Господарський суд
Житомирської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "18" вересня 2008 р.

Справа № 8/692

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Давидюка В.К.

судді

за участю представників сторін

від позивача Васьківська Н.Г. довіреність від 25.06.2008 р.

від відповідача не з'явився

Розглянув справу за позовом ТОВ "Продцентр-плюс" (м. Коростень)

до Малинського споживчого товариства Малинської райспоживспілки (м.Малин)

про стягнення 2243,99 грн.

Позивач -ТОВ "Продцентр-плюс" звернувся до господарського суду зпозовом про стягнення з Малинського споживчого товариства Малинської райспоживспілки на свою користь заборгованість в сумі 2243,99грн., а саме: 1836грн.96коп. боргу згідно Договору купівлі - продажу №135 укладеного 01.03.2008р. з врахуванням 41грн.67коп. транспортних послуг, 183грн.60коп. пені, 128грн.52коп. штрафу, 79грн.82коп. інфляційних, 15грн.09коп. річних.

Представник позивача позовні вимоги підтримує в частині стягнення транспортних послуг, пені, штрафу, інфляційних та 3% річних, повідомила, що відповідач суму основного боргу сплатив, на виконання вимог ухвали суду подано оригінал Договору № 135 від 01.03.2008 р. та видаткова накладна №1954 від 13.03.2008 р., які оглянуто в судовому засіданні.

Відповідач в судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшов відзив за №76 від 09.09.08р., в якому Малинське СТ повідомило, що 12.08.08р. платіжним дорученням №1229 погасило суму боргу.

Неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, оскільки відповідач належним чином проінформований про час та місце судового засідання.

У відповідності зі ст. 75 ГПК України спір вирішується за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.03.08р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Продцентр-плюс" та Малинським споживчим товариством Малинської райспоживспілки (м.Малин) було укладено договір купівлі-продажу №135 (а.с.8-9).

Відповідно до п.1.1 Договору Продавець (позивач) зобов'язується передати у власність Покупця товар, а Покупець (відповідач) зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Згідно п.3.1 даного договору одержання товару Покупцем може здійснюватись шляхом самовивозу із складу Продавця. Пунктом 3.2 передбачено, що у разі попередньої домовленості між сторонами одержання товару Покупцем може здійснюватись шляхом доставки товару транспортом Продавця на склад Покупця, при цьому останній сплачує Продавцю транспортні послуги у розмірі 1% вартості товару.

У відповідності до п.4.2 Договору оплата товару проводиться шляхом перерахування грошей на р/рахунок продавця, або готівкою в національній валюті України. Строк оплати (п.4.3): 14 банківських днів.

На виконання умов зазначеного договору позивач поставив відповідачу товар на суму 1836грн.96коп. в тому числі 41грн.67коп. транспортних послуг.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.530 ЦК України позивач на адресу відповідача направив 04.06.08р. лист-вимогу за № 39 (а.с.13) про оплату суми боргу протягом 7 діб, однак відповідач дану вимогу залишив без відповіді.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань утворилась заборгованість перед позивачем за отриманий товар станом на 10.07.08р. в розмірі 1836грн.96коп., яка на день подачі позову до суду (28.07.08р.) не змінились.

Після надходження позовної заяви до господарського суду відповідач погасив 12.08.08р. суму боргу за товар в розмірі 1795грн.17коп., що підтверджує представник позивача в судовому засіданні, однак не сплатив транспортні витрати в розмірі 41грн.67коп.

Таким чином, заборгованість за товар відповідача на день подачі позову до суду (станом на 28.07.2008р.) становила 1795грн.17коп., а на день розгляду справи відповідач суму боргу погасив повністю, тому в цій частині суд провадження по справі припиняє на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України за відсутністю предмету позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті, основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до п.2 вказаної статті, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано за період з 02.04.08р. по 10.07.08р. інфляційні в розмірі 79грн.82коп. та 3% річних - 15грн.09коп., які підлягають до стягнення.

У відповідності до п.8.3 договору Покупець за несвоєчасну або не повну оплату Товару, сплачує пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Відповідно до п.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У відповідності до статті 3 зазначеного Закону, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивач, за неналежне виконання відповідачем свого зобов'язання нарахував на суму заборгованості відповідача за період з 02.04.08р. по 10.07.08р. 183грн.60коп. пені.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки встановлюється договором або актом цивільного законодавства, при цьому розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі; сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 6 ЦК України встановлена свобода договору, яка може проявлятися у тому, що сторони у договорі можуть відступати від положень актів законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 627, 629 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Розмір пені, який передбачений сторонами у п. 8.3 договору не суперечить законодавству, виражає волю сторін, а тому нарахування пені на заборгованість повинна проводитись виходячи із умов договору.

За прострочку в оплаті, у відповідності до п. 8.3 Договору, позивачем нараховано пеню у розмірі 0,1% від вартості товару, за кожен день прострочення, що становить за період з 02.04.08р. по 10.07.08р. 183грн.60коп., яка підлягає до стягнення.

Частиною 2 пункту 8.3 договору передбачено, що у випадку прострочення оплати товару понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості. У відповідності до розрахунку позивача за період з 02.04.08р. по 10.07.08р. нараховано штраф у розмірі 128грн.52коп., який підлягає до стягнення.

Ст. 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Продцентр-плюс" обґрунтовані, підтверджуються належними доказами та підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з Малинського споживчого товариства Малинської райспоживспілки 448грн.70коп., а саме: 41грн.67коп. транспортних послуг, 183грн.60коп. пені, 15грн.09коп. 3% річних, 79грн.82коп. інфляційних втрат, 128грн.52коп. штрафу.

В частині стягнення 1795грн.17коп. суми боргу суд провадження по справі припиняє на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України за відсутністю предмету позову.

Судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 173, ч. 1 ст. 175 ГК України, ст. 525, 526, п.3 ст. 549 ,п.1 ст. 625 ЦК України, Закону України " Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.96р. №543/96-ВР, керуючись ст.ст.33, 44, 49, п.1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1 Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Малинського споживчого товариства Малинської райспоживспілки (Житомирська область, м.Малин, вул.Грушевського, 11; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Продцентр-плюс" (Житомирська область, м.Коростень, вул.Красіна, 3; ) 41грн.67коп. транспортних послуг, 183грн.60коп. пені, 15грн.09коп. 3% річних, 79грн.82коп. інфляційних втрат, 128грн.52коп. штрафу, 102грн. в повернення витрат по сплаті державного мита, 118грн. в повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Припинити в частині стягнення 1795грн.17коп. суми боргу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення "__"____"2008"

Суддя

Давидюк В.К.

Віддрукувати: 3 прим.

1 - в справу

2 - 3 - сторонам