ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.08                                                                                 Справа № 13/82.

За позовом державного підприємства «Донбасантрацит»в особі відокремленого підрозділу «Краснолуцький ремонтно-механічний завод»м. Красний луч Луганської області

до державного підприємства «АНТРАЦИТ»м. Антрацит Луганської області

про стягнення 3310 грн. 86 коп.

Суддя

Яресько Б.В.

За участю:

Секретар судового засідання Чорна І.М.

Від позивача

Сахаріленко Т.О. дов. № 1-1/214 від 31.01.08 р.

Від відповідача

Бойченко Ю.В. дов. № 11 від 03.01.08 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивач звернувся з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача 3310 грн. 86 коп. заборгованості за ремонт корпусів підшипників вентилятора ВОД 1.8

Представник позивача позов підтримав.

Відповідач позов не визнає з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

З’ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи учасників судового процесу, суд

ВСТАНОВИВ, що відповідно до замовлення відособленого підрозділу шахта «Крепінська»ДП «Антрацит»від 23.12.2004 р. позивач здійснив ремонт корпусів підшипників вентилятора ВОД 1.8 на суму 2548 грн. 51 коп. Відремонтовані корпуси 11 лютого 2005 року були передані відповідачу, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 9/02 від 11.02.2005 р.

30 жовтня 2006 року позивач звернувся до відповідача з претензією № 20-20/241 в якій зазначив про існування боргу в сумі 2548 грн. 51 коп. та запропонував відповідачу вирішити спір в досудовому порядку.

Позивач звернувся 15 травня 2008 року з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу 2548 грн. 51 коп., та втрати від інфляції в сумі 657 грн. 20 коп., 3 % річних –в сумі 105 грн. 15 коп. нараховані за період з 01 січня 2006 р. по 15 квітня 2008 року відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись зокрема на пропуск позивачем строку позовної давності.

Представник позивача стосовно строку позовної давності посилається на те, що він вважає необхідним рахувати його з моменту направлення претензії від 30.10.2006 р., крім того відповідач визнавав наявність боргу, що підтверджується актами звірення від 01.10.2006 р.; 01.05.2007 р. і відповідно до ч. 1 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривався.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступних підстав.

Сторонами не було визначено строк виконання відповідачем грошового зобов’язання по оплаті виконаних робіт.

Згідно ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Право вимагати оплати виконаних робіт виникло у позивача не пізніше передачі 11 лютого 2005 року відремонтованих корпусів відповідачу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, на момент звернення позивача з позовом 15 травня 2008 року строк позовної давності три роки сплив.

Посилання позивача на переривання строку позовної давності в зв’язку з визнанням відповідачем боргу, що підтверджується актами звірення від 01.10.2006 р.; 01.05.2007 р. судом відхиляється з огляду на наступне:

Згідно ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов’язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Акти звірення на які посилається позивач підписані з сторони відповідача лише бухгалтером, підписи керівника відповідача, або іншої особи, які відповідно до закону, чи довіреності має право представляти інтереси відповідача на зазначених актах відсутні.

За таких обставин, зазначені акти звірення не можуть розглядатися як визнання відповідачем боргу, і відповідно позивачем пропущений строк позовної давності.

Згідно ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем заявлено про застосування позовної давності, в зв’язку з чим в задоволенні позову стосовно стягнення основного боргу 2548 грн. 51 коп. слід відмовити.

Згідно ст. 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, в зв’язку з чим вимоги щодо стягнення втрат від інфляції та 3 % річних заявлених позивачем відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України не підлягають також задоволенню з підстав пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 44,49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          В задоволенні позову державного підприємства «Донбасантрацит»в особі відокремленого підрозділу «Краснолуцький ремонтно-механічний завод»м. Красний луч Луганської області до державного підприємства «АНТРАЦИТ»м. Антрацит Луганської області про стягнення 3310 грн. 86 коп. відмовити повністю.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

За згодою сторін у судовому засіданні була проголошена лише вступна та резолютивна частина рішення

Суддя                                                                                 Б.В. Яресько

Дата підписання повного тексту рішення

24 червня 2008 року