ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №09/3280а

"28" серпня 2008 р., 09 год. 55 хв.           м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Курченко Н.М.,

при секретарі –Мирошниченко Б.В.

за участю представників сторін: позивача –Рогачевська Т.В., Суденко С.П. за довіреностями, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком»в особі Черкаської філії ВАТ «Укртелеком»до Черкаського обласного управління у справах захисту прав споживачів про визнання протиправним акту перевірки та скасування припису, -

ВСТАНОВИВ :

Подано адміністративний позов, у якому позивач просить визнати протиправним акт №000487 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 23 червня 2008 року та скасувати припис від 23 червня 2008 року Черкаського обласного управління у справах захисту прав споживачів, винесений на підставі акту №000487 перевірки від 23 червня 2008 року.

Позовні вимоги мотивовані наступним:

- висновки акту перевірки та припис порушують норми ст.179 Господарського кодексу України, ст.628 Цивільного кодексу України, ст.ст. 18, 63 Закону України «Про телекомунікації», а також ґрунтуються на неправильному застосуванні ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів», виконання припису призведе до порушення позивачем вимог чинного законодавства;

- філія позивача укладає договори зі споживачами за формою, визначеною Типовим договором про надання послуг електрозв’язку, затвердженого наказом Державного комітету зв’язку та інформатизації України від 13.07.1999 року №10 та зареєстровано в Міністерстві юстиції 30.08.1999 року за №584/3877, отже є обов’язковим для застосування;

- при укладенні договору на основі типового договору сторони не можуть відступати від змісту Типового договору і мають право лише конкретизувати його умови;

- після прийняття Закону України «Про телекомунікації»та затвердження Постановою Кабінету Міністрів від 09.08.2005 року №720 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг? ВАТ «Укртелеком»зверталось за роз’ясненнями до компетентних органів щодо подальшого застосування Типового договору, окремі положення якого не відповідали зазначеним вище нормативним документам;

- відповідно до листа Державного департаменту з питань зв’язку та інформатизації України Міністерства транспорту та зв’язку України від 23.01.2006 року №302/3-03-27 на теперішній час при укладанні та переоформленні договорів зі споживачами необхідно використовувати Типовий договір про надання послуг електрозв’язку, затвердженого наказом Державного комітету зв’язку та інформатизації України від 13.07.1999 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції 30.08.1999 року за №584/3877;

- порядок дії Укртелекому з припинення надання телекомунікаційних послуг у зв’язку з їх несплатою споживачем, має відбуватись відповідно до вимог п.110 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг;

- згідно ст.5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов’язків, що виникли з моменту набрання чинності;

- жодного факту обмеження прав споживачів щодо отримання достовірної, доступної та своєчасної інформації, передбаченої ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів»від 01.12.2005 року №3161-ІУ (далі –ЗУ «Про захист прав споживачів») відповідачем не встановлено, в акті перевірки не зазначено та документально не підтверджено;

- до компетенції позивача не входить скасування Типового договору або приведення його умов до діючого законодавства України;

- покладення відповідачем на ВАТ «Укртелеком»обов’язку приведення положень Типового договору у відповідність до діючого законодавства є втручанням в повноваження НКРЗ та порушенням ст.ст. 18, 63 Закону України «Про телекомунікації»;

- на виконання вимог ст.15 ЗУ «Про захист прав споживачів»у всіх місцях продажу телекомунікаційних послуг та у куточках споживачів розміщена повна інформація щодо порядку отримання та надання телекомунікаційних послуг, отже забезпечено належне інформування споживачів;

- отже припис відповідача є необґрунтованим та таким, що порушує вимоги законодавства.

Відповідач письмових заперечень на адміністративний позов не подав, в судове засідання представника вдруге не направив, хоча був повідомлений про час і місце розгляду справи в установленому порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення ухвал суду уповноваженій особі відповідача 08.07.2008 року та 05.08.2008 року. Нез’явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

На підставі ст.ст. 71, 128 КАС України справу вирішено за наявними в ній доказами.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

23 червня 2008 року службовими особами відповідача проведена перевірка дотримання законодавства про захист прав споживачів ЧФ ВАТ «Укртелеком», за результатами якої складений акт перевірки без номеру.

Перевіркою встановлено, що відповідно до п.110 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», затверджених постановою КМУ від 09.08.2005 року №720, а саме: у разі несплати отриманих послуг у встановлений строк абоненту надсилається письмове попередження із зазначенням строку сплати. Якщо протягом 10 днів після зазначеного попередження строку не надійшло підтвердження про оплату, оператор має право скоротити перелік послуг або припинити надання послуг, що суперечить договору (типовому), затвердженого наказом Держкомітету зв’язку та інформатизації України від 13.07.1999 року №10 п.2.2.4, п.2.2.5, де вказано, що якщо споживачеві неможливо вручення повідомлення через його відсутність тимчасово відключити телефон до звернення споживача до бюро ремонту для з’ясування обставин, чим обмежено права споживачів щодо отримання достовірної та доступної, своєчасної інформації, передбаченої ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів»від 01.12.2005 року №3161-ІУ.

На підставі результатів перевірки з метою припинення порушень законодавства про захист прав споживачів, керуючись ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів»відповідач в особі його службових осіб, які проводили перевірку, керівнику господарюючого суб’єкта, направлений припис, у якому вказано на зобов’язання усунути недоліки, що зазначені в акті перевірки, в тому числі припинити порушення законодавства «Про захист прав споживачів», про виконання цього припису письмово (з відповідним документальним підтвердженням) доповісти Черкаському обласному управлінню у справах захисту прав споживачів до 02 липня 2008 року, розгляд припису про виявлені порушення буде розглянуто в управлінні за Вашою участю 02 липня 2008 року (дата припису, дата та номер акту перевірки, до якого він відноситься, інші заборони та зобов’язання у приписі не зазначені).

23 червня 2008 року акт та припис підписаний представником господарюючого суб’єкта Костюк М.С. із запереченнями, які відповідачем не розглянуті.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відносини між споживачами товарів, робіт, послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, права споживачів, а також механізм його захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регулює спеціальний Закон України «Про захист прав споживачів»від 15 грудня 1993 року №3682-ХІІ, викладений у новій редакції згідно Закону України від 01 грудня 2005 року №3161-ІУ (далі вживається скорочено –ЗУ «Про захист прав споживачів»).

Діяльність органів влади у сфері захисту прав споживачів регулює розділ ІУ даного Закону. Серед повноважень територіального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів, до якого відноситься відповідач, серед інших прав, передбачених ст.26 ЗУ «Про захист прав споживачів», передбачене право перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів. Порядок проведення таких перевірок визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів. Проводити також контрольні перевірки правильності розрахунків із споживачами за реалізовану продукцію. Порядок проведення таких перевірок визначається Кабінетом Міністрів України. Результати перевірок суб’єктів господарювання службовими особами територіальних органів у сфері захисту прав споживачів оформляються відповідними актами.

Наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 14 березня 2003 року №42 «Про підвищення ефективності роботи державних органів у справах захисту прав споживачів при здійсненні перевірок суб'єктів господарської діяльності»(далі - Наказ) встановлено, що державні органи у справах захисту прав споживачів проводять:

- планові перевірки додержання суб'єктами господарської діяльності сфери торгівлі, громадського харчування і послуг якості товарів (робіт, послуг), додержання обов'язкових вимог щодо безпеки товарів (робіт, послуг), а також додержання правил торгівлі та надання послуг на підставі затвердженого начальником управління щоквартального плану проведення перевірок;

- позапланові перевірки діяльності суб'єктів господарської діяльності здійснюються виключно на підставі отриманих від споживачів скарг про порушення такими суб'єктами вимог законодавства про захист прав споживачів.

У акті перевірки відсутні посилання на характер перевірки, її мета та підстави для проведення. Отже, виходячи з вищенаведених норм законодавства про захист прав споживачів, перевірка відповідача є протиправною в силу порушенням ним встановленого порядку її проведення та використання наданих законом повноважень для цього.

У разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за правопорушення, визначені ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до Статуту ВАТ «Укртелеком», затвердженого рішенням загальних зборів товариства від 20 квітня 2005 року (протокол №4), метою діяльності товариства є задоволення суспільних потреб в телекомунікаційних послугах, одержання прибутку від усіх видів діяльності, дозволених діючим законодавством, основним видом його діяльності є надання послуг телефонного зв’язку, що є видом телекомунікаційних послуг.

Таким чином, позивач є суб’єктом надання телекомунікаційних послуг.

Правова основа діяльності у сфері телекомунікацій встановлена спеціальним Законом України «Про телекомунікації» від 18 листопада 2003 року № 1280-IV, зі змінами і доповненнями (далі скорочено –ЗУ «Про телекомунікації). Згідно Прикінцевих положень цього Закону до приведення нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом чинні нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Метою ЗУ «Про телекомунікації»є забезпечення повсюдного надання телекомунікаційних послуг достатніх асортименту, обсягу та якості шляхом обмеженого регулювання ринкових відносин для сприяння ефективному функціонуванню відкритого і справедливого конкурентного ринку. Закон визначає засади захисту прав споживачів та контролю за ринком телекомунікацій з боку держави (ст.2 ЗУ «Про телекомунікації»).

Сфера телекомунікацій є складовою частиною галузі зв'язку України. Телекомунікації є невід'ємною частиною виробничої та соціальної інфраструктури України і призначені для задоволення потреб фізичних та юридичних осіб, органів державної влади в телекомунікаційних послугах (ст.3 ЗУ «Про телекомунікації).

Законодавство України про телекомунікації складається з Конституції України, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері (ст.4 ЗУ «Про телекомунікації).

Дія цього Закону поширюється на відносини суб'єктів ринку телекомунікацій щодо надання та отримання телекомунікаційних послуг і використання телекомунікаційних мереж загального користування. Дія цього Закону не поширюється на телекомунікаційні мережі, що не взаємодіють з телекомунікаційними мережами загального користування, за винятком їх використання в умовах надзвичайної ситуації, надзвичайного та воєнного стану (ст.5 ЗУ «Про телекомунікації).

Цей Закон також визначає повноваження держави щодо управління та регулювання зазначеної діяльності, а також права, обов'язки та засади відповідальності фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у даній діяльності або користуються телекомунікаційними послугами.

Державне управління у сфері телекомунікацій врегульовано главою 2 ЗУ «Про телекомунікації».

Ухвалення державної політики та законодавче забезпечення державного управління і регулювання у сфері телекомунікацій здійснює Верховна Рада України.

Державне управління у сфері телекомунікацій здійснюють: Кабінет Міністрів України; центральний орган виконавчої влади в галузі зв'язку; інші органи виконавчої влади відповідно до закону (ст.13 ЗУ «Про телекомунікації»).

Метою регулювання у сфері телекомунікацій є максимальне задоволення попиту споживачів на телекомунікаційні послуги, створення сприятливих організаційних та економічних умов для залучення інвестицій, збільшення обсягів послуг та підвищення їх якості, розвитку та модернізації телекомунікаційних мереж з урахуванням інтересів національної безпеки (ст.16 ЗУ «Про телекомунікації»).

Органом регулювання у сфері телекомунікацій є Національна комісія з питань регулювання зв'язку (НКРЗ), яка утворюється відповідно до законодавства України. НКРЗ є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, який підконтрольний Президенту України. НКРЗ діє на підставі Положення про Національну комісію з питань регулювання зв'язку, розробленого відповідно до законодавства і затвердженого Президентом України (ст.17 ЗУ «Про телекомунікації»).

Споживач телекомунікаційних послуг (споживач) - юридична або фізична особа, яка потребує, замовляє та/або отримує телекомунікаційні послуги для власних потреб (ст.1 ЗУ «Про телекомунікації»).

Права споживачів під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг, встановлені ст.32 ЗУ «Про телекомунікації», серед яких право на:

1) державний захист своїх прав;

2) вільний доступ до телекомунікаційних послуг;

3) безпеку телекомунікаційних послуг;

4) вибір оператора, провайдера телекомунікацій;

5) вибір виду та кількості телекомунікаційних послуг;

6) безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій вичерпної інформації щодо змісту, якості, вартості та порядку надання телекомунікаційних послуг;

7) своєчасне і якісне одержання телекомунікаційних послуг;

8) отримання від оператора, провайдера телекомунікацій наявних відомостей щодо наданих телекомунікаційних послуг;

9) обмеження оператором, провайдером телекомунікацій доступу споживача до окремих видів послуг на підставі його власної письмової заяви;

10) повернення від оператора, провайдера телекомунікацій невикористаної частки коштів у разі відмови від передплачених телекомунікаційних послуг у випадках і в порядку, визначених правилами надання і отримання цих послуг;

11) відмову від телекомунікаційних послуг у порядку, встановленому договором про надання телекомунікаційних послуг;

12) відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання чи неналежного виконання оператором, провайдером телекомунікацій обов'язків, передбачених договором із споживачем чи законодавством;

13) оскарження неправомірних дій операторів, провайдерів телекомунікацій шляхом звернення до суду та уповноважених державних органів;

14) відмову від оплати телекомунікаційної послуги, яку вони не замовляли;

15) отримання відомостей щодо можливості та порядку відмови від замовленої телекомунікаційної послуги;

16) безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій рахунків за надані телекомунікаційні послуги. За особистим зверненням споживача з урахуванням технічної можливості обладнання телекомунікаційної мережі нарахована до оплати сума за надані послуги повинна бути розшифрована тільки за той розрахунковий період, до якого споживач має претензії, із зазначенням номера абонента, якого викликав споживач, виду послуги, часу початку і закінчення кожного сеансу зв'язку, обсягу наданих послуг, суми коштів до сплати за кожний сеанс зв'язку. Телекомунікаційні послуги, які надаються знеособлено (анонімно), розшифровці не підлягають;

17) інші права, визначені законодавством України та договором про надання телекомунікаційних послуг.

Нагляд за ринком телекомунікацій здійснюється шляхом: контролю за якістю телекомунікаційних послуг; перевірки додержання ліцензійних умов операторами, провайдерами телекомунікацій; контролю за додержанням суб'єктами ринку телекомунікацій законодавства, стандартів та інших нормативних актів у сфері телекомунікацій.

Для здійснення нагляду за ринком телекомунікацій у складі НКРЗ створюється Державна інспекція зв'язку (ст.19 ЗУ «Про телекомунікації).

З метою захисту прав споживачів НКРЗ співпрацює з організаціями, які представляють інтереси споживачів, забезпечує такі організації, а також самих споживачів необхідною інформацією щодо діяльності операторів, провайдерів телекомунікацій, за винятком випадків, коли ця інформація є інформацією з обмеженим доступом. Споживачі мають право звертатися до НКРЗ для вирішення будь-яких питань, що належать до її повноважень. НКРЗ розглядає ці питання і приймає рішення відповідно до своєї компетенції (ст. 21 ЗУ «Про телекомунікації»).

Таким чином, права споживачів під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг, захист прав споживачів, органи, що здійснюють контроль та нагляд за ринком телекомунікацій, їх повноваження, визначені спеціальним ЗУ «Про телекомунікації».

Позивач допустив службових осіб відповідача до перевірки, їх дії при перевірці не оспорює, але вважає протиправним складений ними акт перевірки. Оскарження дій щодо факту складення акту та його висновків, які не встановлюють для позивача будь-яких обов’язків, крім рекомендації вжити заходів щодо усунення виявлених порушень, не передбачено діючим законодавством як спосіб захисту порушених прав. Акт перевірки є доказом при вирішенні спору про скасування рішень, вимог, приписів, направлених за результатами перевірки.

Отже, позовні вимоги про визнання протиправним акт перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів не є належним матеріально-правовим способом захисту порушеного права, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.26 ЗУ «Про захист прав споживачів»відповідач має право приймати рішення про:

а) припинення суб'єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, реалізації та виробництва продукції, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів та нормативних документів, - до усунення виявлених недоліків;

б) тимчасове припинення діяльності суб'єктів господарювання сфери торгівлі (секцій, відділів), послуг, у тому числі ресторанного господарства, складів підприємств оптової і роздрібної торгівлі та організацій незалежно від форми власності, що систематично реалізують товари неналежної якості, порушують правила торгівлі та надання послуг, умови зберігання та транспортування товарів, - до усунення виявлених недоліків;

9) опломбовувати у порядку, передбаченому законодавством, виробничі, складські, торговельні та інші приміщення суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, а також несправні, з неправильними показаннями, з пошкодженим повірочним тавром або без нього, чи з таким, строк дії якого закінчився, засоби вимірювальної техніки, за допомогою яких здійснюється обслуговування споживачів, з подальшим повідомленням про це територіальних органів спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері стандартизації, метрології та сертифікації;

Припис –це рішення службової особи за результатами перевірки, який є невід’ємною частиною акта перевірки, може бути оскаржений в судовому порядку.

Спірний припис службових осіб відповідача, вручений посадовій особі філії позивача 23 червня 2008 року, не містить даних про те, до якого акту перевірки він відноситься, не зазначений склад правопорушення згідно ЗУ «Про захист прав споживачів», який повинен припинити позивач, направлений керівнику філії ВАТ «Укртелеком», як керівнику господарюючого суб’єкта.

Суб’єктами відповідальності за порушення законодавства про захист прав споживачів, передбачену ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів», є суб’єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування.

Відповідно до ст.55 Господарського кодексу України, в редакції ЗУ №2424 (набув чинності з 25.02.2005 року) філії, представництва, інші відокремлені підрозділи господарських організацій (структурні одиниці), утворені ними для здійснення господарської діяльності, не є суб’єктами господарювання. Отже філія позивача не є суб’єктом відповідальності за порушення за порушення законодавства про захист прав споживачів, передбачену ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів».

З огляду на викладене, суд вважає, що при перевірці та складенні спірного припису відповідач діяв з перевищенням повноважень, наданих йому ЗУ «Про захист прав споживачів», спірний припис направив без визначення складу правопорушення та конкретних вимог, філії позивача, яка не є суб’єктом відповідальності за порушення законодавства про захист прав споживачів; порушення, викладене у акті перевірки, відповідно до ЗУ «Про телекомунікації»не відноситься до повноважень та компетенції філії позивача.

Отже спірний припис є протиправним, тому підлягаючим скасуванню.

Відповідно до ст. 94, Прикінцевих та перехідних положень КАС України з Державного бюджету України на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі, встановленому КАС України, тобто 3,40 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 94, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати припис Черкаського обласного управління у справах захисту прав споживачів керівнику господарюючого суб’єкта на підставі результатів перевірки, врученого службовій особі філії позивача Костюк М.С. 23 червня 2008 року, яким зобов’язано усунути інші недоліки, що зазначені в акті перевірки, в тому числі: припинити порушення законодавства «Про захист прав споживачів».

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державного казначейства України у Черкаській області, м. Черкаси, бул. Шевченка, 185 на користь Черкаської філії ВАТ «Укртелеком», м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 34, ідентифікаційний код 01181877 –3,40 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                                                                                Н.М.Курченко

Постанова складена в повному обсязі 04 вересня 2008 року.