КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05.02.2008
№ 13/75

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Губенко Н.М.

суддів:            Барицької  Т.Л.

Ропій
Л.М.

при секретарі:           Хвостик І.О.

За участю представників:

від позивачів: 1. ОСОБА_1;

ОСОБА_2
- представник (дов. № 685 від 05.02.2007);

2.
ОСОБА_3;

ОСОБА_2
- представник (дов. № 689 від 05.02.2007);

3.
ОСОБА_4;

ОСОБА_2
- представник (дов. № 688 від 05.02.2007);

4.
ОСОБА_2 - представник (дов. № 687 від 05.02.2007);

5.
ОСОБА_5;

ОСОБА_2
- представник (дов. № 686 від 05.02.2007);

від відповідачів:1. ОСОБА_7 - адвокат (дов.
б/н від 19.02.2007); 2. повідомлений, але не з'явився;

3. повідомлений,
але не з'явився;

4.
повідомлений, але не з'явився;

5.
повідомлений, але не з'явився;

6.
повідомлений, але не з'явився;

7.
повідомлений, але не з'явився;

8.
повідомлений, але не з'явився;

9.
повідомлений, але не з'явився;

10.
повідомлений, але не з'явився;

11.
Лакуста О.І. - представник (дов. №478 від 06.11.2006);

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м.Києва від
10.05.2007

у справі № 13/75 (Фетисова І.А.)

за позовом                               ОСОБА_1

ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_6

ОСОБА_5

до                                                   Колективне
торгово-промислове підприємство "Славутич"

ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

ОСОБА_12

ОСОБА_13

ОСОБА_14

ОСОБА_15

Комунальне підприємство "Ліки України" Чернігівської обласної
ради

ВАТ "Родовід-банк"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про
визнання недійсним протоколу № 1 від 20.11.2001 року та договорів
купівлі-продажу

Ухвалою Київського апеляційного господарського
суду від 16.10.2007 провадження у даній справі було зупинено на підставі ст. 79
Господарського процесуального кодексу України.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської
області від 10.05.2007 в задоволенні вимоги позивачів про визнання недійсним
протоколу №1 від 20.11.2001 загальних зборів КТПП “Славутич” відмовлено
повністю; в частині вимог: визнати недійсним договір купівлі-продажу частини
адмінбудівлі по пр-ту Миру 89 (колишня вул. Леніна) у м. Чернігові загальною
площею 649, 9 м І від 23.11.2001, договору купівлі-продажу частини адмінбудівлі
по пр-ту Миру 89 (колишня вул. Леніна) у м. Чернігові загальною площею 127, 8
мІ від 06.02.2003, договору купівлі-продажу частини адмінбудівлі по пр-ту Миру
89 (вул. Леніна) у м. Чернігові загальною площею 238, 5 мІ від 29.12.2006-
провадження у справі припинено.

Рішення
мотивоване тим, що посилання позивачів в обґрунтування недійсності протоколу
загальних зборів КТПП “Славутич” №1 від 20.11.2001 та договору купівлі-продажу
від 23.11.2001 на ч. 3 ст. 98, ст.ст. 203, 216, 358 ЦК України є
необґрунтованими, “...оскільки норми ЦК України, який набрав чинності з
01.01.2004, відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень цього
кодексу, застосовувати на правовідносин, які виникли та припинили існування до
01.01.2004 не має законних підстав”.

В
договорах купівлі-продажу, які позивачі вимагають визнати недійсними,
відповідачі 2-8 є сторонами (продавцями), однак відчужують майно як фізичні
особи-власники даного майна, а не як працівники-учасники КТПП “Славутич”, а
тому спір у цій частині є спором про право цивільне, а не спором з
корпоративних відносин; у зв'язку із чим, господарським судом першої інстанції
провадження у даній справі припинено на підставі п. 1 ч. 1. ст. 80 ГПК України.

Позивачі,
не погоджуючись із вищевказаним рішенням, звернулися до Київського апеляційного
господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просять його скасувати
повністю і прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги позивачів. Підстави
апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Неповним
з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, є нез'ясування судом
першої інстанції правомочності загальних зборів КТПП “Славутич” від 20.11.2001;
суд надав перевагу доказам відповідачів, а саме, прийняв їх твердження про те,
що позивачі були завчасно повідомлені про проведення зборів шляхом розміщення
об'яви, і, навпаки, твердження позивачів про те, що жодних об'яв щодо цього не
було безпідставно не взяті до уваги.

Господарським
судом першої інстанції не з'ясовано розміру часток у статутному фонді КТПП
“Славутич” кожного учасника, зокрема, посилання суду на належність ОСОБА_11 60
% частки у статутному фонду підприємства є безпідставними, оскільки в
матеріалах справи відсутні будь-які докази цього.

Крім
того, господарським судом було порушено норми процесуального права, а саме, ст.
53 ГПК України, оскільки судом не було винесено ухвали про відмову у
відновленні пропущеного строку, яку позивачі мали б можливість оскаржити.

Також
господарський суд порушив п. 4 ст. 12 ГПК України, оскільки прийшов до
помилкового висновку про непідвідомчість вимог позивачів щодо визнання
договорів купівлі-продажу недійсними господарським судам, посилаючись на те, що
сторонами даних договорів не є працівники-учасники КТПП “Славутич”, а є фізичні
особи.

Відкрите
акціонерне товариство “Родовід банк” надало відзив на апеляційну скаргу, в
якому зазначає, що оскаржуване рішення є законним, скасуванню не підлягає;
господарським судом першої інстанції досліджено порядок визначення кворуму
загальних зборів КТПП “Славутич”, а саме, у відповідності до кількості голосів
(долей, часток) наявних у працівників; отже, навіть якщо припустити, що
позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5, які мають частки у статутному фонді
товариства по 2% кожний не були присутні на загальних зборах 20.11.2001, то це
все одно б не вплинуло на результат прийняття рішення про відчуження майна.
Однак наявний в матеріалах справи протокол загальних зборів КТПП “Славутич” від
20.11.2001 свідчить про те, що вищевказані позивачі були присутніми на вказаних
зборах та підписували вказаний протокол; стосовно ж часток у статутному фонді
КТПП “Славутич” позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 то матеріали справи не містять
жодних доказів на підтвердження розміру часток вказаних осіб у статутному фонді
даного товариства.

Комунальне
підприємство “Ліки України” надало відзив на апеляційну скаргу позивачів;
просить рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, вимоги
апеляційної скарги без задоволення; вказує на те, що при укладенні договору
купівлі-продажу від 06.02.2003, згідно з яким КП “Ліки України” набуло права
власності на об'єкт нерухомості 127, 8 мІ, нотаріус перевірив усі необхідні
документи, в тому числі і протокол загальних зборів КТПП “Славутич” від
20.11.2001, жодних обставин, які свідчили б про те, що продавець не має права
відчужувати спірне майно, нотаріусом не було встановлено.

КТПП
“Славутич” надало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що позивачі
були повідомлені про час та місце проведення загальних зборів КТПП “Славутич”
20.11.2001, про що свідчать їх підписи на протоколі №1, яким було оформлено
рішення про відчуження частини адмінбудівлі підприємства, а головний бухгалтер
ОСОБА_16 була уповноважена підписати відповідний договір купівлі-продажу; на
момент проведення загальних зборів на них були присутні учасники, які в сукупності
мають 100% статутного фонду товариства; висновок суду про непідвідомчість
господарським судам  розглядати вимогу
позивачів про визнання недійсними договори купівлі-продажу є обґрунтованим,
оскільки виступаючи сторонами (продавцями) в спірних договорах відповідачі 2-8
діяли не як члени КТПП “Славутич”, а як фізичні особи.

Відповідачі:ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15(надалі -
відповідачі) у судові засідання, які мали місце 17.07.2007, 18.09.2007,
02.10.2007, 16.10.2007, 05.02.2008 не з'являлись, витребувані документи не
надали, незважаючи на те, що були належним чином повідомлені про час та місце
розгляду даної справи, про що свідчать відповідні штампи господарського суду
апеляційної інстанції з відміткою про відправку процесуальних документів,
зроблені на зворотах у лівому нижньому куті ухвал Київського апеляційного
господарського суду: про прийняття апеляційної скарги до провадження від
05.07.2007 та про відкладення розгляду справи від: 17.07.2007, 18.09.2007,
02.10.2007, 12.01.2008, згідно з вимогами Інструкції з діловодства в
господарських судах України, затвердженої наказом Голови Вищого господарського
суду України від 10.12.2002  № 75.

Відповідно
до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі; апеляційний
господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується
правами, наданим суду першої інстанції.

Згідно
з ч.2 ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний
господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє
законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

При
розгляді апеляційної скарги, апеляційним господарським судом були досліджені
матеріали справи, обговорені усі обставини справи і встановлено наступне.

Рішенням
загальних зборів товариства покупців, створеного членами трудового колективу
державного торгового підприємства „Славутич”, затверджено статут Колективного
торгово-промислового підприємства „Славутич” (надалі КТПП “Славутич”), який
перереєстрований виконкомом Чернігівської міської ради народних депутатів
24.02.1994.

Як
вбачається із п. 1.1. статуту КТПП “Славутич” останнє створено в результаті
перетворення державного торгового підприємства “Славутич” згідно з рішенням
загальних зборів товариства покупців, створеного членами колективу цього
підприємства; підприємство є суб'єктом права колективної власності; право
колективної власності виникло на підставі викупу товариством покупців майнового
комплексу державного торгового підприємства “Славутич” (п.1.2. статуту).

Згідно
з п. 7.1. статуту КТПП “Славутич” учасниками підприємства визначаються громадяни,
які перебувають з підприємством у трудових відносинах і мають долю (вклад) у
майні (статутному фонді) підприємства.

Розмір
вкладу працівника - учасника у майні підприємства визначається залежно від
зробленого ним грошового внеску у викуп державного майна, в тому числі з
депозитного приватизаційного рахунку та трудової участі в діяльності
підприємства після його державної реєстрації (п. 7.2. статуту).

Пунктом
5.4. статуту закріплено, що працівникові-вкладнику видається свідоцтво, у якому
вказується загальна сума належного йому вкладу та розмір у відсотках частки у
загальній сумі статутного фонду підприємства; у випадку зміни розміру долі
працівника (учасника) йому видається нове свідоцтво.

Вищим
органом управління підприємством є загальні збори працівників (учасників), які
здійснюють право колективної власності (п. 4.3., 6.3. статуту).

В
2007 році ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_6, ОСОБА_5 - колишні
працівники-учасники КТПП „Славутич” (надалі -позивачі) звернулися до
Господарського чуду Чернігівської області із вимогою відновити їх корпоративні
права шляхом визнання договору купівлі-продажу від 23.11.2001 №6369 недійсним,
а також витребувати з обласного державного нотаріального архіву Чернігівської
області нотаріальне провадження по договору купівлі-продажу від 23.11.2001
№6369.

Під
час розгляду даної справи господарським судом першої інстанції позивачі заявою
від 25.02.2007 збільшили розмір позовних вимог, просили визнати недійсним
протокол №1 загальних зборів КТПП “Славутич” від 20.11.2001, залучити до участі
у справі в якості відповідачів Чернігівське обласне комунальне підприємство
“Ліки України” та ВАТ “Родовід банк”, визнати недійсними: договір
купівлі-продажу від 06.02.2003 №117 та договір купівлі-продажу від 29.12.2006
№5028.

Підстави
позовної заяви з урахуванням поданої позивачами заяви про збільшення  позовних вимог, обґрунтовуються наступними
доводами.

Протокол
загальних зборів КТПП “Славутич” №1 від 20.11.2001 є незаконним оскільки
позивачі, не зважаючи на те, що є учасниками даного підприємства, про
проведення загальних зборів 20.11.2001 не повідомлялися та протокол не
підписували; в протоколі відсутні істотні дані, які необхідно відображати в
протоколі, а саме: кількісний склад учасників загальних зборів; до порядку
денного не включено питання щодо відчуження колективної власності, але таке
рішення було прийняте; в протоколі не зазначено, якою кількістю голосів
прийняте рішення про відчуження колективної власності; учасники КТПП
“Славутич”, які брали участь у загальних зборах 20.11.2001, прийняли рішення
про відчуження колективної власності на свою користь, що суперечить вимогам ч.
3 ст. 98 ЦК України; позивачам як учасникам спільної часткової власності в КТПП
“Славутич”, не запропоновано переважне право на викуп колективної власності, що
передбачено ст. 358 ЦК України; позивачам як власникам майна підприємства, яке
було відчужено, не виплачена вартість їх частки у спільному майні підприємства
КТПП “Славутич”.

Позивачі
вважають, що продаж адмінбудівлі, як частки статутного фонду КТПП “Славутич”
вчинено без належного обсягу повноважень, тобто без рішення загальних зборів
підприємства, що суперечить ст. 203 ЦК України, а тому, відповідно до ст. 215
ЦК України договори купівлі-продажу від 23.11.2001 №6369, від 06.02.2003 №117
та від 29.12.2006 №5028 мають бути визнані недійсними з наслідками
двосторонньої реституції.

Згідно
з ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права
особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської
організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні
господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а
також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами;
частиною 3 вказаної статті визначено поняття “корпоративні відносини” як
відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних.

Відповідно
до ч. 1 ст. 79 Господарського кодексу України господарськими товариствами визнаються
підприємства або інші суб'єкти господарювання, створені юридичними особами та/
або громадянами шляхом об'єднання їх майна і участі в підприємницькій
діяльності товариства з метою одержання прибутку.

Стаття
113 Цивільного кодексу України також надає визначення господарським
товариствам, а саме: господарським товариством є юридична особа, статутний
капітал якої поділений на частки між учасниками; господарські товариства можуть
бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з
обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

Відповідно
до ст. 62 ГК України підприємство це самостійний суб'єкт господарювання,
створений компетентним органом державної влади або органом місцевого
самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих
потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної,
торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим
кодексом та іншими законами.

Статтею
63 ГК України визначені форми власності підприємств, які діють в Україні, серед
яких і колективні підприємства, тобто ті підприємства, що діють на основі
колективної власності.

Відповідно
до ст. 93 ГК України підприємством колективної власності визнається
корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності
засновника (засновників); підприємствами колективної власності є виробничі
кооперативи, підприємства споживчої кооперації, підприємства громадських та
релігійних організацій, інші підприємства, передбачені законом.

Таким
чином, підприємство колективної власності (колективні підприємства) є однією з
організаційно-правових форм підприємств, кваліфікуючою ознакою яких є визначена
форма власності - колективна, на якій засноване і діє підприємство; колективні
підприємства не є господарськими товариствами, а є самостійними суб'єктами
господарювання.

Згідно
зі статутом Колективного торгово-промислового підприємства „Славутич” останнє є
суб'єктом права колективної власності.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивачами у даній справі є фізичні особи -
колишні працівники-учасники Колективного торгово-промислового підприємства
„Славутич”, які заявили позов, зокрема, до вказаного колективного підприємства
про визнання недійсним протоколу загальних зборів №1 від 21.11.2001
колективного підприємства та договорів купівлі-продажу, зокрема, договору,
укладеного КТПП „Славутич” від 23.11.2001.

Згідно
зі ст. 1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до
господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за
захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів,
а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням мають: підприємства, установи, організації, інші
юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому
порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства
та організації) у випадках, передбачених законодавчими актами України, до
господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи,
фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах,
зокрема, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським
товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі
учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Виходячи
із приписів наведеної правової норми, господарські суди можуть розглядати
справи за участі фізичних осіб (учасників господарських товариств) лише у
спорах, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням
господарських товариств.

Відповідно
до ст. 6 Конституції України органи, зокрема, судової влади, здійснюють свої
повноваження відповідно до законів України.

Частиною
1 ст. 4 ГПК України встановлено, що господарський суд вирішує господарські
спори на підставі Конституції України, цього кодексу, інших законодавчих актів
України.

Таким
чином, оскільки даний спір пов'язаний з діяльністю колективного підприємства,
яке, про що зазначалося вище, не є господарським товариством, а також
враховуючи те, що сторонами у цій справі (позивачами) є фізичні особи,
незважаючи на те, що даний спір за своїм змістом і є близьким до спорів, що
виникають з корпоративних відносин, господарський суд не має права виходити за
межі підвідомчості (підсудності) господарських судів, визначених ст. 12 ГПК
України, а тому даний спір є непідвідомчим (непідсудним) господарському суду.

Зазначене
узгоджуються з позицією Верховного Суду України, викладеною в узагальненнях
практики розгляду судами корпоративних спорах від 26.01.2008.

Згідно
з ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд
припиняє провадження у справі у разі якщо, зокрема, спір не підлягає вирішенню
в господарських судах України.

Як
вбачається із резолютивної частини рішення Господарського суду Чернігівської
області, суд у задоволенні позовної вимоги позивачів визнати недійсним протокол
загальних зборів №1 від 21.11.2001 КТПП „Славутич” відмовив повністю, з підстав
неправильного обґрунтування позивачами даної вимоги, а саме: посилання на норми
Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004, однак, як
встановлено господарським судом апеляційної інстанції даний спір непідвідомчий
господарським судам, а відтак, не підлягає вирішенню в господарських судах
України, виходячи з чого, у частині позовних вимог визнати недійсним протокол
загальних зборів КТПП “Славутич” від 21.11.2001 господарський суд першої
інстанції мав припинити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України, а не відмовляти в задоволенні.

Виходячи
з викладеного, керуючись ст.ст. 80, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Чернігівської
області від 10.05.2007 у справі №13/75 змінити, виклавши резолютивну частину у
наступній редакції:

“Провадження
у справі №13/75 припинити”.

Повернути
ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) з
Державного бюджету України державне мито у розмірі 85,00 грн., перераховане за
квитанцією №272/278 від 17.01.2007, та в розмірі 42,50 грн., перераховане за
квитанцією №242/256 від 24.05.2007.

Матеріали
справи №13/75 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя
Губенко Н.М.

Судді
Барицька  Т.Л.

Ропій  Л.М.

03.03.08 (відправлено)