донецький апеляційний
господарський суд
Постанова

Іменем України

28.05.2008
р.
справа №23/226

Донецький
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Акулової  Н.В.

суддів

Гези  Т.Д. , М'ясищева  А.М.

за
участю представників сторін:

від
позивача:

не
з'явився,

від
відповідача:

ОСОБА_2
(паспорт НОМЕР_1від 03.07.1996р., виданий Калінінським РВ ДМУ УМВС України в
Донецькій області),

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 с.Росохач Тернопільської
області

на
рішення  господарського суду

Донецької області

від

20.03.2008
року

по
справі

№23/226
(Забарющий М.І.)

за
позовом

Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 с.Росохач Тернопільської
області

доФізичної особи-підприємця
ОСОБА_2м.Донецьк

про

стягнення
20 827, 18 грн.

В С Т А Н О В И В:

Суб'єкт
підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1с.Росохач Тернопільської
області (далі СПД ОСОБА_1) звернувся до господарського суду Донецької області з
позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2м.Донецьк (далі ФОП ОСОБА_2)  про стягнення 9225,80грн. боргу, 3229,03грн.
втрат від інфляції та 796,20грн. 3%річних (т.1 а.с.2-4).

22.08.2007р.
позивач звернувся до  суду першої
інстанції з заявою, якою зменшив свої вимоги на 415,43грн. інфляційних (т.1
а.с.73).

04.09.2007р.
від позивача надійшла заява про збільшення ціни позову на 2405грн., в якій
просить суд стягнути з відповідача 15240,6грн (т.1 а.с.111).

Заявою
від 05.09.2007р. позивач просить вважати суму боргу 12225грн.80коп. Заявою від
05.09.2007року позивач просить   стягнути
з відповідача 17615грн.22коп.(т.2 а.с.3-9).

Заявами
б/н та б/д позивач уточнює позовні вимоги та просить  стягнути з відповідача  20124грн.78коп. (т.2, арк. справи 93,102).

Заявою
б/н та б/д позивач просить стягнути  з
відповідача 20822грн.18коп. (т.2, арк. справи 108-109).

Рішенням
від 20.03.2008року господарський суд Донецької області (суддя Забарющий М.І.)
відмовив у задоволені позовних вимог СПД ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 (т.2
а.с.116-117).

Рішення
мотивоване тим, що позивач 11.06.2004р. одержав від ДП ”Чернігівський
військовий лісгосп” 16,5м3 дошок, що підтверджується
товарно-транспортною накладною ЧВЛГ №000024. Підтверджень отримання
позивачем  у фізичних осіб лісоматеріалу
у кількості 2,5м.3 не надано. За накладною №4 від 15.06.2004р. відповідач
отримав від позивача товар на загальну суму 9820 грн., у т.ч. 1964 грн. націнки
та 3600 грн. вартості автопослуг. Позивач не надав суду доказів, що відповідач
був винен йому будь-яку суму, окрім заборгованості за дошки згідно накладної №
4 від 15.06.2004р. Підпис на накладній №4 від 15.06.2004р. у графі „прийняв”
належить відповідачу, оскільки підпис на цій накладній наглядно не
відрізняється від аналогічних підписів на інших документах. Відповідач
погоджується, що дошки від позивача він отримував. Відповідач оплатив позивачу
частину боргу за дошки, всього на суму 2395грн. (700грн. за розпискою від
21.06.2004р., 1695грн. за квитанціями прибуткового касового ордеру від
27.07.2004р.).  Відповідно до ст.530
Цивільного кодексу України позивачем не надано доказів направлення (вручення)
претензії, як вимоги про сплату боргу.

Суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1с.Росохач Тернопільської
області в апеляційній скарзі просить
скасувати рішення господарського суду Донецької області від  20.03.2008року по справі №23/226 та прийняти
нове рішення, яким задовольнити позов на суму 20827,18грн., посилаючись на
неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для
справи.

Апеляційна
скарга мотивована тим, що ФОП ОСОБА_2 одержав лісоматеріал (дошки соснові) саме
у СПД ОСОБА_1 а не в ДП „Чернігівський військовий лісгоп”, чи у фізичній особі
за накладною №4 від 15.06.2004р. Дана накладна
містить загальну кількість  дошок
одержаних відповідачем,  і становить 19м3
. Суд дійшов висновку, що підпис на накладній №4 від 15.06.2004року в
графі „прийняв” належить відповідачу. Факт отримання  дошок у кількості 19м3,
поставлених ФОП ОСОБА_2, підтверджується рішенням господарського суду Донецької
області по справі №25/83. Також скаржник вказує, що у якості доказу надав до
суду накладну б/н від 07.09.2004року  за
двома підписами на поставку ОСОБА_2 дошок соснових у кількості 19м3 з
відміткою „Повторно”. Накладна б/н від 07.09.2004року та накладна №4 від
15.06.2004року відображають одну і ту ж поставку, і одне і теж приймання одного
і того ж лісоматеріалу (дошок соснових). Більш того, господарський суд по
справі №25/83 встановив,  що борг
відповідача перед позивачем становить 7425грн. Також заявник скарги посилається
на те, що  претензія №3 від
30.05.2005року, додаткова претензія №7 від 05.01.2006р. та претензія №6 від
09.01.2007року - є вимогами про сплату боргу, у розумінні ст.530 Цивільного
кодексу України та в матеріалах справи містяться докази надсилання цих
претензій відповідачу. Крім того, вважає, що суд першої інстанції неправомірно
дійшов висновку, що сума 700грн., за розпискою від 21.06.2004р., та сума
1695грн., є частковою оплатою за одержані дошки, оскільки, як вважає скаржник,
розписка не є документом, який приймається господарським судом, також, в
розписці не вказано, що 700грн. підприємець ОСОБА_1 одержав від ОСОБА_2

Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2м.Донецьк просить рішення господарського суду
Донецької області від 20.03.2008року по справі №23/226 залишити без змін,
апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1с.Росохач
Тернопільської області без задоволення.
ФОП ОСОБА_2 не заперечує проти отримання 16м3 дошок,  а не 19м3 дошок за накладною №4
від 15.06.2004р. Також стверджує, що в рахунок погашення боргу оплатив 700грн.
та 1695грн. Підпис на розписці від 21.06.2004р. про отримання 700грн., належить
позивачу - СПД ОСОБА_1, що встановлено експертизою від 20.12.2007року, яка була
призначена господарським судом Донецької області

Суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1с.Росохач Тернопільської області
у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений
належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового
відправлення №9024758.

27.05.2008року
позивач надіслав на адресу Донецького апеляційного господарського суду
телеграму, в якій просить задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі за
ціною позову.

20.05.2008року
на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшла заява позивача,
в якій він просив зобов'язати відповідача надіслати відзив на його  адресу. Дана заява  судовою колегією не задовольняється, оскільки
згідно зі статтею 96 Господарського процесуального кодексу України надання
відзиву є правом, а не обов'язком відповідача. Відсутність відзиву на
апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення місцевого господарського
суду.

Колегія  суддів Донецького апеляційного господарського
суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України „Про судоустрій” та ст.101
Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених
фактичних обставин переглядає  матеріали
господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при
розгляду норм матеріального та процесуального права, що мають значення для
справи.

Розглянувши
матеріали  господарської справи,
апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні представника відповідача,
судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без
змін, з викладенням нової мотивувальної частини.

Як
встановлено судом першої інстанції, 11.06.2004року позивач одержав від ДП
”Чернігівський військовий лісгосп” 16,5 м3 дошок на
загальну суму 3786,97грн. з врахуванням ПДВ, а саме: дошка н/о сосн.IIс 25 мм у
кількості 9,5м3  на  суму 1995-00грн., дошка н/о сосн.IIIс 25 мм у
кількості 7м3 на суму 1160-81грн.,
ПДВ 20% - 631-16грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною
ЧВЛГ №000024. (т.1 а.с.15,118).

Тобто,
Суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1с.Росохач
Тернопільської області отримав за накладною ЧЛВГ №000024 від ДП ”Чернігівський
військовий лісгосп” 16,5м3 дошок, а не 19 м3.

Матеріали
справи не містять доказів отримання позивачем у працівників вищезазначеного
лісгоспу дошок у кількості 2,5 м3 .

Частиною
2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. У випадках
встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою
виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або не настання
певної події.

Згідно
зі ст.205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в
письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Правочин,
для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних
правових наслідків.

Як
вбачається з позовної заяви, позивач посилається на розвантаження цих

дошок
на території відповідача. В підтвердження отримання відповідачем дошок у
кількості  19 м3 посилається
на накладну №4 від 15.06.2004року на суму 9820грн. (т.1, арк. справи 10).
Відповідач заперечує проти отримання 19 м3 дошок за
накладною №4 від 15.06.2004року, в зв'язку з чим судом першої інстанції з
власної ініціативи призначена судово-почеркознавча експертиза, яка доручена Донецькому
науково -дослідному інституту судових експертиз м.Донецьк.

Згідно
висновку судово-почеркознавчої експертизи №5451/02 від 20.12.2007р. встановити
ким - ОСОБА_2або іншою особою виконано підпис від його імені,  розташований в накладній №4 від 15.06.2004року
у рядку ”прийняв” не є можливим ( т.2 арк. справи 84).

За
приписами ст. 42 Господарського процесуального кодексу України висновок
судового експерту для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється судом
за правилами, встановленими ст.43 цього Кодексу.

Суд
першої інстанції не прийняв до уваги вказаний висновок , як належний доказ у
справі, та вважає, що підпис  у
накладній  №4 від 15.06.2004року у графі
”прийняв” належить відповідачу, оскільки підпис на цій накладній наглядно не
відрізняється від аналогічних підписів на інших документах.

Судова
колегія Донецького апеляційного господарського суду не може погодитись з даним
висновком суду першої інстанції, оскільки суд не має право самостійно робити
висновок відносно тотожності підпису відповідача на накладній №4 та підписів на
аналогічних документах. Даний висновок суду відносно того, що підпис на
накладній №4 від 15.06.2004р. належить відповідачу, не базується на будь-яких
належних доказах.

Донецький
апеляційний господарський  суд  приймає до уваги висновок
судово-почеркознавчої експертизи №5451/02, як належний доказ у справі.

Оскільки
відповідно до висновку № 5451/02 неможливо встановити, відповідачем чи іншою
особою виконано підпис в накладній №4 від 15.06.2004року, судова колегія
вважає, що накладна №4 від 15.06.2004року не є належним доказом прийняття
відповідачем 19 м3  дошок
за цією накладною.

Крім
того, позивачем від ДП ”Чернігівський військовий лісгосп” за
товарно-транспортною накладною ЧВЛГ №000024 отримано 16,5 м3
дошок, а не 19 м3.

З пояснень
водія ОСОБА_3 також вбачається, що за товарно-транспортною накладною ЧВЛГ
№000024 розвантажено у відповідача  16,5
м3 дощок, а не 19 м3.

Отже,  висновок господарського суду Донецької
області відносно того, що підпис у накладній №4 від 15.06.2004року у графі
”прийняв” належить відповідачу є помилковим.

Відповідач
не заперечує отримання   16,5 м3
дошок від позивача, але не за накладною №4 від 15.06.2004р., які оплачені
частково у сумі 2395грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового
касового ордеру від 27.07.2004р. на загальну суму 1695грн. (т.1 а.с.121), та
розпискою від 21.06.2004р., в якій зазначено, що ОСОБА_1 отримав 700грн.
/згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №5451/02 від 20.12.2007р.
рукописні записи „Я, ОСОБА_1, одержав 21.06.2004р. 700грн.” належить позивачу
/т.2 а.с.85-86/(т.1 а.с.120).

Таким
чином, предмет позову по даній справі є стягнення заборгованості за отриманні
дошки у кількості 19м3 за накладною №4 від 15.06.2004р.,   матеріали справи не містять доказів
отримання відповідачем 19 м3 дошок за накладною №4 від
15.06.2004року, тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Крім
того, позивач в накладній №4 від 15.06.2004р. зазначив суму товару 9820грн. у
т.ч. націнка 25% у сумі  1964грн., авто
послуги за квитанцією №162 в сумі 3600грн.

Суд
першої інстанції  обґрунтовано дійшов
висновку, що в суму 9820грн.  ввійшов
ПДВ, оскільки з товарно-транспортної накладної ЧВЛГ №000024 вбачається, що
позивачем від ДП ”Чернігівський військовий лісгосп” отримано 16,5 м3
дошок на загальну суму 3786,97грн. з врахуванням ПДВ, а саме: дошка н/о
сосн.IIс 25 мм у кількості 9,5 м3
за ціною 210грн.на  суму
1995-00грн., дошка н/о сосн.IIIс 25 мм у кількості 7м3  за ціною 165,88грн. на суму 1160-81грн.,  ПДВ 20% -631-16грн.

Тобто,
ціна дошки н/о сосн.IIс 25 мм складає 210грн. + ПДВ = 252грн.; ціна дошки н/о
сосн.IIIс 25 мм складає 165,88грн.+ ПДВ = 199грн.

У
накладній №4 від 15.06.2004року зазначено: “дошка н/о сосна IIс,S=25мм,
кількість 9,5 м.3, ціна -252-00, сума 2394-00; дошка н/о сосна IIIс S =25 мм
кількість 7,0 м.3 ціна -199-00, сума 1393-00;дошка н/о сосна II, IIIс S=25 мм
кількість 2,5 ціна 187-92, сума -469-80. Автопослуги  згідно квитанції №162 -3600-00 Всього:7856,00
Націнка 25% - 1964-00 Всього: 9820-00грн.” (т.1 а.с.10).

Тобто,
у накладній №4 від 15.06.2004року у ціну дошок вже включений ПДВ та додатково
позивач застосовує ще й націнку 25%.

Таким
чином, позивачем на ціну лісоматеріалів двічі здійснено нарахування -ПДВ у
розмірі 20% та націнка у розмірі 25%.

Посилання
позивача на обов'язок відповідача сплатити транспортні послуги у сумі 3600грн.,
які зазначені у накладній №4 від 15.06.2004року, оплата яких, як вказує
позивач, підтверджується касовим ордером №162 та знаходиться у матеріалах
справи №25/83, та листом Управління державної служби боротьби з економічною
злочинністю  від 09.03.2007р за
№4/22-Б-21, судовою колегією не приймається до уваги, оскільки з листа
Управління державної служби боротьби з економічною злочинністю  від 09.03.2007р за №4/22-Б-21 вбачається, що
в червні 2004року СПД ОСОБА_1 звернувся до ПМП „Зруб і К” з заявою про надання
транспортного засобу для перевезення лісоматеріалів в м.Донецьк, потім до
м.Харкова, і там на митних складах, біля селища Пісочне Харківської області,
завантажився руберойдом в кількості 500рулонів і доставив їх в м.Чернігів.

Матеріалами
справи не підтверджено, що відповідач має зобов'язання сплатити транспортні
послуги за доставку лісоматеріалів до Донецьку та за доставку руберойду з
м.Харкова до м.Чернігів згідно накладної №4 від 15.06.2004року.

В
апеляційній скарзі позивач стверджує, що накладна б/н від 07.09.2004р. з
відміткою „повторно” і накладна №4 від 15.06.2004р. відображають одну і ту же
поставку, і одне і теж приймання одного і того ж лісоматеріалу (дошок
соснових), в зв'язку з чим підтверджується
факт отримання відповідачем 19 м3 дошок.

Доводи
скаржника не приймаються судовою колегією Донецького апеляційного
господарського суду до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 35
Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час
розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких
беруть участь ті самі сторони. Факти, які відповідно до закону вважаються
встановленими, не доводяться при розгляді справи.

Постановою
Донецького апеляційного господарського суду від 24.05.2006року у справі №25/83
встановлено, що накладна б/н від 07.09.2004року не містить доказів приймання
лісоматеріалу відповідачем. Позивачем належним чином не доведений факт
поставки лісоматеріалу саме 07.09.2004р. (т.1 а.с.57-59). Постановою Вищого
господарського суду України від
30.11.2006р. постанова Донецького апеляційного господарського суду від
24.05.2006року у справі №25/83 залишена без змін (т.1 а.с.61-63).

Тобто,
судом у справі №25/83 встановлено факт, що накладна б/н від 07.09.2004року не
містить доказів приймання лісоматеріалів відповідачем, а саме  19 м3 дошок.

Твердження
позивача, що у додатку  до позовної заяви
зазначено перелік доданих документів, зокрема, поштова квитанція про
направлення відповідачу претензії №3 від 30.05.2005року, додаткової претензії
№7 від 05.01.2006р. та претензії №6 від 09.01.2007року, судова колегія не  приймає до уваги, оскільки до позовної заяви
додані квитанції, одна з них датована 14.06.2007р. і свідчить про відсилку
копії позову відповідачу, друга квитанція датована 15.06.2007р. і свідчить про
направлення господарському суду поштової кореспонденції.  Інших доказів
направлення претензії №3 від 30.05.2005року, додаткової претензії №7 від
05.01.2006р. та претензії №6 від 09.01.2007року, позивачем до суду не надано.

Крім
того, претензію № 3 від 30.05.2005р. та додаткову претензію № 7 від
05.01.2006р. суд першої інстанції обґрунтовано не розцінює як вимогу,
передбачену ст.530 ЦК України, оскільки в ній йдеться про вимогу сплатити борг
за продукцію, відвантажену 07.09.2004р., а не за накладною №4 від 15.06.2004р.

Таким
чином, суд першої інстанції обґрунтовано не задовольнив вимоги позивача щодо
стягнення боргу.

Оскільки
матеріали справи не підтверджують наявність отримання відповідачем
лісоматеріалів у кількості 19м3 за накладною №4 від 15.06.2004р., вимоги щодо
стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних не підлягають задоволенню.

Доводи
скаржника судовою колегією не приймаються, оскільки спростовуються
вищевикладеним.

Таким
чином, судова колегія Донецького апеляційного господарського  суду вважає, що рішення господарського суду
Донецької області від 20.03.2008року у справі №23/226 відповідає фактичним
обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви, з яких подана апеляційна
скарга не можуть бути підставою для скасування рішення.

Відповідно
до ст.49 Господарського процесуального кодексу України  витрати по сплаті державного мита за подання
апеляційної скарги відносяться на скаржника.

Керуючись
ст.ст.43,49,99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України,
Донецький апеляційний господарський  суд,
-

П
О С Т А Н О В И В:

Рішення
господарського суду Донецької області від 20.03.2008року у справі №23/226
залишити без змін, апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1с.Росохач Тернопільської області  - без задоволення.

Головуючий
Н.В.  Акулова

Судді:          Т.Д.
Геза

А.М.
М'ясищев

Надруковано: 6 прим.

1. позивачу

2. 3відповідачу

4 у справу

5 ДАГС

6-ГСДО