ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"03"
червня 2008 р.
Справа №  14-03/2357

Господарський
суд у складі головуючого судді Хабазні Ю.А., при секретарі
судового засідання Соколишиній І.А., за участю представників позивача
Яковлєва Ю.В., за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні у
м. Черкаси у приміщенні суду справу за позовною заявою

позивача

товариства
з обмеженою відповідальністю «Госпрозрахункова фірма «Камаз-Транс-Сервіс»

до
відповідача

фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1

третіх
осіб

що не
заявляють самостійних вимог на стороні відповідача -товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтеравто», ОСОБА_2

про

стягнення
20453 грн., -

УСТАНОВИВ:

Заявлено
позов про стягнення 20453 грн. з підстав несплати відповідачем коштів після
пред'явлення вимоги про оплату за надані позивачем послуги по перевезенню
вантажу та відшкодування у зв'язку з цим державного мита і витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішенням
господарського суду Черкаської області від 23.05.2007, залишеним без змін
постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від
06.11.2007 у задоволенні позову відмовлено. Останні постановою Вищого
господарського суду України від 13.02.2008 скасовані, справу передано на новий
розгляд господарському суду Черкаської області.

У
судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і пояснив, що
за договором з відповідачем виконав перевезення вантажу, який передав вказаному
вантажовідправником вантажоотримувачу ОСОБА_2., що факт перевезення вантажу
установлено рішенням суду за позовом відповідача до ТОВ «Інтеравто».

Відповідач
був належним чином (під розписку) повідомлений про час і місце розгляду справи,
однак, наданих законом прав на участь представника у судовому засіданні не
використав, про наявність поважних причин неявки представника не повідомив. У
судовому засіданні 14.05.2008 відповідач пояснив, що замовлення на перевезення
зазначеного у договорі вантажу надійшло відповідачу від товариства з обмеженою
відповідальністю “Інтеравто”, яке знаходиться у м.Києві і було оформлено угодою
з останнім під аналогічним номером і датою, що і з позивачем; що товар
доставлений відповідачем виявився в пошкодженому стані і він не може
відповідати за ці пошкодження; що не заперечує факт перевезення і передачі
вантажу, але належного доказу цьому (оригіналу товарно-транспортної накладної
-СМR) немає; що лише на підставі оригіналу накладної він має право виплатити
кошти, оскільки таку умову передбачено договором; що до даних правовідносин
мають застосовуватись положення Закону України «Про транспортно-експедиторську
діяльність», згідно із ст.9 якого кошти ним можуть бути сплачені лише на
підставі оригіналу накладної; що відповідач є експедитором і тому його не
цікавлять обставини перевозки і передачі вантажу одержувачу, йому як
експедитору має бути передано оригінал накладної, яку він має пред'явити ТОВ
«Інтеравто»як замовнику; що він не знає, хто такий ОСОБА_2. і які відносини у
останнього з ТОВ «Інтеравто».

Ухвалами
від 03.04.2008 та від 22.04.2008 суд залучив до участі у справі третіх осіб, що
не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача, товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтеравто», та громадянина ОСОБА_2. Представники третіх осіб
у судові засідання не з'явились, відзиву не надіслали, причин неявки не
повідомили.

Відповідно
до ст.75 Господарського процесуального кодексу України суд розглянув справу за
наявними в ній матеріалами.

Заслухавши
представників сторін та дослідивши наявні у справі докази суд встановив
наступне.

1.Відповідач
та ТОВ «Інтеравто»уклали договір13.09.2006 №19/09/06/21 на транспортно-експедиторське
обслуговування, згідно з яким відповідач зобов'язався виконати для замовника організацію
перевозки вантажу по маршруту Італія -Київ. Для забезпечення виконання
вказаного договору відповідач уклав з позивачем договір від 13.09.2006 за
№13/09/06/21 (далі -Договір) у відповідності з яким позивач (перевізник)
зобов'язався виконати для експедитора перевезення вантажу лакофарбових
виробів, клею, меблів і світильників на 1 автомобілі, а експедитор зобов'язався
оплатити перевізнику за перевезення вантажу домовлену ціну. На виконання цього
замовлення позивач виконав міжнародне перевезення вантажів автотранспортним
засобом, реєстраційний номер НОМЕР_1 по маршруту Італія
(Senago-Cles-Ghirano-Udine) -Україна (Київ), що підтверджується товарно-транспортною
накладною (CMR) №000514 (дата завантаження 19.09.2006) та вантажно митною
декларацією №305020409/6/800866 (митне оформлення проведено 23.09.2006 Чопською
митницею), актом приймання передачі від 25.09.2006 одержувача вантажу ОСОБА_2.
Вантаж було розвантажено у м. Києві за місцезнаходженням одержувача вантажу
(Приозерна, 12 кв.15) та отримано особисто ОСОБА_2. як особою, якій даний
вантаж мав бути доставлений відповідно до уповноваження по п.6 Договору та п.2
товарно-транспортної накладної (CMR). У зв'язку з виявленою відсутністю окремих
найменувань товарів ОСОБА_2. не повернув водію позивача оригінал
товарно-транспортної накладної (CMR), як в момент вивантаження товару, так і в
послідуючому. У зв'язку з цим позивач запросив копії відповідних документів у
Чопської митниці, яка надіслала їх позивачу листом від 13.10.2006 №1/40-3725.

02.11.2006
позивач направив зазначені документи та рахунок від 25.09.2006 на оплату послуг
відповідачу, який їх отримав 07.11.2006. Зазначене відправлення суд (виходячи з
п.4 роз'яснень Вищого арбітражного суду України від 29.04.1994 №02-5/293)
розцінює як вимогу, передбачену ст.530 Цивільного кодексу України, відповіді на
яку відповідач не надіслав, і зобов'язання, що виникло після закінчення строку,
передбаченого ст.530 Цивільного кодексу України, не виконав.

У
зв'язку з невиконанням своїх обов'язків ТОВ «Інтеравто»щодо оплати перевезеного
вантажу перед відповідачем за договором від 13.09.2006 за №13/09/06/21,
останній звернувся з позовом про стягнення з ТОВ «Інтеравто»основного боргу в
сумі 20957 грн., пені в сумі 1681 грн., 3% річних в сумі 628,71 грн., який
рішенням господарського суду м.Києва від 18.03.2008 у справі №33/47 задоволено
повністю. Останнім установлено факт перевезення вантажу і передачі його
ОСОБА_2.

2.Відповідно
до вказівок Вищого господарського суду України у постанові від 13.02.2008 судом
досліджено: укладення договору між ТОВ «Інтеравто»і відповідачем -наявність
таких відносин підтверджується договором між ними від 13.09.2006, рішенням
господарського суду м. Києва від 18.03.2008 у справі №33/47 про укладення
виконання і стягнення на користь відповідача коштів із ТОВ «Інтеравто»; місце
здачі вантажу -отримувачем вантажу відповідно до п.2 товарно-транспортної
накладної (CMR) визначено ОСОБА_2, адресою доставки -АДРЕСА_2. Останній був
залучений до участі у справі як третя особа, чим суд забезпечив його право на
участь у розгляді спору, однак, ОСОБА_2. на виклик не з'явився, будь-яких
пояснень чи доказів суду не надіслав.

Виходячи
з обставин справи суд вважає, що зазначений вантаж є доставленим, оскільки
особа, яку відповідно до договору перевезення (п.6) згідно з
товарно-транспортною накладною (CMR) визначили продавці, вантаж отримав, що
підтверджується вантажно митною декларацією, митне оформлення вантажу здійснено
за дорученням ОСОБА_2, він же і видав розписку про отримання вантажу водію.

3.Вказані
обставини підтверджуються наявними у справі матеріалами, зокрема, вищеназваними
договорами, товарно-транспортною накладною (CMR), актом приймання передачі від 25.09.2006
одержувача ОСОБА_2., наданими Чопською митницею інвойсом-фактурою та
вантажно-митною декларацією, копією доручення ОСОБА_2 ОСОБА_3 на представництво
його інтересів (зокрема, щодо адреси), листами позивача на адресу ОСОБА_2. з
відмітками пошти про вручення поштової кореспонденції від 03.12.2007, від
09.01.2008 та від 15.02.2008, копією повідомлення пошти про вручення поштового
відправлення від 07.11.2007 відповідачу, рішенням господарського суду м.Києва
від 18.03.2008 у справі №33/47, а також поясненнями представників сторін.

4.Невиконання
відповідачем взятого на себе зобов'язання у семиденний строк з дня  пред'явлення відповідно до ст.530 Цивільного
кодексу України вимоги кредитором є правовою підставою для стягнення заявленої
суми боргу у примусовому порядку.

5.Суд
при прийнятті такого рішення виходить з наступного.

5.1.Згідно
із п.15 товарно-транспортної накладної (CMR) товар поставлявся на умовах -Чоп».
Відповідно до розділу DAF -DELIVERED AT FRONTIER (... named place) ПОСТАВКА ДО
КОРДОНУ (... назва місця поставки), Міжнародних правил щодо тлумачення термінів
«Інкотермс»(у редакції 2000 року, видання МТП №560, введені в дію з 01.01.2000)
це означає, що продавець виконав свої обов'язки щодо поставки, коли товар, що
пройшов митне очищення для експорту, але ще не для імпорту, наданий у
розпорядження покупця нерозвантаженим на прибулому транспортному засобі в
названому місці та пункті на кордоні, але перед митним кордоном суміжної
країни.

Відповідно
до статті А.4. продавець зобов'язаний надати товар у розпорядження покупця
нерозвантаженим на прибулому транспортному засобі в названому місці поставки на
кордоні, у встановлену дату або в межах узгодженого періоду. Відповідно до
статті Б.4.покупець зобов'язаний прийняти поставку товару, як тільки її здійснено
у відповідності з статтею А.4. Відповідно до статті Б.5.покупець зобов'язаний
нести всі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту здійснення його
поставки у відповідності зі статтею А.4.

Таким
чином, факт митного оформлення вантажу Чопською митницею і випуск його у
вільний обіг дає підстави стверджувати, що вантаж було прийнято покупцем
ОСОБА_2.(який в силу п.6 Договору є уповноваженим відповідача) без будь-яких
претензій до продавців (вантажовідправників) з Італійської сторони.

5.2.«Конвенцией
о договоре международной дорожной перевозки грузов»от 19.05.1956 (текст мовою,
наявною у суду) передбачено наступне:

«Статья
4 -договор перевозки устанавливается накладной. Отсутствие, неправильность или
потеря накладной не отражаются ни на существовании, ни на действительности
договора перевозки, к которому и в этом случае применяются постановления
настоящей Конвенции.

Статья
13 -по прибытии груза на место, предусмотренное для его сдачи, получатель имеет
право требовать передачи ему второго экземпляра накладной и сдачи ему груза,
причем им выдается соответствующая расписка в принятии. Если установлена потеря
груза или если груз не прибыл по истечении срока, предусмотренного в статье 19,
получатель может требовать от своего имени от транспортера удовлетворения,
ссылаясь на права, обеспеченные ему договором перевозки. Получатель,
осуществляющий права, предоставляемые ему согласно пункту 1 настоящей статьи,
обязан погасить возникшие на основании накладной долговые обязательства. В
случае спора по этому поводу транспортер обязан сдать груз лишь в случае
внесения покупателем залога.

Статья
7 п.3 -если накладная не содержит указания, предусмотренного в пункте 1 k)
статьи 6, транспортер отвечает за все расходы и за все убытки, которые могут
быть причинены правомочному в отношении груза лицу вследствие такого упущения.

Пункт
20 товарно-транспортної накладної (CMR) такого застереження не містить. Отже
одержувач вантажу, якщо у нього є претензії по отриманому товару не позбавлений
можливості пред'явити свої претензії і стягнути відповідні збитки, довівши їх
наявність в установленому порядку. Права не «погасить возникшие на основании
накладной долговые обязательства»у відповідача немає.

5.3.
Відповідно до Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»експедитор
(транспортний експедитор) -це суб'єкт господарювання, який за дорученням
клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання
транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного
експедирування. У даному випадку експедитор має отримати задоволення за рахунок
свого клієнта, ТОВ «Інтеравто», що і підтверджується рішенням господарського
суду м. Києва. Відповідач є експедитором по відношенню до ТОВ «Інтеравто», але
не по відношенню до позивача. Договір відповідача з позивачем -це є договір на
перевезення вантажу у якому відповідач виступає замовником послуг, а не
експедитором.

Відповідно
до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право
на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за
перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу
підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого
документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Як
було зазначено вище факт складення товарно-транспортної накладної (CMR), а
відповідно і укладення договору перевезення, підтверджується її копією, наданою
Чопською митницею. Покладені на перевізника вказаною нормою обов'язки виконані,
в той час , як обов'язки покладені на іншу сторону залишаються не виконаними.

6.Суд
відхиляє доводи відповідача щодо відсутності підстав для оплати перевезення у
зв'язку з відсутністю оригіналу товарно-транспортної накладної (CMR), оскільки
ст. 909 Цивільного кодексу України
визначає, що оплата здійснюється по факту перевозки і передачі вантажу,
а не по факту передачі оригіналів документів. Товарно-транспортна накладна
(CMR) не має статусу документа, що підтверджує безумовне зобов'язання за ним
(як наприклад, вексель). Неповернення товарно-транспортної накладної (CMR) чи
непідписання її після розвантаження чи втрата або знищення її з будь-яких інших
мотивів не можуть бути безумовним свідченням невиконання договору перевезення.

Відповідач,
як замовник послуг і як особа зобов'язана у договорі перевезення здійснити
оплату, повинен був самостійно врегулювати питання взаємовідносин із ТОВ
«Інтеравто», ОСОБА_2. та можливими іншими учасниками цього перевезення, яких
відповідач не називає з тих мотивів, що дане питання його не цікавить і не
повинно цікавити (з чим суд принципово не погоджується), проконтролювати його
отримання і знати усі деталі, які пов'язані з перевезенням (як організатор
перевезення та замовник послуг перевізника). Невиконання цих обов'язків не може
бути підставою звільнення від виконання взятого на себе обов'язку за Договором
щодо оплати здійсненого перевезення вантажу. При цьому суд повторно підкреслює
ту обставину, що відповідно до ст.4 вищеназваної «Конвенции о договоре
международной дорожной перевозки грузов»від 19.05.1956, відсутність
товарно-транспортної накладної не відображається на існуванні чи дійсності
договору перевозки.

Що
стосується оцінки факту наявності підпису ОСОБА_2. на товарно-транспортній
накладній (CMR), то суд виходить із вимог ст. 33 Господарського процесуального
кодексу України, згідно з якою кожна сторона доводить ті обставини, на які
посилається. Так, належність підписів на них ОСОБА_2 не спростована будь-якими
доказами (це лише припущення, яке суд не приймає), позивачем надано докази
отримання вантажу (товарно-транспортна накладна /CMR/, акт приймання передачі,
ВМД), в той час як відповідачем будь-яких доказів не надано, тому суд приймає
наявні у справі докази і відхиляє нічим непідтверджені заперечення-припущення
позивача.

Решту
доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обгрунтовано вище, суд
відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

7.Таким
чином, позов підлягає задоволенню.

8.
Судові витрати у розмірі 527,07 грн. (204,53грн. витрат на оплату державного
мита, 102,27 грн. за розгляд справи в апеляційній інстанції та 102,27 грн. за
розгляд справи в касаційній інстанції, 118 грн. витрат  на
інформаційно-технічне
забезпечення  судового процесу)
підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись
ст.ст. 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, на підставі
ст.ст. 526, 909 Цивільного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити
повністю.

Стягнути
з суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (мАДРЕСА_3,
ідентифікаційний номер фізичної особи -платника податків НОМЕР_2) на користь
товариства з обмеженою відповідальністю «Госпрозрахункова фірма
«Камаз-Транс-Сервіс» (м. Рівне, вул. Київська, 64-а, ідентифікаційний код
НОМЕР_3) 20453 грн. основного боргу 527,07 грн. судових витрат -разом 20980,07
грн.

Рішення
може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського
суду.

Суддя                                                                                 Хабазня
Ю.А.