ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.02.08
Справа №10/364-пд-07

Колегія суддів
Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя
Яценко О.М. судді  Яценко О.М.    , Зубкова Т.П.  , Коробка Н.Д.

при секретарі: Лола
Н.О.

за участю
представників:

від позивача: не
зявився;

від відповідача:
Ісаєнко О.В., довіреність № 11 від 01.02.08р.

Розглянув у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1, м.Херсон

на рішення
господарського суду Херсонської області від 04.12.2007 року у справі №
10/364-ПД-07

за позовом: Приватного
підприємця ОСОБА_1, м.Херсон;

до відповідача: Товариства
з обмеженою відповідальністю «Мед-Сервіс», м.Херсон

про розірвання
договору суборенди та стягнення 15000грн.

Розпорядженням Голови
Запорізького апеляційного господарського суду №277 від 18.02.2008р. справа №
10/364-ПД-07 передана для розгляду колегії суддів у складі: Головуючий: Яценко
О.М.; суддів: Зубкова Т.П., Коробка Н.Д.

Колегія суддів
прийняла справу до провадження.

За згодою присутніх
представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Рішенням
господарського суду Херсонської області у справі №10/364-ПД-07 від 04.12.2007р.
(суддя Александрова Л.І.) в задоволенні позову відмовлено.

Рішення господарського
суду мотивоване нормами Господарського кодексу України та фактичними
обставинами справи.

Не погоджуючись з
рішенням господарського суду, приватний підприємець ОСОБА_1 м.Херсон звернулася
з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині
розірвання договору суборенди, визнати договір суборенди від 09.04.2005року
розірваним, а також скасувати рішення суду в частині стягнення боргу
суборендної плати та розглянути заяву від 03.12.2007 року. При цьому заявник
апеляційної скарги посилається на наступні обставини: суд необгрунтовано не
прийняв до розгляду заяву від 03.12.2007 року в частині зміни суми боргу та
обставин виникнення боргу; суд не надав можливості позивачу сплатити державне
мито та не задовольнив клопотання про надання відстрочки сплати державного
мита;  вимога про розірвання договору
суборенди судом не задоволена всупереч доводам позивача; в частині стягнення
боргу рішення суду не відповідає заяві від 03.12.2007 року; судом порушено
вимоги статті 11 ГПК України та роз'яснення Вищого Арбітражного Суду України
від 10 грудня 1996 року № 02-5/422 «Про судове рішення».

Телеграмою від
18.02.2008 року приватний підприємець ОСОБА_1 просить розглянути апеляційну
скаргу у її відсутність.

В судовому засіданні
представник товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Сервіс» вважає рішення
суду законним, а доводи апеляційної скарги необґрунтованими.

Згідно ст.99
Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими
суду першої інстанції.

Згідно зі ст.101
Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого
суду у повному обсязі.

Перевіряючи законність
та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали
справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2005 року
фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (позивач у справі) та товариство з
обмеженою відповідальністю фірма «Мед-сервіс» (відповідач у справі) уклали
договір суборенди нежитлового приміщення загальною площею 99,3 кв.м  за адресою: м. Херсон, вулиця Суворова,
будинок 1/13 для розміщення ділового офісу і об'єкта торгівлі - а.с.8 т.1.
Термін дії договору - п'ять років (пункт 2.7 договору суборенди від 09.04.2005
року).

Згідно розділу 6
договору суборенди зміна умов цього договору допускається за згодою сторін,
оформленною у встановленій законом формі та підписаною уповноваженими
представниками сторін. Дострокове розірвання договору в односторонньому порядку
не допускається, окрім випадків прямо передбачених Цивільним Кодексом України
та за ініціативою СУБОРЕНДАРЯ (відповідача)
-  а.с.10 т.1.

Колегія суддів
погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позову з
наступних підстав:

В укладеному договорі
суборенди сторони прямо передбачили можливість дострокового розірвання договору
у випадках передбачених Цивільним кодексом України.

Пункт 2 статті 651 ЦК
України передбачає, що договір  може  бути змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі  істотного
порушення договору другою  стороною та в
інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною
мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 652 ЦК України
встановлені випадки істотної зміни обставин, які є також підставою для
дострокового розірвання договору. А саме:

1) в момент укладення
договору сторони виходили  з  того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин
зумовлена причинами, які заінтересована сторона
не могла усунути після  їх
виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання  договору
порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того,  на що вона
розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору
або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе
заінтересована сторона.

Критерієм істотного
порушення закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє
потерпілій стороні одержати  очікуване
при укладенні договору. Це може бути як грошовий вираз завданої шкоди, прямі
збитки, так і прострочення виконання або неналежне виконання, яким потерпіла
сторона не зможе використати результати договору.

Істотна зміна
обставин, які мали місце при укладенні договору (частина 2 статті 652 ЦК
України)  має винятковий характер і
застосування цієї норми права можливе при наявності одночасно вказаних законом
умов.

В позовній заяві
позивачка підставою для дострокового розірвання договору суборенди вказала як
істотне порушення умов договору (стаття 651 ЦК України), так і істотну зміну
обставин (стаття 652 ЦК України). В той же час, як слідує із матеріалів справи,
підставою для дострокового розірвання договору суборенди позивачка вказала
небажання відповідача вносити зміни у розміру суборендної плати.

Згідно пункту 4.1 при
укладенні договору суборенди сторони домовилися про розмір суборендної плати в
сумі 13186 грн. 75 коп., що еквівалентно 2500 доларам США. При цьому сторони
домовилися, що зміна суборендної плати можлива за погодженням сторін з
врахуванням інфляційних процесів, змін в оподаткуванні - а.с.9 т.1. Таким
чином, підставою для дострокового розірвання договору суборенди є порушення
відповідачем умов укладеного договору, тобто стаття 651 ЦК України.

Спірний договір
суборенди укладений сторонами для здійснення відповідачем підприємницької
діяльності,  до регулювання
взаємовідносин сторін, які випливають із цього договору, застосуються як норми
Господарського кодексу України, так і норми Цивільного кодексу України.

Згідно статті 774 ЦК
України до договору піднайому (суборенди) застосовуються положення про договір
найму (договору).

Порядок розірвання
господарських договорів передбачено статтею 188 Господарського кодексу України.
Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна
надіслати  пропозиції  про
це  другій стороні за договором.
Сторона договору, яка одержала
пропозицію про зміну чи розірвання договору, у  двадцятиденний  строк
після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її
розгляду. У   разі якщо сторони не
досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі   неодержання
відповіді у встановлений   строк  з
урахуванням часу  поштового обігу,
заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно статті 654 ЦК
України зміна  або  розірвання
договору  вчиняється в такій самій
формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено
договором  або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Оскільки сторони не
досягли погодження зміни розміру орендної плати, її стягнення в розмірі більшим
ніж передбачено договором суборенди господарський суд правомірно відхилив.

Питання про зміну
однієї із вимог предмету позову (збитки замість орендної плати) судом першої
інстанції не розглядалось, оскільки зміна та уточнення позовних вимог судом не
прийнято у зв'язку з відсутністю державного мита. До того ж, вимога про
стягнення збитків є похідної від вимоги про дострокове розірвання договору у
зв'язку з істотним порушенням умов договору. Згідно пункту 3 статті 653 ЦК
України у разі розірвання договору у судовому порядку, момент розірвання
договору виникає з дати набрання рішення суду законної сили.

Доводи апеляційної
скарги спростовуються вищевикладеними обставинами, а також наступним:

Сторони при укладенні договору
суборенди не передбачили порядок розірвання договору (тільки можливість такого
розірвання). В пункті 8.6 договору передбачено, що всі неврегульовані цим
договором питання вирішуються відповідно до чинного законодавства.

У разі якщо позивач на
підставі частини четвертої статті 22 ГПК до прийняття рішення зі справи
збільшив розмір позовних вимог і не сплатив державне мито зі збільшеної суми,
господарський суд повинен стягнути з позивача суму недоплаченного державного
мита в доход державного бюджету.

Як було
відзначено  колегією суддів вище,
господарським судом не розглядалось питання стягнення збитків, оскільки заява
про доповнення та уточнення позовної заяви до розгляду не прийнята.

Діюче законодавство не
передбачає в господарському процесі розстрочення або відстрочення сплати
державного мита.

Незадоволення судом
клопотання про відкладення судового засідання не є підставою для скасування
законного рішення у справі.

Задоволення чи відмова
в задоволенні позовних вимог вирішується судом на підставі оцінки представлених
сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин
справи у їх сукупності, керуючись законом (стаття 43 Господарського кодексу
України).

За таких обставин
колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення
господарського суду. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Судові витрати
покласти на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. 101 -
105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу
приватного підприємця ОСОБА_1 м. Херсон на рішення господарського суду
Херсонської  області від 04.12.2007 року
у справі № 10/364-ПД-07 залишити без задоволення.

Рішення господарського
суду Херсонської  області від
04.12.2007  року у справі № 10/364-ПД-07
- без змін.

Головуючий суддя
Яценко О.М.

судді
Яценко О.М.

Зубкова Т.П.
Коробка Н.Д.