СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.06.2008
Справа  № 12/94

за
позовом приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький

до
відповідача
комунального підприємства центральної районної аптеки № 1 Закарпатського
обласного виробничого об'єднання „Фармація”, м. Ужгород

про
стягнення
заборгованості в сумі 15 160,89 грн.

Суддя    Тисянчин
В. М.

Представники:

Від
позивача -ОСОБА_2, (представник
за довіреністю від 28.01.2008 року)

Від
відповідача -не
з'явився (не викликався, явка на розсуд сторін)

СУТЬ
СПОРУ: заявлено
позов приватним підприємцем ОСОБА_1, м. Хмельницький до комунального
підприємства центральної районної аптеки № 1 Закарпатського обласного
виробничого об'єднання „Фармація”, м. Ужгород про стягнення
заборгованості в сумі 15 160,89 грн.

Представнику позивача роз'яснено права і обов'язки передбачені                 ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотання
про технічну фіксацію судового процесу не заявлено.

Представник позивача пред'явила для
огляду: угоду № 32 від 20.07.2001 року, накладні на повернення та на поставку
товару за 2006 рік,  накладні на поставку
товару за 2007 рік, копії банківських виписок за період з 04.10.2006 року по
11.10.2007 року та підтримує позовні вимоги, посилаючись на їх обгрунтованість
матеріалами справи.

На вимогу суду відповідач письмового
відзиву на позов з доказами в його обґрунтування та копію довідки органу
держстатистики про включення до ЄДРПОУ не подав, свого уповноваженого
представника для участі у розгляді справи не направив, а тому справа
розглядається в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Ухвала про порушення
провадження у справі направлялась рекомендованим листом, тому неявка
уповноваженого представника відповідача у судове засідання не є перешкодою
розгляду справи по суті, про що зазначено в ухвалі про порушення провадження у
справі.

Судом здійснені заходи щодо
повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом процесуальних
дій, чим виконано підпункти 4, 5 пункту 3.5.1 та 3.5.11 „Інструкції з
діловодства щодо порядку направлення учасникам процесу процесуальних документів
та оформлення відмітки про їх відправку” від 10.12.2002 року № 75
(Інформаційний лист ВГСУ від 02.06.2006 року № 01-8/12/28).

Відповідач не скористався своїм
правом щодо направлення свого представника для участі в судовому засіданні.

Позаяк,
суду не надано відповідачем доказів чи відомостей поважних причин неможливості
їх участі в судовому засіданні.

До
того ж, у разі дійсного бажання забезпечення представництва відповідачем у
судовому засіданні -завчасне повідомлення судом про час і місце судового
засідання не позбавило відповідача у виборі кола суб'єктів такого
представництва у суді відповідно до ст. 28 ГПК України.

Вивчивши доводи позовної заяви та
матеріали справи, дослідивши їх,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість відповідача в сумі 15 160,89 грн.  -основного боргу щодо оплати за поставлений,
згідно угоди № 32 від 20.07.2001 року, товар підтверджується матеріалами
справи, зокрема:

-
накладними на повернення товару за 2006 рік;

-
накладними на поставку товару за 2006-2007 роки;

-  копіями банківських виписок за період з
04.10.2006 року по 11.10.2007   року;

-
актом звірки взаємних розрахунків від
04.10.2001 року;

-
розрахунком позову, а за таких обставин сума основного боргу підлягає
стягненню примусово.

Заявлені вимоги позивача про
добровільне погашення боргу відповідач не виконав, чим порушив ст. ст. (11;
526); 509; 530 ЦК України (чинного з 01.01.04).

Саме
ця обставина і послужила підставою для звернення позивача до суду з даною
позовною заявою.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново
-господарські зобов'язання, які виникають між учасниками господарських
відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей
передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, на день розгляду спору у
суді, обставини спору (права і зобов'язання сторін) оцінюються судом з огляду
на правила ЦК та ГК України.

Відповідно
до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору чи
вимог, що звичайно ставляться.

У
відповідності до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання -кредитор вправі
вимагати виконання обов'язку від боржника у випадку невиконання останнім своїх
зобов'язань у відносинах. Підставою виникнення зобов'язання є юридичний факт.

Між
тим, за  договором  поставки
продавець  (постачальник),  який здійснює
підприємницьку  діяльність,
зобов'язується  передати  у встановлений   строк (строки)  товар
у  власність  покупця
для використання його у підприємницькій діяльності або в інших  цілях, не пов'язаних з особистим,  сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього
певну грошову суму                  (ч.1
ст. 712 ЦК України).

В
даній правовій ситуації юридичним фактом, на підставі якого виникли
зобов'язальні відносини між сторонами, є поставка товару (ст. 11 ЦК України).

Отже,
обов'язок відповідача оплатити вартість поставленого товару є безспірним.

Одностороння
відмова від виконання зобов'язання не допускається              (ст. 615; 625 ЦК України).

При
постановленні судового рішення враховується характер зобов'язання, наслідки
його невиконання, особа відповідача, ступінь його вини, суспільно - державну
значимість господарської діяльності сторін, обставини, що впливають на
неможливість виконання відповідачем зобов'язання належним чином та межі
здійснення цивільних прав (п.3 ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії
особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання
правом в інших формах, безпідставного збагачення за рахунок погіршення
фінансово -майнового стану сторони у спорі.

За
ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є
припинення дії, яка порушує право.

Отже,
із встановлених судом обставин вбачається, що склад цивільно -правової
відповідальності є наявним на момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини
справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення спору, в даному випадку -письмовими
доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а
перевіряються на достовірність.

Таким чином, позивачем
доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі, поклавши
відшкодування судових витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача з
огляду його вини у виникненні спору.

Виходячи
з викладеного, оцінивши повноту, достатність позовних матеріалів,
проаналізувавши подані по справі доказові документи для вирішення спору,
керуючись ст. 124 Конституції України; ст. 2 Закону України „Про судоустрій
України”;  ст.ст. 4, 33, 34, 36, 43, 44,
49, 75, 82 - 84, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.           Позов
задоволити  повністю.

2. Стягнути з комунального
підприємства центральної районної аптеки № 1 Закарпатського обласного
виробничого об'єднання „Фармація”
(м. Ужгород, вул. Корзо, 6; код 01977174) на користь приватного
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1;  код
НОМЕР_1) суму 15 160,89 (п'ятнадцять тисяч сто шістдесят грн. 89 коп.)
-основного боргу та 1 517 (одну тисячу п'ятсот сімнадцять грн.) -  у відшкодування витрат по оплаті держмита;
118 (сто вісімнадцять грн.) -у відшкодування витрат на інформаційно -технічне
забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Дане
рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України.

Суддя
Тисянчин В. М.