ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.08 Справа № 20/213/08

Суддя Гандюкова Л.П.

м. Запоріжжя

За позовом Концерну “Міські теплові мережі”, в особі Філії Концерну “Міські теплові мережі” Хортицького району, м.Запоріжжя

до Житлово-будівельного кооперативу 290 “Будівельник-25”, м.Запоріжжя

про стягнення суми 30433,63 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача – Ковальська Я.М. (довіреність № 8/27 від 02.01.2008р.);

Від відповідача - Растворова В.А (довіреність №1 від 16.03.2008р.)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача на користь позивача суми 30433,63 грн. основного боргу за березень 2007р. за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №137 від 07.08.2002р.

Ухвалою господарського суду від 18.03.2008р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 20/213/08, судове засідання призначено на 16.04.2008р.

16.04.2008р. справу розглянуто, за згодою представників позивача та відповідача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві, однак надав заяву, відповідно до якої у зв’язку зі сплатою 28.03.2008р. суми 4433,63грн. просить припинити провадження у справі у частині стягнення суми 4433,63грн. за відсутністю предмету спору та стягнути суму 26000грн. боргу на підставі договору, ст.ст.526, 527,530, ч.1 ст.626, ст.629, ч.1 ст.903 ЦК України, ст.ст.173,193, 198, 199 ГК України, ст.19 Закону України “Про теплопостачання”. У порядку ст.22 ГПК України заява прийнята судом до розгляду.

Відповідач позовні вимоги в розмірі 26000 грн визнав повністю, заявив клопотання про розстрочку виконання рішення на період з травня 2008р. по грудень 2009р. з підстав, викладених у письмовому клопотанні.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

07.08.2002р. між Концерном “Міські теплові мережі” в особі Повіреного КП “Теплові мережі Хортицького району” (енергопостачальна організація, позивач) та ЖБК 290 “Будівельник-25” (відповідач, споживач) був укладений договір №137 про постачання теплової енергії в гарячій воді, відповідно до якого позивач зобов’язався постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, згідно з п.1.2, споживач –взяв зобов’язання щомісяця приймати та сплачувати за поставлену енергію, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Концерну “Міські теплові мережі” згідно з п.5.1 Договору. Згідно з п.5.2 розрахунок вартості теплової енергії становить орієнтовано 126243 грн на рік.

Згідно з п.3.2 .зазначеного договору Споживач здійснює оплату платіжних документів, пред’явлених Теплопостачальною організацією, в триденний строк після дати, вказаної в платіжних документах.

Відповідно до умов договору він набуває чинності після підписання його обома сторонами та діє з 07.08.2002р. по 07.08.2003р. Договір вважається пролонгований на кожний наступний рік, окрім досягнення взаємної згоди сторін про його розірвання.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Аналогічні приписи щодо застосування Господарського кодексу України встановлені п.4 Прикінцевих положень цього Кодексу.

Правовідносини сторін виникли у 2002р. і продовжуються до цього часу, тому суд застосовує норми ЦК України та ГК України, які набрали чинності з 01.01.2004р.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов’язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобов’язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.ст.11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов’язків (зобов’язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Як слідує із матеріалів справи, позивач виконав свої зобов’язання за договором та постачав теплову енергію, виставив рахунок відповідачу за березень 2007р. на суму 32438,42грн. Відповідач зобов’язання щодо оплати виконав лише частково, внаслідок чого заборгованість станом на 01.03.2008р. становила суму 30433,63грн.

Однак, після звернення позивача до суду 28.03.2008р. платіжним дорученням №279_32034 відповідач перерахував суму 4433 грн.63коп. У зв’язку з цим провадження в частині стягнення суми 4433,63грн. основного боргу підлягає припиненню на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України за відсутністю предмету спору. Вимоги про стягнення суми 26000 грн. основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати згідно з ст. 49 ГПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в повному обсязі, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Частиною 6 ст.83 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду, приймаючи рішення, відстрочити або розстрочити виконання рішення.

На підставі зазначеної норми, розглянувши клопотанням відповідача, суд вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідач згідно з статутом є обслуговуючою організацією, яка не здійснює будь-якої виробничої або прибуткової господарської діяльності. Єдиним джерелом надходження грошових коштів є оплата його членами вартості деяких комунальних послуг та технічного обслуговування. Стягнення одночасно значної суми коштів, накладення арешту під час виконання рішення суду на поточний рахунок відповідача призведе до більш напруженої ситуації з погашенням боргу, виникнення нових боргів перед постачальниками інших комунальних послуг, припинення діяльності ЖБК з технічного та іншого обслуговування будинку. Суд визнає зазначені обставини винятковими.

Беручи до уваги зазначені обставини, суд вважає за можливе, враховуючи інтереси обох сторін, клопотання задовольнити частково, надати розстрочку в частині стягнення основного боргу на 12 місяців шляхом сплати до 30 червня 2008р. суми 2166грн. 74 коп., а потім до 30 (31) числа кожного місяця по 2 166 грн. 66 коп., всього суми 26000грн..

Згідно з ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір доведений до суду внаслідок його неправильних дій.

Керуючись ст. ст. 49, 82 –85, п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу 290 “Будівельник-25” (69123, м.Запоріжжя, вул.Маршала Судця,б.5, кв.158, р/р9001 у ЗФ Укрінбанка МФО 313184, ) на користь Концерну “Міські теплові мережі” (69091, м. Запоріжжя, бульвар Гвардійський, 137, р/р 0001 в АКБ “Індустріалбанк” м.Запоріжжя, МФО 313849, ) суму 26000 грн.00 коп. основного боргу.

Надати розстрочку в частині стягнення основного боргу на 12 місяців шляхом сплати до 30 червня 2008р. суми 2166грн. 74 коп., а потім до 30 (31) числа кожного місяця по 2 166 грн. 66 коп., всього суми 26000грн..

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу 290 “Будівельник-25” (69123, м.Запоріжжя, вул.Маршала Судця,б.5, кв.158, р/р9001 у ЗФ Укрінбанка МФО 313184, ) на користь Концерну “Міські теплові мережі” (69091, м. Запоріжжя, бульвар Гвардійський, 137, р/р 0001 в АКБ “Індустріалбанк” м.Запоріжжя, МФО 313849, ) суму 304 грн. 34 коп. витрат на державне мито, суму 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

У частині стягнення суми 4433грн. 63 коп. провадження у справі припинити за відсутністю предмету спору.

Суддя                                                             Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення підписано у повному обсязі 17. 06.2008 р.