ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2008 р.

№ 28/56-08

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінформ", м. Дніпропетровськ,

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.06.2008

зі справи № 28/56-08

за позовом Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі його Дніпропетровської філії (далі –Концерн), м. Дніпропетровськ,

до товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінформ" (далі –Товариство)

про стягнення 39 812,66 грн.,

за участю представників сторін:

позивача –Річка І.В.,

відповідача –Коваленко М.С.,

ВСТАНОВИВ:

Концерн звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства 39 123,06 грн. боргу, інфляційних втрат в сумі 640,99 грн. та 48,61 грн. пені, а всього 39 812,66 грн.

Рішенням названого суду від 31.03.2008 (суддя Манько Г.В.) у позові відмовлено. Судове рішення мотивовано відсутністю у Товариства зобов’язань зі сплати коштів внаслідок недоведення позивачем факту виставлення відповідачеві необхідних рахунків на оплату.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.06.2008 (колегія суддів у складі: Чоха Л.В. –головуючий суддя, судді Сизько І.А., Тищик І.В.) рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2008 скасовано та позов задоволено. Постанову апеляційного суду мотивовано невиконанням відповідачем договірних зобов'язань зі сплати коштів.

У касаційній скарзі та письмових поясненнях до неї Товариство просить Вищий господарський суд України постанову апеляційного господарського суду зі справи скасувати внаслідок її прийняття з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а рішення місцевого суду залишити в силі.

Концерн подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив про безпідставність її доводів та просив постанову апеляційного суду зі справи залишити без змін, а скаргу –без задоволення.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Судом першої інстанції у справі встановлено, що:

- 01.01.2006 Концерном (виконавець) та Товариством (замовник) укладено договір № 11/06 (далі –Договір), предметом якого є надання телекомунікаційних послуг з технічного обслуговування обладнання замовника;

- пунктом 3.1 Договору передбачено, що вартість послуг визначається протоколом узгодження договірної ціни (додаток № 2 до Договору) і перераховується замовником до 10 числа кожного місяця, що йде за звітним;

- згідно з пунктом 5.2.3 Договору замовник зобов'язаний своєчасно оплачувати надані послуги згідно з рахунками, виставленими виконавцем відповідно до пункту 3.1.

Апеляційним господарським судом додатково встановлено, що:

- відповідно до пункту 3.2 Договору акт про виконані роботи за місяць замовник має підписати протягом доби з моменту його одержання; у випадку, якщо протягом трьох діб акт не буде підписаний замовником і замовник не повідомить виконавця про свої зауваження щодо наданих послуг, акт вважається підписаним, а послуга підтвердженою;

- акти про виконані роботи за липень, вересень та листопад 2007 року не підписано відповідачем без поважних причин;

- факт відправлення відповідачеві актів про виконані роботи, рахунків для оплати, податкових накладних за липень, вересень та листопад 2007 року підтверджується відповідними поштовими повідомленнями про отримання ним кореспонденції 10.08.2007, 01.10.2007 та 04.12.2007, а також описами вкладень (т. 1, а.с. 79-84);

- у відповідача перед позивачем наявний борг у сумі 39 123,06 грн.;

- згідно з пунктом 7.2 Договору за несвоєчасне перерахування плати за надані послуги замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення;

- розмір пені за період з 01.09.2007 по 10.12.2007 становить 48,61 грн., а інфляційні збитки - 640,99 грн.

Причиною виникнення даного спору є питання щодо наявності підстав для стягнення з відповідача боргу, інфляційних втрат та пені.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною першою статті 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частинами першою та другою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою статті 551 ЦК України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на наведене суд апеляційної інстанції, на відміну від місцевого суду, встановивши факт направлення позивачем відповідачеві актів про виконані роботи, рахунків для оплати, податкових накладних за липень, вересень та листопад 2007 року та факт невиконання відповідачем договірних зобов’язань, перевіривши розмір боргу Товариства перед Концерном, правильність нарахування пені та втрат від інфляції, дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного, а тому й не можуть бути підставами для її задоволення. Водночас посилання скаржника на відсутність у директора Дніпропетровської філії Концерну повноважень на представництво інтересів Концерну спростовується наявними в матеріалах справи довіреностями та змістом розділів Ш, ІV і VІ Положення про Дніпропетровську філію Концерну радіомовлення, радіозв’язку та телебачення (т. 1, а.с. 21, 130, 137-144).

При цьому касаційна інстанція відповідно до частини другої статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Отже, постанова апеляційного господарського суду зі справи відповідає встановленим ним фактичним обставинам, прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права і передбачені законом підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119-11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.06.2008 зі справи № 28/56-08 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінформ" –без задоволення.

Суддя В.Селіваненко

Суддя            І.Бенедисюк

Суддя Б.Львов