ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"21" травня 2008 р.

Справа №  6/248/08

За позовом

Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. АДРЕСА_1.

До відповідача

Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті, м. Київ, вул. Перемоги, 14.

про

Скасування постанови про
накладення фінансової санкції від 05.11.2007 року № 017591.

Суддя                                                                                             Ткаченко
О.В.

Секретар
Засядівко О.О.

Представники:

Від позивача

Баранов А.П.

Від відповідача

Кривенко Ф.В.

Суть спору:
Постановою Територіального відділення Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в Миколаївській обл. № 017591 від 05.11.2007 р. до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 були застосовані фінансові санкції в
розмірі 1700,00 грн. за порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 3
ч. 1 ст. 60 "Про автомобільний транспорт" : надання послуг з
внутрішніх перевезень пасажирів на таксі без оформлення документів, перелік
яких визначений ст. 39 цього Закону, а саме
відсутня ліцензія на надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на
таксі, ліцензійна картка.

Підприємець ОСОБА_1звернувся з
позовом про скасування постанови про накладення фінансової санкції від
05.11.2007 року № 017591, посилаючись на те, що 31.10.2007 року він не
здійснював перевезення пасажирів -
рухався на автомобілі з дому на базу “001” для того, щоб оформитись.
Щодо відсутності ліцензії позивач пояснює, що в нього був наявний весь пакет документів,
необхідний для її отримання.

Відповідач позов не визнав. Вважає,
що підприємець ОСОБА_1правомірно притягнутий до відповідальності, оскільки
автомобіль марки “ЗАЗ-ДЕУ”, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить позивачу,
був облаштований  розпізнавальним
ліхтарем оранжевого кольору “такси” з надписом диспетчерської служби “001” , що
було зафіксовано в акті. При цьому відповідач наполягає на тому, що наявність
такого знаку на автомобілі передбачає, що водій цього транспортного засобу
займається наданням послуг пасажирського автомобільного транспорту.

Господарський суд, розглянувши
матеріали справи , заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

31.10.2007р. ОСОБА_1рухався на
автомобілі " ЗАЗ-ДЕУ " реєстраційний номер НОМЕР_1з встановленим
розпізнавальний ліхтарем оранжевого кольору “такси” з надписом диспетчерської
служби “001”, без наявності ліцензії  та
ліцензійної картки, що засвідчено актом № 058351, складеним працівниками
відповідача, і не заперечується позивачем.

Згідно з п. 37 "Правил надання
послуг пасажирського автомобільного транспорту", затвердженого
Постановою   Кабінету Міністрів України
від 29.01.2003  № 141, розпізнавальний
ліхтар оранжевого кольору встановлюється на таксі - спеціальний легковий
автомобіль,  обладнаний таксометром і призначений
для надання послуг суб'єктами підприємницької діяльності по перевезенню
пасажирів та їх багажу в індивідуальному порядку.

Відповідно до п. 34 ст. 9 Закону
України “Про ліцензування певних видів господарської діяльності” від 01.06.2000
року № 1775-ІІІ ліцензуванню підлягає надання послуг з перевезення пасажирів та
їх багажу на таксі.

Згідно абзацу 14 ст. 14 цього
Закону до ліцензії на надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів
автомобільним транспортом загального користування і з перевезення пасажирів та
їх багажу на таксі  додаються ліцензійні
картки на кожен автомобільний транспортний засіб.

Статтею  39 Закону України “Про автомобільний
транспорт” від 05.04.2001  № 2344-III (в
редакції з 07.04. 2006 року) передбачено, зокрема, перелік документів, які
перевізники та водії повинні мати та пред'являти особам, які здійснюють
контроль на автомобільному транспорті. Так, для
фізичної  особи,  що
здійснює   перевезення пасажирів
на таксі, такими документами є:

- для автомобільного  перевізника  - ліцензія,
інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія таксі - посвідчення
водія  відповідної  категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного
засобу,  ліцензійна картка, дорожній
лист, інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно до  абз. 3 ч.1 ст. 60 ЗУ “Про автомобільний
транспорт” за порушення законодавства
про  автомобільний  транспорт
до автомобільних перевізників застосовуються санкції за  надання послуг   з
перевезень  пасажирів  та
вантажів  без оформлення
документів,  перелік яких визначений
статтями 39 та  48 цього  Закону,
-  штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з акту № 058351 від
31.10.2007 р. у позивача була відсутня ліцензія та ліцензійна картка, у зв'язку
з чим штрафні санкції до нього застосовані правомірно, у відповідності до абз.
3 ч.1 ст. 60 ЗУ “Про автомобільний транспорт”.

Враховуючи викладене, суд не вбачає
підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.
94,161-163 КАС України,

господарський суд

П О С Т А Н О
В И В  :

В
позові відмовити.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої
інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У
разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження
рішення  суду  першої
інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції
через суд  першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення
строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя

О.В.Ткаченко