ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.08.08 р.                     Справа № 8/64пн

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Артемівське племпідприємство”,

м.Артемівськ,

до відповідача: Артемівської районної державної адміністрації Донецької області,

м.Артемівськ,

про визнання розпорядження недійсним і неправомірним та про спонукання виконати дії

Суддя Ємельянов А.С.

Представники:

від позивача: Скрипник А.В. – дир.

від відповідача: не з’явився

В засіданні суду брали участь:

Згідно із ст.77 ГПК України в засіданні суду

оголошувалась перерва з 01.07.2008р. по 17.07.2008р.

СУТЬ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство „Артемівське племпідприємство”, м.Артемівськ звернулося до господарського суду з позовною заявою до відповідача, Артемівської районної державної адміністрації Донецької області, м.Артемівськ про визнання недійсним та неправомірним розпорядження №267 від 30.04.2005р. голови Артемівської районної державної адміністрації Донецької області та зобов’язання відповідача задовольнити вимогу позивача шляхом відміни вказаного розпорядження та усунути порушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спірне розпорядження було прийнято відповідачем на підставі клопотання №18 від 18.02.2005р., підписаного головою правління Відкритого акціонерного товариства „Артемівське племпідприємство” за відсутності у нього відповідних повноважень. Як вказує позивач, оціночна вартість спірної частини земельної ділянки складає 1000000 грн., що перевищує статутний фонд підприємства, внаслідок чого питання про припинення права постійного користування земельною ділянкою відноситься до компетенції загальних зборів товариства. Крім того, за твердженням позивача, земля є засобом виробництва одного з основних напрямків діяльності підприємства, внаслідок чого рішення про передання земельної ділянки площею 102,12 га повинно затверджуватися загальними зборами акціонерів.

Відповідач у відзивах на позовну заяву від 28.05.2008р., 12.06.2008р., 01.07.2008р. проти позовних вимог заперечує. В обгрунтування своїх заперечень відповідач посилається на відсутність будь-яких порушень законодавства під час прийняття спірного розпорядження. Крім того, за твердженням відповідача, спір про визнання недійсним та скасування розпорядження посадової особи районної державної адміністрації підвідомчий адміністративному суду, внаслідок чого відповідачем заявлено клопотання про припинення провадження по справі.

Одночасно, з огляду на погашення позивачем боргових зобов’язань по заробітній платі, податковим зборам та виплатам до пенсійного фонду, приймаючи до уваги не оформлення ФГ „Йота” права користування спірною земельною ділянкою, заявою №31/0288вих від 14.07.2008р. відповідач визнав позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Згідно із ст.7 Земельного кодексу України від 18.12.1990р. (враховуючи, що земельна ділянка надавалася позивачу у постійне користування під час дії Земельного кодексу України від 18.12.1990р.) радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності у постійне користування сільськогосподарським підприємствам і організаціям надаються земельні ділянки.

За приписами ст.23 Земельного кодексу України від 18.12.1990р. право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Як встановлено судом, відповідно до рішення №ХХ111/9-13 від 08.12.1999р. Артемівської районної ради народних депутатів Відкритому акціонерному товариству „Артемівське племпідприємство” видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 202,3256 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний акт зареєстрований у Книзі записів державних актів на право тимчасового користування землею за №141.

15.03.2005р. Артемівським районним відділом земельних ресурсів Артемівської районної державної адміністрації отримано клопотання позивача, підписане головою правління Самбуловим Ю.Є., щодо зменшення площі земельної ділянки, наданої у постійне користування Відкритому акціонерному товариству „Артемівське племпідприємство” згідно державного акта серії 1-ДН №000658, до 91,81 га.

Однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою відповідно до ст.141 Земельного кодексу України є, в тому числі, добровільна відмова від права користування землею.

За приписами ст.142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою.

На підставі вказаного вище клопотання у відповідності до ст.141 Земельного кодексу України та Закону України „Про місцеві державні адміністрації” головою Артемівської районної державної адміністрації Донецької області було прийнято розпорядження №267 від 30.04.2005р. про припинення права постійного користування позивача частиною земельної ділянки площею 102,12 га, наданою згідно державного акта серії 1-ДН №000658.

Відповідно до ч.5 ст.36 Закону України „Про місцеві державні адміністрації” керівники підприємств, установ та організацій мають право звернутися до органів виконавчої влади вищого рівня або до суду про скасування розпорядження голови місцевої державної адміністрації, що суперечить законодавству в питаннях, що стосуються їх діяльності.

За приписами ч.2 ст.43, ст.50 Закону України „Про місцеві державні адміністрації” розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються, зокрема, в судовому порядку.

За змістом ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України встановлений принцип господарського судочинства, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, враховуючи приписи вказаних вище статтей, при заявленні вимог про визнання недійсним та скасування розпорядження №267 від 30.04.2005р. голови Артемівської районної державної адміністрації Донецької області позивачем повинно бути доведено порушення вимог діючого законодавства під час його прийняття.

Виходячи зі змісту позовної заяви, в обґрунтування позовних вимог Відкрите акціонерне товариство „Артемівське племпідприємство” посилається на відсутність у голови правління Самублова Ю.Є. повноважень щодо подання до компетентних органів державної влади клопотання про припинення права постійного користування частиною земельних ділянок. Проте, за висновками суду, вказані твердження позивача є неправомірними та не можуть бути підставою для визнання недійсним та скасування спірного розпорядження з огляду на таке:

За приписом ст.80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку згідно із ст.1 Закону України “Про господарські товариства” визнаються господарськими товариствами.

Статтею 92 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Згідно із ст.4 Закону України “Про господарські товариства” акціонерне товариство створюється і діє на підставі статуту, в якому зазначається, зокрема, склад та компетенція органів товариства, порядок прийняття ними рішень.

Відповідно до ст.47 Закону України «Про господарські товариства», ст.161 Цивільного кодексу України виконавчим органом акціонерного товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є правління або інший орган, визначений статутом.

За змістом ст.48 вказаного закону голова правління акціонерного товариства вправі без довіреності здійснювати дії від імені товариства. Інші члени правління також можуть бути наділені цим правом згідно із статутом.

Право голови правління Відкритого акціонерного товариства „Артемівське племпідприємство” здійснювати від імені товариства без довіреності дії передбачено також п.8.4.4 статуту позивача.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи норми Закону України “Про господарські товариства” та Цивільного кодексу України, положення статуту позивача, судом встановлено право голови правління ВАТ „Артемівське племпідприємство” вчиняти юридичні дії від імені товариства. При цьому, судом прийнято до уваги, що згідно із статутом позивача будь-які обмеження повноважень голови правління у вчинення від імені товариства певних дій, які мають юридичні наслідки, відсутні.

Посилання позивача на те, що Самбулов Ю.Є. не мав повноважень заявляти клопотання про припинення права постійного користування землею з огляду на те, що оціночна вартість спірної частини земельної ділянки складає 1000000 грн., тобто, перевищує статутний фонд підприємства, внаслідок чого питання про припинення права постійного користування земельною ділянкою відноситься до компетенції загальних зборів акціонерів товариства не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, враховуючи наступне:

Розділом 8.2 статуту Відкритого акціонерного товариства „Артемівське племпідприємство” передбачено перелік питань, які відносяться до компетенції вищого органу правління підприємства – загальних зборів акціонерів.

Проте, повноваження щодо прийняття рішення стосовно припинення права користування земельною ділянкою у вказаному переліку відсутнє.

Посилання позивача на оціночну вартість земельної ділянки площею 102,12 га суд до уваги не приймає, виходячи з того, що положення статуту позивача ніяким чином не пов’язують прийняття рішення стосовно припинення права постійного користування земельної ділянкою з її вартістю, а вказана земельна ділянка не є власністю позивача.

Твердження позивача про порушення Самбуловим Ю.Є. внаслідок надання клопотання №18 від 18.02.2005р. пункту 8.2 статуту, згідно якого до компетенції загальних зборів акціонерів відноситься визначення основних напрямків діяльності підприємства, затвердження його планів та звітів про їх виконання є необґрунтованими, враховуючи, що припинення права постійного користування спірною частиною земельної ділянки, за висновками суду, не призводить до зміни основних напрямків діяльності позивача, враховуючи, що у користуванні останнього залишилася частина земельної ділянки, наданої у користування згідно державного акту серії 1-ДН №000658.

Затвердження планів підприємства загальними зборами акціонерів не свідчить про відсутність у голови правління повноважень на надання клопотання про припинення права постійного користування землею з огляду на те, що затвердження планів товариства є внутрішньою організаційною діяльністю юридичної особи та здійснюється, за висновками суду, на підставі наявної на момент затвердження матеріально-технічної бази.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що повноваження по вирішенню питання стосовно добровільної відмови від права користвання частиної земельної ділянки не відносяться до виключної компетенції вищого органу товариства, а також до виключної компетенції інших ораганів товариства, приймаючи до уваги відсутність обмежень щодо вчинення головою правління від імені підприємства певних дій, судом встановлено правомірність надання Самбуловим Ю.Є. клопотання про добровільну відмову від права користування частиною земельної ділянки площею 102, 12 га.

Твердження позивача про порушення порядку припинення права постійного користування, зокрема, відстуність проекту відведення суд вважає неправомірними, враховуючи, що відповідно до ст.50 Закону України „Про землеустрій” передбачено складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Таких вимог у разі вилучення земельних ділянок з користування юридичних осіб законом не встановлено.

Інших обставин або фактів, які б свідчили про неправомірність прийняття відповідачем розпорядження №267 від 30.04.2005р. про припинення права постійного користування землею позивачем не вказано, а судом не встановлено, внаслідок чого позовні вимоги в частині визнання недійсним та неправомірним розпорядження №267 від 30.04.2005р. голови Артемівської районної державної адміністрації Донецької області залишаються без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Як вказувалося вище, заявою №31/0288вих від 14.07.2008р. відповідач визнав позовні вимоги.

Проте, суд не приймає до уваги вказану заяву, з огляду на те, що підстав для визнання спірного розпорядження недійсним в процесі розгляду справи не встановлено. Крім того, виходячи зі змісту заяви, обґрунтовуючи визнання позовних вимог, відповідач посилається на погашення позивачем боргових зобов’язань по заробітній платі, податковим зборам та виплатам до пенсійного фонду, не оформлення ФГ „Йота” права користування спірною земельною ділянкою, а не на наявність будь-яких порушень норм діючого законодавства під час прийняття розпорядження №267 від 30.04.2005р.

Позов в частині зобов’язання відповідача задовольнити вимогу позивача шляхом відміни вказаного вище розпорядження та усунути порушення не підлягає задоволенню з огляду на таке:

Як вказувалося вище, відповідно до ст.43 Закону України „Про місцеві державні адміністрації” розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Одночасно, згідно із ст.33 Закону України „Про місцеві державні адміністрації” голови обласних державних адміністрацій мають право скасовувати розпорядження голів районних державних адміністрацій, що суперечать Конституції України та законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України, Кабінету Міністрів України, голів обласних державних адміністрацій, а також міністерств, інших центральних органів виконавчої влади.

Положеннями ст.20 Господарського кодексу України, ст.16 Цивільного кодексу України, ст.152 Земельного кодексу України, нормами Закону України „Про місцеві державні адміністрації” не передбачено такого способу захисту прав суб’єктів господарювання, як зобов’язання орган державної влади скасувати чи відмінити прийняте ним рішення.

Зокрема, статтею 20 Господарського кодексу України, ст.152 Земельного кодексу України встановлено, що права та законні інтереси суб'єктів господарювання захищаються шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів.

Скасування акту органу державної влади або органу місцевого самоврядування є правом вказаного органу або інших уповноважених діючим законодавством осіб. Зобов’язання відповідний орган скасувати прийняте рішення, розпорядження чи будь-який інший акт не відповідає нормам діючого законодавства.

Крім того, як встановлено судом вище, підстави для скасування розпорядження голови Артемівської районної державної адміністрації Донецької області судом не встановлені.

За таких обставин, позов в частині зобов’язання відповідача скасувати розпорядження №267 від 30.04.2005р. залишається без задоволення.

Позовні вимоги в частині зобов’язання відповідача усунути порушення залишаються без задоволення, виходячи з того, що позивачем не вказано, які саме порушення підлягають усуненню в судовому порядку, а господарський суд має право виходити за межі позовних вимог, тільки якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

08.05.2008р. позивачем було надане клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони проводити будь-які дії відносно частини земельної ділянки площею 102,12 га.

Вказане клопотання судом залишено без задоволення з причини того, що заявником належним чином не обгрунтовано необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, оскількі обов’язковою умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо мотивоване припущення, що майно на момент виконання рішення може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю. Наявність вказаних обставин з боку позивача не доведено.

Крім того, за висновками суду, зв’язок між забороною вчинення яких-небудь дій стосовно спірної земельної ділянки та предметом позовних вимог по вказаній справі відсутній.

За таких обставин, враховуючи викладене, клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову залишено судом без задоволення.

Клопотання відповідача про припинення провадження по справі з огляду на те, що спір, який виник між сторонами, повинен розглядатись за правилами адміністративного судочинства залишено судом без задоволення, враховуючи, що при визначенні підвідомчості цієї справи суд виходив з того, що між сторонами існує спір про право користування позивачем спірною земельною ділянкою.

Тобто, правовідносини, що склалися між сторонами з приводу наявності чи відсутності у позивача права користування носять договірний характер, який є наслідком виниклих між сторонами господарських відносин у сфері землеустрою. Таким чином, за висновками суду, цей спір підвідомчий господарському суду.

У відповідності із ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати підлягають віднесенню на позивача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.43, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства „Артемівське племпідприємство”, м.Артемівськ до Артемівської районної державної адміністрації Донецької області, м.Артемівськ про визнання недійсним та неправомірним розпорядження №267 від 30.04.2005р. голови Артемівської районної державної адміністрації Донецької області та зобов’язання Артемівську районну державну адміністрацію Донецької області задовольнити вимогу Відкритого акціонерного товариства „Артемівське племпідприємство”, м.Артемівськ шляхом відміни розпорядження №267 від 30.04.2005р. та усунути порушення.

В судовому засіданні 14.08.2008р. оголошено повний текст рішення.

Суддя