донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

09.09.2008 р.                                                              справа №37/27

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Шевкової Т.А.

суддів

Діброви Г.І. , Стойка О.В.

за участю представників сторін:

від позивача:

Ахметова Н.В. за дов. від 28.12.2007р. № 07-5157,

від відповідача:

від третьої особи:

Сьомка Р.О. за дов. від 18.03.2008р.

Гусаченко І.А. за дов. від 15.12.2005р. № 17/17-1975юр,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоімпекс" м. Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

08.07.2008 року

по справі

№ 37/27 (Сгара Е.В.)

за позовом

Закритого акціонерного товариства "Макіївкокс" м. Макіївка Донецької області

до

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоімпекс" м. Донецьк

Закритого акціонерного товариства «Донецьксталь»- металургійний завод»м. Донецьк

про

стягнення 654грн. 24коп.

В С Т А Н О В И В :

Закрите акціонерне товариство „Макіївкокс” м.Макіївка Донецької області звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс»м.Донецьк вартості недостачі вугільного концентрату у сумі 654грн. 24коп.

Ухвалою від 20.05.2008р. господарський суд залучив до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці позивача –Закрите акціонерне товариство «Донецьксталь»- металургійний завод»м.Донецьк.

Позивачем в обґрунтування позовних вимог про стягнення збитків надано: договір поставки № 2080дс/292 від 01.10.2003р. укладений між ЗАТ «Донецьксталь»-металургійний завод»та ТОВ «Макіївкокс», договір поставки № 04/11/1пр/8851дс від 04.11.2005р. укладений між ТОВ «Енергоімпекс»та ЗАТ «Донецьксталь»-металургійний завод», копія залізничної накладної № 49458291, акт приймання продукції по кількості № 432/п від 13.04.2007р., акт приймання продукції по кількості № 432 від 14.04.2007р., акт про вагу тари № 432 від 15.04.2007р., посвідчення № 432 від 13.04.2007р., копія телефонограми від 14.04.2007р., рахунок-фактура № 13843 від 17.04.2007р., платіжне доручення № 2009 від 28.04.2007р., розрахунок позовних вимог за фактом недостачі вугільного концентрату марки «Ж»на вартість недостачі 1160 кг на суму 654грн. 24коп. (з врахуванням ПДВ).

Рішенням від 08.07.2008р. у справі № 37/27 господарський суд Донецької області позовні вимоги задовольнив у повному обсязі за рахунок ТОВ «Енергоімпекс»м.Донецьк.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд дійшов до висновку, що відповідати за даним позовом повинна особа, яка є вантажовідправником за спірною відправкою і визнав, що внаслідок невірного визначення відповідачем маси вантажу у накладній, позивачеві заподіяно шкоду у вигляді вартості недостачі вугільного концентрату у сумі 654грн.24коп., у зв’язку з чим вона підлягає стягненню з відповідача.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс»м. Донецьк, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 08.07.2008р. у справі № 37/27 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заявник скарги вважає рішення господарського суду прийнятим з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме п.23 Інструкції П-6, на підставі недоведених обставин, що мають значення для справи, зокрема факт недовантаження продукції вважає недоведеним позивачем, оскільки акт приймання продукції складений з порушенням приписів Інструкції П-6.

Заявник скарги вважає, що господарський суд безпідставно не звернув уваги на укладений між позивачем та ЗАТ «Донецьксталь»- металургійний завод»договір № 2080дс від 01.10.2003р., відповідно п.4.3 якого перехід права власності на продукцію відбувається в момент підписання сторонами акту приймання-передачі. Так, між позивачем та його контрагентом підписано акт приймання-передачі продукції № 13843 від 11.04.2007р. на всю кількість продукції, яка зазначена у залізничній накладній, чим підтверджено факт отримання всієї кількості вантажу.

Заявник скарги вважає, що акт приймання продукції по кількості помилково прийнятий господарським судом у якості належного доказу факту недостачі, оскільки відповідно п.5 Інструкції П-6, ст. 129 Статуту залізниць України, п.2 Правил складання актів, у всіх випадках, коли при приймання вантажу від перевізника встановлюється невідповідність ваги вантажу, одержувач зобов’язаний вимагати від органу транспорту складення комерційного акту, невідповідність маси вантажу засвідчується шляхом складення комерційного акту. Комерційний акт в даному випадку не складався.

Заявник скарги вважає, що за спірними відносинами, враховуючи умови договору поставки № 2080дс від 01.10.2003р., у нього не виникло зобов’язань перед позивачем щодо поставки продукції, цей обов’язок існував у ЗАТ «Донецьксталь»-металургійний завод»перед ЗАТ «Макіївкокс», а тому підстав для стягнення з нього вартості недостачі за даною спірною поставкою не існує.

Представник позивача, Закритого акціонерного товариства „Макіївкокс” м. Макіївка Донецької області, вважає рішення господарського суду законним, обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відповідача –без задоволення.

Представник третьої особи Закритого акціонерного товариства «Донецьксталь»- металургійний завод»м. Донецьк вважає апеляційну скаргу відповідача безпідставною, просить залишити її без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області –без змін.

Згідно зі ст. 29 Закону України “Про судоустрій в Україні” розпорядженням заступника голови Донецького апеляційного господарського суду призначена колегія суддів для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

У відповідності з частиною другою статті 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976р. №5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності із нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне.

Між ТОВ „Макіївкокс” та ЗАТ «Донецьксталь»-металургійний завод»01.10.2003р. укладено договір № 2080дс/292 на поставку вугільної продукції зі строком дії до 31.12.2004р.

Додатковою угодою від 04.11.2003р. сторони змінили покупця на Закрите акціонерне товариство „Макіївкокс”, додатковою угодою від 27.12.2006р. сторони встановили строк дії договору до 31.12.2007р.

Додатковою угодою № 75 від 30.03.2007р. до договору № 2080дс/292 від 01.10.2003р. сторони узгодили поставку у квітні 2007р. вугільного концентрату марки „К” в кількості 4700тн за ціною 494грн. 00коп. за тону без врахування ПДВ на умовах СРТ ст. Покупця (Інкотермс-2000); марки «Ж»у кількості 6400тн по ціні 515грн.00коп. без ПДВ на умовах СРТ ст. Покупця; марки «Ж»в кількості 30000тн по ціні 470грн.00коп. без ПДВ на умовах СРТ ст. Покупця; “Покупець” розраховується з “Продавцем” за поставлений “Товар” шляхом прямого перерахування грошових коштів на рахунок “Продавця” протягом 30-ти банківських днів з дати виставлення рахунку (п.2 додаткової угоди №75 від 30.03.07р. до договору № 2080дс/292 від 01.10.2003р.).

Пунктом 4.2 договору № 2080дс/292 від 01.10.2003р. сторони визначили, що приймання товару здійснюється у відповідності з вимогами „Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості” № П-6, „Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості” № П-7.

Відповідно п. 4.3 даного договору перехід права власності на товар відбувається в момент підписання сторонами акту приймання-передачі матеріальних цінностей.

В розділі 6 договору поставки № 2080дс/292 від 01.10.2003р. встановлено, що сторони несуть відповідальність за заподіяні збитки у відповідності з діючим законодавством.

В матеріалах справи знаходиться копія рахунку-фактури № 13843 від 17.04.2007р. (а.с. 16) ЗАТ «Донецьксталь»-металургійний завод»про оплату продукції в сумі 77832грн.00коп. (з врахуванням ПДВ), в тому числі у спірному вагоні № 67397356, якій надійшов за накладною №49458291, а також платіжне доручення № 2009 від 28.04.2007р. (а.с.17) на суму 3 000 000грн. 00коп., із призначенням платежу: «Оплату за договором № 2080дс від 01.10.2003р. за вугільну продукцію».

Таким чином, при наявності даних обставин, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла до висновку про те, що позивачем вугільна продукція була отримана на виконання умов договору поставки № 2080дс/292 від 01.10.2003р.

Між ТОВ “Енергоімпекс” і ЗАТ “Донецьксталь” –металургійний завод” 04.11.2005р. укладено договір № 04/11/1пр/8851дс, термін дії якого встановлено – з дати підписання і до 31.12.2005р., додатковими угодами від 30.12.2005р. і 30.11.2006р. продовжено на 2006-2007 роки.

Згідно додаткової угоди № 29 від 30.03.2007р. до договору № 04/11/1пр/8851дс ТОВ «Енергоімпекс»- “Продавець” у квітні 2007р. зобов’язувалось передати, а ЗАТ «Донецьксталь»-металургійний завод»- “Покупець”, прийняти та оплатити вугільний коксовий концентрат марки “Ж” виробництва ЦЗФ “Дзержинська” у кількості 28000т за ціною 443,83грн./т. (без ПДВ) на умовах поставки FСА станція відправника (Інкотермс 2000р.).

Наведене свідчить про те, що ЗАТ “Макіївкокс” є вантажоодержувачем вугільного концентрату за спірною відправкою і одночасно його покупцем за договором № 2080дс/292 від 01.10.2003р., укладеним між ЗАТ «Донецьксталь»-металургійний завод»(Продавець) та ТОВ “Макіївкокс” (Покупець).

11.04.2007р. ТОВ «Енергоімпекс»на адресу ЗАТ “Макіївкокс” у вагоні № 67397356 за залізничною накладною №49458291 зі станції Кривий Торець Донецької залізниці на станцію Кринична Донецької залізниці відвантажило вугільний концентрат марки «Ж», загальна вага нетто 69000кг, вага тари з брусу у накладній зазначена 22200кг, вага брутто –91200кг.

11.04.2007р. ЗАТ “Макіївкокс” і ЗАТ «Донецьксталь»-металургійний завод»складений і підписаний акт № 13483 приймання-передачі продукції по договору № 2080дс/292 від 01.10.2003р. (а.с. 70), згідно якого позивач прийняв від ЗАТ «Донецьксталь»-металургійний завод»концентрат вугільний марки “Ж0-100” масою 69т у вагоні № 67397356 за залізничною накладною №49458291. Загальна вага поставленого концентрату складає 138т. Акт з боку ЗАТ “Макіївкокс” підписаний головою правління і нижче підпису голови правління начальником юридичного відділу зроблено застереження: “Цей акт з боку ЗАТ “Макіївкокс” підписаний без врахування недовантажень, які можуть бути зафіксовані в актах, складених за “Інструкцією П-6”.

На станцію призначення Кринична Донецької залізниці вантаж прибув в справному вагоні, без слідів втрати, розкрадання під час перевезення та 13.04.07р. був виданий ЗАТ “Макіївкокс” залізницею без перевірки маси та кількості місць, згідно ст.52 Статуту залізниць України, про що свідчить відмітка на зворотному боці залізничної накладної.

13.04.07р. під час зважування вагону з вугільним концентратом позивачем була виявлена розбіжність з даними, зазначеними у перевізних документах, у зв’язку з чим був складений акт приймання продукції по кількості № 432/п, згідно даних якого приймання продукції було здійснено комісійно: прийомоздавальником Громовою С.В., бр.осн.виробництва Антоненко Л.М., представником громадськості Принц О.О., що діяв на підставі доручення № 432/п від 13.04.2007р.

Згідно даних акту приймання продукції по кількості № 432/п від 13.04.2007р. в момент огляду продукції вагон знаходився в технічно справному стані, вантаж завантажений навалом, кількість недостачі визначено на 150-тонних вагонних вагах, приписаних на станції Ясинувата Донецької залізниці, перевірених лабораторією Держстандарту 14.10.2006р.

За даним актом, відповідно накладної № 49458291 у вагоні № 67397356 вага брутто складає 91200, вага тари –22200, нетто вантажу –69000, проте фактично виявилось брутто –89350, тара –22200, нетто –67150, за результатами кількісної перевірки продукції недостача вугілля у вагоні № 67397356 складає 1850кг, комісія дійшла до висновку, що кількість вантажу, якого не вистачає у вагон вміститися могла, недостача виникла в результаті недостатнього наповнення вагонів вантажовідправником.

Подальше приймання продукції було зупинено для виклику представника вантажовідправника для спільного продовження приймання продукції за кількістю.

14.04.07р. о 01-05год. (а.с.56) позивачем на адресу ЦЗФ «Дзержинська» дана телеграма про необхідність направлення представника для спільного приймання продукції за кількістю.

Відповідач ТОВ «Енергоімпекс»листом від 14.04.07р. (а.с.15) повідомив, що ЦЗФ «Дзержинська»погоджується прийняти недовантаження вугільного концентрату за залізничною накладною № 49458291 з урахуванням 1% граничного розходження визначення маси вантажу та природної втрати вантажу під час перевезення.

14.04.07р. о 09год.00хв. без участі представника відповідача, але за участю представника громадськості, який діяв на підставі посвідчення № 432 від 13.04.2007р., приймання продукції було продовжено, за його результатами складено акт № 432 про приймання продукції за кількістю, згідно даних якого недостача вугілля в кількості 1850кг підтвердилась.

Комісія дійшла до висновку, що недостача виникла в результаті недостатнього наповнення вагонів вантажовідправником, акт затверджений заступником голови правління ЗАТ “Макіївкокс” 16.04.07р.

Оскільки оплата здійснена за кількість відвантаженої продукції згідно даних накладної, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з вантажовідправника вартості вагової недостачі вугільного концентрату в сумі 654грн. 24коп.

Статтею 34 Господарського кодексу України встановлено, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приймання продукції позивачем здійснювалось відповідно до вимог Інструкції “Про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю”, затвердженої постановою Держарбітражу від 15.06.1965р. № П-6 (далі –Інструкція №П-6).

За змістом статті 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником зазначається у накладній їх маса.

Відповідно статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

У відповідності до ч. 1 п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 862/5083, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Частиною 2 п. 27 Правил видачі вантажів встановлено, що норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) визначається при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні.

Із матеріалів справи вбачається, що факт нестачі за спірним перевезенням є підтвердженим актами приймання продукції по кількості № 432/п від 13.04.2007р. та № 432 від 14.01.2007р., виявлена на станції призначення недостача виникла з вини вантажовідправника, внаслідок недостатнього наповнення вагонів вантажем. У графі 2 залізничної накладної № 49458291 “Відмітки про видачу вантажу” є відповідні відмітки про те, що вантаж за вищевказаною накладною прибув у справних вагонах без ознак втрати і виданий 13.04.2007р. в порядку статті 52 Статуту залізниць України.

Згідно з пунктом 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, тому при визначенні суми відшкодування за нестачу вантажу за рахунок вантажовідправника, або при встановленні за обставинами справи вини відправника у пошкодженні або псуванні вантажу необхідно виходити зі статей 22 та 623 Цивільного кодексу України, які передбачають, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати завдані збитки, до яких належать втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого права, в зв'язку з чим розмір (сума) збитків повинен визначатися втратами одержувача, а саме - сумою грошових коштів, сплачених за отриману пошкоджену або недоотриману продукцію за цінами, за якими її оплатив одержувач (в тому числі і за цінами посередника).

Вартість втрати, нестачі або пошкодження вантажу у разі укладання договору постачання (купівлі-продажу) через посередників має бути визначена відносно залізниці - за ціною вантажовідправника, а відносно відправника - за ціною посередника або постачальника.

Вартість недостачі вантажу розрахована позивачем у відповідності до додаткової угоди № 75 від 30.03.2007р. до договору № 2080дс від 01.10.2003р. купівлі-продажу вугільної продукції, укладеного між ТОВ «Макіївкокс»та ЗАТ «Донецьксталь»-металургійний завод».

Сума недостачi з урахуванням норми недостачi (сума норми природної втрати маси вантажу i граничного розходження визначення маси нетто) складає 654грн. 24коп. (з врахуванням ПДВ 109грн. 04коп.); із розрахунку: 1850т (нестача вантажу, зданого до перевезення, з урахуванням норми недостачі 1%) х 470грн. 00коп. (вартість 1т вугільного концентрату марки «Ж»+ ПДВ).

Враховуючи наведене, слід визнати, що господарський суд обґрунтовано визнав доведеними наданими позивачем документами факт недостачі вугільного концентрату та зробив правомірний висновок про стягнення вартості недостачі у сумі 654грн. 24коп. з ТОВ «Енергоімпекс».

Посилання заявника скарги на підписаний між позивачем та ЗАТ «Донецьксталь»-металургійний завод»акт приймання-передачі продукції № 13483 від 11.04.2007р. як на доказ відсутності недостачі в вагоні № 67397356 і отримання позивачем вугільної продукції в повному обсязі, не приймаються колегією суддів до уваги, зважаючи на те, що даний акт було підписано сторонами в день відправлення вантажу на адресу позивача, і даний акт містить застереження позивача про те, що акт підписаний ЗАТ «Макіївкокс»без врахування недовантажень, які можуть бути зафіксовані в актах, складених у відповідності до вимог Інструкції П-6.

Доводи заявника скарги про недотримання позивачем вимог п. 5 Інструкції П-6 та відсутність комерційного акту, яки би підтвердив наявність недостачі вантажу, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки залізницею вантаж було видано вантажоодержувачу в порядку ст. 52 Статуту залізниць України.

Отже, враховуючи вищенаведене судова колегія вважає доводи апеляційної скарги такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та вважає безпідставними доводи про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Приймаючі до уваги викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду прийнято у відповідності із вимогами чинного законодавства, з урахуванням фактичних обставин та матеріалів справи, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита при зверненні з апеляційною скаргою покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс»м. Донецьк залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 08.07.2008р. у справі № 37/27 залишити без змін.

Головуючий          Т.А. Шевкова

Судді:          Г.І. Діброва

О.В. Стойка

Надруковано: 6 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3. третій особі

4. у справу

5. госп.суду

6. ДАГС