтак і підстав для нарахування та виставлення останньому платежів за питну воду, яка використовується відповідачем. На думку скаржника, судами безпідставно не застосовані положення Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України. Заявник посилається на обставини встановлені у справі №42/443, стосовно того, що АЕК "Київенерго" не має правових підстав здійснювати нарахування за питну воду. Крім цього, скаржник вважає, що судами не витребувано доказів сплати АЕК "Київенерго" коштів за фактично використану відповідачем питну воду. Скаржник зауважує і на порушенні судами приписів статей 32, 33, 43, 84 Господарського процесуального кодексу України.

Від Житлово –будівельного кооперативу «Буревісник-3»судом отримано відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить судові рішення у справі залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Від Акціонерного товариства енергопостачальна компанія "Київенерго" надійшли пояснення, в яких товариство підтримує вимоги касаційної скарги та просить направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вищий Господарський суд України заслухавши доповідь судді Добролюбової Т.В. і пояснення представників сторін, переглянувши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами приписів чинного законодавства, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами норм матеріального і процесуального права.

Господарськими судами попередніх інстанцій установлено та підтверджено матеріалами справи, що 11.11.2003 Відкрите акціонерне товариство "Аціонерна компанія "Київводоканал" –постачальник, уклало з Житлово-будівельним кооперативом "Буревісник-3" –абонентом, договір № 03355/4-04 на послуги водопостачання та водовідведення. За умовами цього договору постачальник зобов’язався надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент –сплачувати їх вартість на умовах, які визначені цим договором і Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 № 65. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 договору постачальник зобов’язався забезпечувати постачання питної води, якість якої повинна відповідати ДОСТу 2874-82, приймати каналізаційні стоки, які не перевищують граничнодопустимі концентрації шкідливих речовин; абонент - сплачувати вартість наданих послуг за тарифами, встановленими законодавством України, відповідати за збереження водолічильників, пломб, водомірних вузлів, з'єднань на водомірних вузлах та санітарний стан приміщень водомірного вузла, тощо. Пунктом 7.1 вказаного договору сторони визначили, що договір є безстроковим, діє упродовж всього часу надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Предметом позову у даній справі є матеріально –правова вимога Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»про стягнення з Житлово –будівельного кооперативу «Буревісник-3»46059,27 грн - заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмет позову і підстава позову. Предметом позову як вимоги про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу. Підстава позову –це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу, до яких входять юридичні факти, тобто ті, з якими норми матеріального права пов‘язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов‘язків суб‘єктів спірного матеріального правовідношення. Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України встановлено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Статтею 175 Господарського кодексу України унормовано, що майново-господарськими зобов’язаннями визнаються цивільно-правові зобов’язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов’язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Пунктом 1 статті 628 Цивільного кодексу України унормовано, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Судами попередніх інстанцій установлено, і це підтверджується матеріалами справи, що позовна вимога ґрунтується на договорі від 11.11.03 №03355/4-04. При цьому, судами установлено, що заявлена позивачем до стягнення сума складається, зокрема, з вартості питної води, що використовувалась відповідачем для потреб холодного водопостачання та вартості питної води, що була використана для виготовлення гарячої води. Як вбачається з матеріалів справи, суди оцінивши умови цього договору установили наступне. Метою укладення договору від 11.11.03 було постачання питної води для потреб будинку № 7, який знаходиться в місті Києві на вул. Райдужній, який має два окремих вводи холодної води, обладнані двома лічильниками за №1569 та №0421. Згідно з пунктом 3.1 договору кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показань водолічильника здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента. Судами попередніх інстанцій установлено, що додатком №2 до договору "Інформації для укладення договору" позивачем зареєстровані лічильники за №1569 і №0421, які здійснюють облік холодної води, що постачається для потреб холодного водопостачання та присвоєно відповідачеві код 4-388. Саме за цим кодом позивач здійснює облік холодної води, що постачається для потреб холодного водопостачання. При цьому, холодна вода, яка використовується для виготовлення гарячої води, обліковується позивачем за іншим кодом (4-50388), який згідно з умов договору від 11.11.03 відповідачеві не присвоювався. Судами установлено, що питна вода, яка використовується для виготовлення гарячої води, постачається групі споживачів, а не одноособово відповідачеві, її облік здійснюється за даними лічильника, показники якого знімаються позивачем без участі відповідача, а визначення вартості здійснюється у відсотковому відношенні до кількості споживачів. Судами попередніх інстанцій установлено, що договір №03355/4-04, який є підставою позову, не регулює відносин сторін з приводу постачання відповідачеві холодної води для виготовлення гарячої та сплати її вартості, облік якої здійснюється за приладом обліку, встановленому на водопровідному вводі до групового бойлеру. З огляду на встановлене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що визначення вартості наданих послуг, при вирішенні даного спору, повинно здійснюватись виходячи з даних показників лічильників № 1569 та № 0421. Господарськими судами також установлено, що на виконання умов договору позивачем з листопада 2003 до червеня 2006 поставлено абоненту питну воду у кількості 152989 куб. м. Водночас, позивачем прийнято стоки гарячої води в розмірі 80290,5 куб. м. Судами установлено, що загальна вартість наданих послуг за договором у спірний період складає 140735,24 грн. Відповідно до частини 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Виходячи з встановлених судами обставин справи, колегія суддів визнає вірним висновок судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 46059,27 грн заборгованості, з урахуванням встановленого індексу інфляції, на підставі договору від 11.11.03 №03355/4-04. Доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі не можуть бути підставою для скасування судових рішень у справі, оскільки ґрунтуються на переоцінці судом доказів у справі і не спростовують встановленого судами.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови апеляційної інстанції та задоволення касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1115, 1117 , 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.11.07 у справі №6/522 залишити без змін.

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства Акціонерна компанія "Київводоканал" залишити без задоволення.

Головуючий суддя Т. Добролюбова

С у д д і Т.Гоголь

В.Швець