ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2008 Справа № 19/62-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Неклеси М.П. (доповідач)

суддів: Павловського П.П, Швеця В.В.

при секретарі судового засідання: Пруднікової Г.В.

за участю представників від:

позивача: Балацун В.І., довіреність №12 від 20.05.08, представник;

представники відповідача та 3-ої особи у судове засідання не з"явились, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Криворізької міської ради на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2008р. у справі № 19/62-08

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Окленд”, м.Кривий Ріг

до Криворізької міської ради, м.Кривий Ріг

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради “Криворізьке бюро технічної інвентаризації”, м.Кривий Ріг

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

У травні 2008р. в господарський суд Дніпропетровської області звернулось з позовом товариство з обмеженою відповідальністю “Окленд” до Криворізької міської ради, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: КП ДОР “Криворізьке БТІ” про визнання права власності на самочинно прибудовані будівлі до основних : блок гаражів “Д” площею 257,9 м2, гараж-майстерня “Ж” площею 43,2 м2, магазин-склад “К-1” площею 132,7 м2, навіс “к” площею 10,8 м2, прибудова “а1” площею 19,1 м2, тамбур “б” площею 1,9 м2, склад “З” площею 120,7 м2, вбиральня “И” площею 1,2м2, перепланований склад “В” в адміністративну будівлю зі зміною площі забудови до 69м2, які розташовані за адресою: вул.Толбухіна, буд.39, м. Кривий Ріг, 50014.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2008р. (суддя Петренко І.В.) позов задоволено частково, визнано право власності на всі будівлі, зазначені в позовних вимогах, крім навісу “к” площею 10,8 м2, оскільки навіс не має фундаменту та не підлягає реєстрації у встановленому порядку.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з’ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати в повному обсязі та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає рішення суду правомірним, а апеляційну скаргу відповідача необгрунтованою, просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

На адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду 04.08.2008р. надійшов лист від третьої особи з проханням розглянути справу за відсутності їх представника, в зв’язку з зайнятістю останнього в іншому судовому засіданні. Також в листі третя особа зазначила, що при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника третьої особи.

На адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду 19.08.2008р. від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку із зайнятістю представника в іншому судовому засіданні.

Розглянувши заявлене клопотання, колегія суддів залишає його без задоволення, оскільки відповідач не був позбавлений можливості доручити ведення даної справи іншому представнику, на підставі чого колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам діючого законодавства, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що позивач фактично знаходиться на земельній ділянці та є землекористувачем, а також фактично володіє частиною нерухомого майна, яке зареєстроване в БТІ свідоцтвом від 10.10.2000р. №1270.

З такими висновками апеляційна інстанція погодитись не може з огляду на наступне.

Частина 1 статті 116 ЗК України передбачає, що юридичні особи набувають права користування земельними ділянками із земель державної або

комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або

органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень,

визначених цим Кодексом.

Стаття 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого

самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що тимчасовою угодою про сплату за фактичне користування земельної ділянки №61/5 від 12.06.2007р. Криворізька міська рада в особі секретаря домовилась з позивачем ( як фактичного землекористувача земельною ділянкою площею 5000 м2 за адресою: вул.Талбухіна, 39, м.Кривий Ріг) про сплату останнім щомісяця 1278,70 грн. за фактичне користування зазначеною земельною ділянкою з моменту укладення угоди по 30.06.2008р. (а.с.16)

В абзаці 3 цієї угоди сторони погодили, що “фактичний землекористувач” (позивач), визнаючи відсутність у нього документів, які посвідчують отримання від “Розпорядника земель” (відповідача) права користування земельною ділянкою в період з 10.05.2007р. по дату укладення цієї угоди –30.06.2008р. сплачує до місцевого бюджету 1278,70грн. на місяць.

Відповідно до статті 125, 126 ЗК України право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Приступати до використання

земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Таким чином, позивач користувався земельною ділянкою без договору оренди як це передбачено земельним законодавством.

Незважаючи на відсутність у позивача договору оренди, останній здійснив самовільне будівництво споруд саме на земельній ділянці, яка не була надана йому в оренду.

Згідно статті 376 ЦК України самочинне будівництво - це житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. (відсутність у забудовника документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою; будівництво як без дозволу на будівництво, передбаченого ст. 24 Закону України “Про планування і забудову територій”, так і без дозволу на виконання будівельних робіт, передбаченого ст. 29 зазначеного Закону).

Колегією суддів встановлено, що позивачу, у відповідності до земельного законодавства, не надавалась у користування спірна земельна ділянка, на якій він здійснив самочинне будівництво, про що свідчить відсутність правовстановлюючих документів, а саме: договору оренди земельної ділянки.

На підставі чого, позивач не мав права на свій розсуд розпоряджатися цією земельною ділянкою, а отже здійснювати будь-які забудови, які, крім іншого, не погоджені з санітарними, технічними, пожежними, екологічними та іншими органами (позивач не надав довідки ні відділу архітектури, ні пожежної служби, ні санітарно-епідеміологічної служби про те, що самочинно збудовані об’єкти відповідають державним будівельним та санітарним нормам і правилам).

Частина 3 статті 376 ЦК України встановлює, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці за умови надання цієї земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Оскільки позивач не оформив належним чином право на земельну ділянку під самочинною забудовою, суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов та визнав право власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Посилання суду на те, що майно позивача зареєстроване в державному реєстрі, спростовуються матеріалами справи (а.с.17) –Криворізьке БТІ посвідчило комплекс лише частини будівель, які позивач придбав за договором купівлі-продажу від 20.09.2000р. за адресою: вул.Толбухіна, 39, м.Кривий Ріг та складаються з блоку гаражів “А” площею 272,2 м2 , складу “Б” площею 94, 7 м2, складу “В” площею 46,8 м2, гаражу “Г” площею 32,5 м2. (а.с.15)

Однак зазначені будівлі не є предметом даного спору, оскільки саме до них (основних будівель, які набуті у встановленому законом порядку) були самовільно прибудовані, без оформлення відповідної документації, блок гаражів “Д” площею 257,9 м2, гараж-майстерня “Ж” площею 43,2 м2, магазин-склад “К-1” площею 132,7 м2, навіс “к” площею 10,8 м2, прибудова “а1” площею 19,1 м2, тамбур “б” площею 1,9 м2, склад “З” площею 120,7 м2, вбиральня “И” площею 1,2м2, перепланований склад “В” в адміністративну будівлю зі зміною площі забудови до 69м2, які розташовані також за адресою: вул.Толбухіна, буд.39, м. Кривий Ріг, 50014.

Технічний висновок по незалежній оцінці самовільно збудованого нерухомого майна №13, складений 21.04.2008р. судовим будівельно-технічним експертом Кучею Н.К. (а.с.20-30) колегія суддів не бере до уваги відповідно до частини 5 статті 42 ГПК України: висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим

і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу Криворізької міської ради слід задовольнити, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2008р. скасувати.

Керуючись ст.ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької міської ради - задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2008р. у справі №19/62-08 - скасувати.

Товариству з обмеженою відповідальністю “Окленд” відмовити у задоволенні позову про визнання права власності на самочинно збудовані будівлі: блок гаражів “Д” площею 257,9 м2, гараж-майстерня “Ж” площею 43,2 м2, магазин-склад “К-1” площею 132,7 м2, прибудова “а1” площею 19,1 м2, тамбур “б” площею 1,9 м2, склад “З” площею 120,7 м2, вбиральня “И” площею 1,2м2, перепланований склад “В” в адміністративну будівлю зі зміною площі забудови до 69м2, навіс “к” площею 10,8 м2, які розташовані за адресою: вул.Толбухіна, буд.39, м. Кривий Ріг, 50014.

Головуючий суддя                                                              М.П.Неклеса

Суддя                                                             П.П.Павловський

Суддя В.В.Швець