ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2008 р.

№ 2-21/8616-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого судді

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

Фонду майна АР Крим

на постанову

від 19.02.08 Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі

№ 2-21/8616-07 господарського суду АР Крим

за позовом

Фонду майна АР Крим

до

ТзОВ "Респект-2005"

про

розірвання договору купівлі-продажу та повернення майна

у справі взяли участь представники

позивача: не з'явились

відповідача: Абдурахманов Н.А.-керівник, Ісаєва Е.Е.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.10-15.11.2007 р. в задоволенні первісних позовних вимог про розірвання договору купівлі-продажу та повернення майна об’єкта незавершеного будівництва пансіонату на 300 місць за адресою: Сімферопольський район, смт.Миколаївка відмовлено.

Зустрічний позов про зобов’язання подовжити строк виконання умов договору купівлі-продажу від 19.01.2001 р. в частині створення об’єктів до 31.12.2012 р. був змінений ТОВ "Респект-2005". Останній просив зобов’язати Фонд майна АР Крим внести зміни до п.5.1 договору купівлі-продажу від 19.01.2001р. та подовжити строк дії договору до 31.12.2009 р. Зустрічний позов рішенням суду задоволено.

Рішення мотивоване тим, що незалежно від поведінки відповідача унеможливлене проведення робіт з будівництва об’єкта у встановлений договором строк через проведення додаткових демонтажних робіт та значних термінів узгодження початку будівництва (суддя С.Чонгова).

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.02.2008 р. рішення місцевого суду залишено без змін, оскільки відповідає вимогам чинного законодавства (колегія суддів: Л.Ваплава, О.Дугаренко, В.Плут).

Фонд майна АР Крим у поданій касаційній скарзі просить скасувати прийняті у справі судові акти і прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги щодо розірвання договору від 19.01.2001 р. № 207 та повернення фонду незавершеного будівництва пансіонату на 300 місць. В задоволенні зустрічних вимог ТОВ "Респект-2005" відмовити. Вважає, що суди порушили та не застосували ст.611 ЦК України, ст.27 Закону України "Про приватизацію державного майна" пункт 11.3 договору купівлі-продажу від 19.01.2001 р. № 207, ст.19 Закону України "Про особливості приватизації об’єктів незавершеного будівництва", п.43 Положення про внесення змін до договорів купівлі-продажу державного майна, затвердженого наказом ФДМ України № 2041 від 29.10.1998 р. та зареєстрованого в Мінюсті України 11 листопада 1998 р. за № 717/3157. Суди не звернули уваги на ті обставини, що при укладенні договору відповідач бачив, що купував і без будь-яких претензій до стану об’єкта взяв на себе зобов’язання завершити будівництво у встановлений договором строк. Строки завершення будівництва можуть бути змінені за рішенням органу місцевого самоврядування та органу приватизації, про що укладається додаткова угода. У даному випадку таке рішення відсутнє.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій встановлене наступне.

19 січня 2001 року між Фондом майна Автономної Республіки Крим, м.Сімферополь, та підприємством «Респект», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Респект-2005», м.Сімферополь, був укладений договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва - пансіонату на 300 місць, який знаходиться на балансі Республіканського комітету Житлово-комунального господарства АР Крим.

Відповідно до умов укладеного договору Продавець (позивач) зобов'язується передати у власність Покупця (відповідача) об'єкт незавершеного будівництва - пансіонат на 300 місць в комплексі, який знаходиться на балансі Республіканського комітету Житлово-комунального господарства АР Крим, розташований за адресою: АР Крим, Сімферопольський район, смт.Миколаївка, а покупець зобов'язується прийняти вказаний об'єкт та сплатити вартість відповідно до умов, які визначені у договорі.

2 березня 2001 р. сторонами був підписаний акт приймання-передачі об'єкта незавершеного будівництва - пансіонату на 300 місць, який знаходиться на балансі Республіканського комітету Житлово-комунального господарства АР Крим.

Таким чином, право власності на об'єкт перейшло до відповідача за первісним позовом 2 березня 2001 р.

Згідно з актом приймання-передачі об'єкта від 02.03.2001 р. визначено, що зовнішні каналізаційні колектори виконані на 75 %, але ж реальне виконання складає 25 %, будівельна готовність під'їзної дороги складає 45 %.

Відповідно до технічного висновку ДПІ «Кримпроектреконструкція» придбаний об'єкт у зв'язку з тим, що не були своєчасно проведені дії по консервації об'єкта, має незадовільний стан та потребує демонтажу.

Згідно з нормами ДБНА 2.2-3.-2004 строки розробки та затвердження проектно-кошторисної документації складають 8 місяців, перевірки документації на отримання дозволу на проведення будівельних робіт складає 1 місяць, строк розібрання відповідно Норм подовженості будівництва заділу у будівництві підприємств, будівель та споруджень (СниП 1.04.03-85) складає 11 місяців.

Таким чином, суд приймає до уваги заперечення відповідача, що обсяг робіт, які належало виконати відповідачу за договором, значно перевищив фактичні роботи за рахунок необхідності проведення демонтажу будівлі.

У відповідності з частиною 3 статті 23 Закону України «Про плануван ня та забудову територій»знесення існуючих будинків та споруд здійснюєть ся у встановленому законом порядку.

У відповідності зі ст. 29 Закону України «Про планування та забудову території»дозвіл на виконання будівельних робіт можливо одержати тільки при наявності документів, які затверджують право на користування (оренду) земельної ділянки, на якій будуть виконуватися будівельні роботи.

25 грудня 2001 р. 23 сесія 23 скликання Миколаївської селищної ради прийняла рішення «Про надання земельної ділянки підприємству «Респект»для будівництва та обслуговування пансіонату за рахунок земель Управління житлово-комунального господарства Криму та земель запасу за адресою: смт. Миколаївка, Миколаївської селищної Ради Сімферопольського району», відповідно до якого було затверджено проект відведення земельної ділянки підприємству «Респект»для будівництва та обслуговування пансіонату, та надано підприємству «Респект»у постійне користування для будівництва та обслуговування пансіонату за адресою: смт. Миколаївка Миколаївської селищної ради Сімферопольського району, земельну ділянку загальною площею 4,1716 га, у тому числі за рахунок земель Управління житлово-комунального господарства Криму - 3,7900 га (за угіддями землі під будівництвом, яке не розпочато), за рахунок земель запасу - 0,3816 га (за угіддями землі під будівництвом, яке не розпочато), код цільового призначення - 1.17. Рекреаційного призначення.

Узгодження проекту пансіонату було завершено і отримано дозвіл на будівництво 01.07.2004р. № 407 і продовжено до 31.12.2007р.

Попередні суди дійшли висновку, що відповідач виконав усі необхідні дії для виконання умов договору, проте за причин незалежних від поведінки відповідача унеможливлено проведення робіт з будівництва об'єкта у встановлений договором строк.

Пунктом 11.3. договору визначено, що у разі невиконання однією з сто рін умов договору, за винятком обставин, які відносяться до форс-мажорних, він може бути змінений або розірваний за вимогою другої сторони за рішенням суду.

Частина 1 статті 614 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Таким чином, вимоги позивача щодо розірвання договору купівлі-продажу від 19.01.2001 р. № 207 об'єкта незавершеного будівництва - пансіонату на 300 місць у комплексі, що знаходиться на балансі Республіканського комітету АР Крим по житловому-комунальному господарству, розташованого за адресою: АР Крим, Сімферопольський район, смт. Миколаївка, укладеного між Фондом майна АР Крим та ТОВ «Респект - 2005», задоволенню не підлягають.

Звернення позивача за зустрічним позовом до відповідача за зустрічним позовом з пропозицією про внесення змін до договору щодо продовження терміну будівництва є обґрунтованим, оскільки неможливість початку будівництва об'єкта в обумовлений договором термін виникла через проведення додаткових демонтажних робіт та значних термінів подальшого узгодження початку будівництва.

Приймаючи рішення суди керувалися ст. ст. 614, 651, 652 ЦК України, ст. 188 Господарського кодексу України. Але, договори, що укладаються в процесі приватизації є особливими договорами купівлі-продажу державного майна, на які поширюються відповідні норми цивільного законодавства про договори, якщо інше не випливає з законодавства про приватизацію.

Ст. 19 Закону України "Про особливості приватизації об’єктів незавершеного будівництва" від 14.09.2000 зі змінами передбачені умови приватизації таких об’єктів, одною з яких є встановлення строку завершення будівництва. У разі неможливості завершення будівництва в установлені строки за наявності відповідних обгрунтувань строки завершення будівництва можуть бути змінені за рішенням органу приватизації та органу місцевого самоврядування, про що укладається додатковий договір. У разі невиконання умов, зазначених в цій статті, договір купівлі-продажу підлягає розірванню в установленому законодавством порядку. Розірвання договору купівлі-продажу об’єкта незавершеного будівництва є підставою для розірвання договору купівлі-продажу або договору оренди земельної ділянки, на якій розташований об’єкт незавершеного будівництва.

Детально процедура внесення змін до договорів купівлі-продажу державного майна виписана в однойменному Положенні, затвердженому наказом ФДМУ від 29.10.1998 № 2041 та зареєстрованому в Мінюсті України 11 листопада 1998 р. № 717/3157. Внесення змін до договорів купівлі-продажу державного майна, укладених органами приватизації відбувається в особливому порядку з підписанням додаткової угоди нотаріально посвідченої у 10-денний строк з дня її підписання. У разі виникнення спірних питань рішення приймається комісією органу приватизації, склад якої та регламент роботи затверджується наказом органу приватизації (розділи 5,7).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що задоволення зустрічного позову, а саме внесення судом змін до договору купівлі-продажу державного майна, є порушенням норм матеріального права, що регулюють порядок внесення змін до цих договорів. Суди дійшли висновку, що виконком Миколаївської селищної ради ухилився від розгляду питання про зміну строків будівництва пансіонату. У такому випадку ТОВ "Респект-2005" не позбавлений права звернутися до адміністративного суду з вимогами зобов’язати орган місцевого врядування розглянути питання, яке законом віднесено до його компетенції (ст. 19 "Про особливості приватизації об’єктів незавершеного будівництва).

Підстави розірвання договору купівлі-продажу незавершеного будівництва також вказані в Законі України "Про особливості приватизації об’єктів незавершеного будівництва", але при розгляді даної справи суди попередніх інстанцій цей закон не застосовували.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що справа розглянута судами без застосування норм матеріального права, що регулюють питання приватизації державного майна; з порушенням вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України щодо повного, всебічного, об’єктивного розгляду в судовому засіданні всіх обставин справи, керуючись законом. В порушення вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України в оскаржуваних судових актах не вказано мотивів, з яких відхилені доводи Фонду, викладені у відзиві на зустрічний позов (т. ІІ, арк. 21).

Доводи касаційної скарги колегія суддів вважає обгрунтованими.

Судові рішення, винесені з порушенням норм матеріального права і недотриманням процесуального права підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд.

При повторному розгляді необхідно усунути допущені порушення, об’єктивно дослідити всі обставини і винести обгрунтоване рішення суду, керуючись законом.

На підставі ст. ст. 1115 –11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фонду майна АР Крим задовольнити частково.

Рішення господарського суду АР Крим від 4.10. -15.11.2007 та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.02.2008 у справі № 2-21/8616-2007 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду АР Крим.

Головуючий, суддя                     В.Овечкін

Судді                    Є.Чернов

В.Цвігун