ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.08
Справа№ 28/57 А

За
позовом: Суб”єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1,  м. Львів

до
відповідача:
Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова, м. Львів

про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від  27.07.2007 року №/0/17093

Суддя   Морозюк А.Я.

Секретар
судового засідання

Онишко
І.Р.

м.Львів,
вул.Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін

Від
позивача: ОСОБА_2.
-представник

Від
відповідача:
Мельничук В.А. -головний державний податковий інспектор, Солодкий В.В. -старший
державний податковий
ревізор-інспектор

Позов заявлено Суб”єктом
підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м. Львова про визнання протиправним рішення
ДПІ у Шевченківському районі м. Львова, визнання нечинним  висновку про донарахування ПДВ, визнання
нечинним податкового повідомлення-рішення від
27.07.2007 року №/0/17093.

Заявою про уточнення позовних вимог
від 14.03.2008 року (вх.№6392 від 18.03.2008 року) позивач уточнив позовні
вимоги, просить суд визнати податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова від
27.07.2007 року №/0/17093 недійсним. Копію вказаної заяви
вручено представнику відповідача в попередньому судовому засіданні 27.03.2008
року під розписку.

В
судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, наведених у
по зовній заяві (з урахуванням уточнених позовних вимог), заяві, доповненні до
заяви та поясненні, позивач просить суд визнати недійсним податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від  27.07.2007 року №/0/17093.

Представники
відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, наведених у
поданому суду письмовому запереченні на позовну заяву, відповідач просить
суд  відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Постанову
в повному обсязі складено 21.04.2008 року.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та
оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова проведено виїзну планову документальну
перевірку Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 10.08.2004
року  по 31.03.2007 року.

За
результатами перевірки складено Акт від 20.07.2007 року №1282/98/17-3/НОМЕР_1,
в якому встановлено, зокрема, порушення п.п. 7.2.1, п.п 7.2.6  п. 7.2, п.п. 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.7.1 п. 7.7
ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року  №168/97-ВР (із змінами та доповненнями), п.
18 Порядку  заповнення  податкової накладної, затвердженого
наказом  ДПА України №165 від  30.05.1997 року (зі змінами) та
зареєстрованого  в Міністерстві  юстиції України 23.06.1997 року за 3233/2037,
внаслідок  чого  донараховано
податку на додану вартість  в сумі
18053 грн.

На
підставі зазначеного Акту перевірки ДПІ у Шевченківському районі м. Львова
прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.07.2007 року
№/0/17093, яким позивачу визначено суму податкового зобов”язання за
платежем податок на додану вартість в розмірі 18053 -основного платежу та
9026,50 грн -штрафних (фінансових) санкцій, всього 27079 грн.

При
прийнятті постанови суд виходив з
наступного.

Відповідно
до п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” від
03.04.1997 року  №168/97-ВР (із змінами
та доповненнями, в редакції станом на час існування описаних в Акті перевірки
правовідносин),  платник податку
зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені
окремими рядками: порядковий номер податкової накладної; дату виписування податкової
накладної; повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на додану вартість;  податковий номер платника податку (продавця
та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси
фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;  опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг)
та їх кількість (обсяг, об'єм);  повну повну
або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача; ціну продажу
без врахування податку;  ставку податку
та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням податку.

Згідно
із п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 зазначеного Закону, податкова накладна видається
платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та
є підставою для нарахування податкового кредиту.

Відповідно
до п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, не
підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені
податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами
згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). Відповідно до п.п.7.2.4 пункту 7.2.
ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, право на нарахування
податку та складання податкових накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону.

Інші
недоліки у формі податкової накладної, зокрема, неповнота або незазначення
відомостей, визначених у п.п. 7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на
додану вартість”, можуть бути підставою позбавлення сили належного доказу цієї
накладної у разі, коли сумніви щодо вказаних відомостей не були усунуті під час
розгляду спору (відповідає викладеному у п.1.8 Рекомендацій Вишого
господарського суду України від 09.12.2004 року № 04-5/3358).

Недоліки
в заповненні податкових накладних, виявлені ДПІ в результаті перевірки
позивача, зокрема, відсутність податкової адреси фізичної особи (покупця),
зареєстрованої  як платник  податку на додану вартість, не свідчили про
їх неналежність та недопустимість як доказів. Ці податкові накладні (при їх
оцінці в сукупності з іншими доказами) можуть бути підставою для висновку суду
про можливість ідентифікації контрагентів позивача, про достовірність
підтвердження фактичності здійснення господарських операції, сплати ПДВ та його
сум.

Недотримання
позивачем порядку, встановленого  п.п.
7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону (в частині подання заяви до відповідного органу
державної податкової служби),  не є
підставою  для  висновку
про неправомірність віднесення
понесених  позивачем витрат до
податкового  кредиту та не свідчить про
обґрунтованість рішення податкового органу, так як відповідно до  п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону підставою
для  відповідальності  платника
податку є непідтвердження  сум
податку, включеного  до податкового
кредиту, на момент перевірки платника податку.

Згідно
із п.п 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”,
датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт,
послуг).

Отже,
Закон України „Про податок на додану вартість”
не пов”язує  право будь-якого
суб”єкта підприємництва  на
виникнення  податкового кредиту з ПДВ із
заповненням  за певною формою податкових
накладних, лише  пов”язуючи таке право
виключно  із фактами сплати  коштів у оплату  товарів (робіт, послуг) чи  отриманням
податкових накладних,  що у даному
випадку і мало місце.

В
матеріалах справи наявні копії всіх податкових накладних, на підставі яких
позивачем було віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ в загальному
розмірі 18053 грн, а саме: податкова накладна від 12.10.2005 року №5678,
виписана ЗАТ „Нива” на суму 23626,04 грн(в т.ч. ПДВ 3937,67 грн.); податкова
накладна від 12.10.2005 року №17376, виписана ЗАТ „Луганськмлин” на суму
5766,49 грн (в т.ч. ПДВ 961,08 грн.); податкова накладна від 12.10.2005 року
№17377, виписана ЗАТ „Луганськмлин” на суму 3259,99 грн (в т.ч. ПДВ 543,33
грн.); податкова накладна від 15.11.2005 року №19637, виписана ЗАТ
„Луганськмлин” на суму 3911,99 грн (в т.ч. ПДВ 652 грн.); податкова накладна
від 15.11.2005 року №19638, виписана ЗАТ „Луганськмлин” на суму 3548,50 грн (в
т.ч. ПДВ 591,42 грн.); податкова накладна від 16.12.2005 року №21477, виписана
ЗАТ „Луганськмлин” на суму 841,50 грн (в т.ч. ПДВ 140,25 грн.); податкова
накладна від 16.12.2005 року №21478, виписана ЗАТ „Луганськмлин” на суму
8149,98 грн (в т.ч. ПДВ 1358,33 грн.); податкова накладна від 31.01.2006 року
№1231, виписана ЗАТ „Луганськмлин” на суму 3159 грн (в т.ч. ПДВ 526,50 грн.);
податкова накладна від 31.01.2006 року №1232, виписана ЗАТ „Луганськмлин” на
суму 8149, 98 грн (в т.ч. ПДВ 1358,33 грн.); податкова накладна №5220 від  09.11.2006 року виписана ЗАТ „Нива” на суму
29316,37 грн (в т.ч. ПДВ 4886,06 грн.); податкова накладна №5221 від  09.11.2006 року виписана ЗАТ „Нива” на суму
18587,72 грн (в т.ч. ПДВ 3097,95 грн.).

В
податкових накладних, виписаних ЗАТ „Нива” та ЗАТ „Луганськмлин”, міститься
інформація, яка дає повну можливість ідентифікувати як фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1, так і її контрагентів ЗАТ „Нива” та ЗАТ „Луганськмлин”.

Також
в матеріалах справи наявні платіжні доручення, які підтверджують оплату
позивачем вартості отриманої продукції(послуг) та сум ПДВ в складі її вартості
своїм контрагентам - ЗАТ „Нива” та ЗАТ „Луганськмлин” згідно виписаних податкових
накладних.

Як
вбачається із матеріалів справи, контрагенти позивача, що виписували
вищевказані податкові накладні (ЗАТ „Нива” та ЗАТ „Луганськмлин”),
зареєстровані як платники ПДВ (свідоцтва про реєстрацію платниками ПДВ, копії
наявні в матеріалах справи). ЗАТ „Нива” та ЗАТ „Луганськмлин” відобразили
сплачені їм позивачем у складі вартості товарів(робіт, послуг) суми ПДВ та
віднесли ці суми ПДВ до своїх податкових зобов”язань по ПДВ, що засвідчено
у  реєстрах отриманих та виданих
податкових накладних та  податкових
деклараціях з податку на додану вартість ЗАТ „Нива” та ЗАТ „Луганськмлин”
(копії, засвідчені  ЗАТ „Нива” та ЗАТ
„Луганськмлин”, наявні в матеріалах справи).

Таким
чином, матеріалами справи повністю підтверджується наявність у позивача податкових
накладних ЗАТ „Нива” та ЗАТ „Луганськмлин”, включення цими контрагентами (ЗАТ
„Нива” та ЗАТ „Луганськмлин”) сум ПДВ згідно виписаних податкових накладних до
складу своїх податкових зобов'язань по ПДВ відповідних податкових періодів,
сплата позивачем своїм контрагентам (ЗАТ „Нива” та ЗАТ „Луганськмлин”) сум ПДВ
у складі вартості товарів(робіт,послуг). Іншими словами, матеріали справи
повністю ідентифікують позивача та його контрагентів, достовірно підтверджують
фактичність здійснення господарських операції, сплату ПДВ та його сум.

Матеріалами
справи спростовується твердження відповідача про відсутність підпису особи, яка
склала податкову накладну, у податковій накладній від 12.10.2005 року №5678,
виписаній ЗАТ „Нива” на суму 23626,04 грн(в т.ч. ПДВ 3937,67 грн.). Окрім
цього, фактичність здійснення операції по даній податковій накладній та сплата
ПДВ по ній повністю підтверджується матеріалами справи, про що уже зазначалося
вище.

Також
матеріалами справи спростовується твердження відповідача про відсутність
виписаних ЗАТ «Нива»податкових накладних №5520 від  09.11.2006 року на суму 29316,37 грн (в т.ч.
ПДВ 4886,06 грн.) та  №5521 від
09.11.2006 року на суму 18587,72 грн (в т.ч. ПДВ 3097,95 грн.), так як з
матеріалів справи вбачається наявність податкових накладних ЗАТ «Нива»№5220
від  09.11.2006 року на суму 29316,37 грн
(в т.ч. ПДВ 4886,06 грн.) та №5221 від
09.11.2006 року на суму 18587,72 грн (в т.ч. ПДВ 3097,95 грн.). Мала місце
лише помилка в номерах цих податкових накладних в реєстрі отриманих та виданих
податкових накладних позивача за 2006 рік, а саме, замість «5220»зроблений
запис «5520», замість номера «5221»зроблений запис «5521». З огляду на те, що
фактичність здійснення операцій по даних податкових накладних та сплата ПДВ по
них повністю підтверджується матеріалами справи, помилка в одній цифрі номера в
реєстрі  отриманих та виданих податкових
накладних позивача не може розглядатися як підстава для зняття сум ПДВ по цих
податкових накладних з податкового кредиту позивача.

З
огляду на все вищенаведене, донарахування відповідачем позивачу в оспорюваному
податковому повідомленні-рішенні суми основного платежу по ПДВ в розмірі 18053
грн та застосування штрафних санкцій з цієї суми, є неправомірним і
безпідставним. Відтак, суд дійшов до висновку про те, що позовна вимога є
обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Згідно
із ст. 162 КАС України, суд вправі постановою визнати протиправним рішення
суб'єкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і
скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення. Суд також може
прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод чи
інтересів суб'єкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку
суб'єктів владних повноважень.

Суд
дійшов до висновку, що задоволення позовної
вимоги шляхом визнання спірного податкового повідомлення-рішення ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова від 27.07.2007 року №/0/17093
нечинним забезпечить позивачу  захист
його прав, свобод та інтересів від порушення з боку суб'єкта владних
повноважень - ДПІ у Шевченківському районі м. Львова.

Судові
витрати в сумі 3 грн 40 коп судового збору присуджуються з Державного бюджету
України на користь позивача.

Керуючись
ст.ст. 69-71,86,87,94,98,158,160,162,163,167 та п.3, п. 6 Прикінцевих та
перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (із змінами
та доповненнями), господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задоволити
повністю.

2.          Визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від  27.07.2007 року №/0/17093.

3.          Стягнути з Державного бюджету України
на користь Суб”єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 3 грн 40 коп судового збору.

Постанова
набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Постанова
може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суддя
Морозюк А.Я.