ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03
червня 2008 р.

Справа
№ 17/6

Господарський
суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л.М. при секретарі
судового засідання   Парфані І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом          Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аксіс плюс"
вул. Чорновола,49, м.Івано-Франківськ,76000

до
відповідача   Приватного підприємця
ОСОБА_1 АДРЕСА_1

про стягнення 4374 грн 82 коп

За участю представників:

Від
позивача:  Шрібак М. М. - юрисконсульт,
(довіреність №21-Ю від 25.02.2008 року);

Від
відповідача:  не з'явились,

встановлено: заявлено
позов про стягнення 4374 грн. 82 коп., в тому числі 3722 грн. 00 коп.
заборгованості, 212 грн. 10 коп. пені,
372 грн. 20 коп. штрафу, 68 грн. 52 коп. - 3% річних .

Представник позивача
позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове
засідання не з'явився, відзив на позов не подав.

За
наведених обставин та в силу ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними
матеріалами без участі відповідача, якого належним чином повідомлено про час і
місце засідання суду.

Розглянувши
матеріали справи, вислухавши представників позивача, суд  прийшов до висновку про обґрунтованість
позовних вимог, враховуючи  наступне.

25.04.2007
року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аксіс плюс" в
особі генерального директора товариства Вольвина Володимира Михайловича, який
діяв на підставі Статуту  в подальшому
"Продавець" з однієї сторони і
Приватним підприємцем ОСОБА_1надалі "Покупець" з другої
сторони уклали договір  за № 221.

Відповідно
до п.1.1 Договору Продавець зобов'язався передати у власність, а Покупець
прийняти лікарські засоби, вироби медичного призначення, біологічно-активні
речовини, косметику та інші предмети медичного асортименту ( надалі товар) на
умовах  попередньої оплати або відстрочки
платежу на підставі розхідних накладних по відпускних цінах Продавця, які є
невід'ємною частиною договору.

Згідно
п.п.3.3, 3.4 Договору Покупець зобов'язався провести оплату за товар в
національній валюті відповідно до строку вказаного в розхідній накладні у
безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок
Продавця. Термін оплати кожної партії товару, вказаний в розхідній накладні,
проводиться на протязі 21 днів з моменту підписання Сторонами розхідних
накладних.

На
виконання умов договору  від
25.04.2007року за № 221 відповідач отримав від позивача медикаменти та інші
лікарські препарати  згідно накладних №
№ОС 60608 -60622  від 28.12.2007р  та спеціального доручення №221 від
01.12.2007р на  загальну суму 3722 грн.
00 коп.

Згідно з частинами 1, 7 ст.193
Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться.

До
виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим
Кодексом.

У відповідності до частини 1 статті 509
Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року, який набрав
чинності з 1 січня 2004 року зобов'язанням є правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Статтею 526
Цивільного кодексу України передбачені загальні умови виконання
зобов'язання, а саме  зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та
вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як
вбачається із матеріалів справи, відповідач прийняті на себе зобов'язання
згідно договору  №221 від 25.04.2007року
належним чином не виконав, вартість отриманого товару не оплатив, доводів
позивача не спростував .

Статтею ст.216 ГК України передбачено,
що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення ним прав здійснення господарської
діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В силу ст.546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою, з
огляду на положення ст.549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При
цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пункт 6 ст.231 ГК України визначає,
що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час
користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом
або договором.

Згідно п. 4.1 Договору  встановлена відповідальність за прострочку
оплати  отриманого товару, а саме
відповідач зобов'язаний на користь позивача сплатити  пеню в розмірі 1% від суми прострочення
платежу за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ,
що діяла у період, за який сплачується пеня. Період прострочки  з 28.01.2008 р. по 12.05.2008 р. Сума пені,
нарахована позивачем, що підлягає стягненню становить  212 грн. 10 коп.

Також п.4.2 Договору встановлена
відповідальність за прострочку оплати більше ніж 30 днів, а саме
відповідач  зобов'язаний  на користь позивача сплатити штраф в розмірі
10% від суми Договору. Сума штрафу нарахована
позивачем, що підлягає до задоволення
становить 372 грн. 20 коп.

Відповідно до  ст.625 ЦК України боржник який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу ч.2 ст.20 ГК України захист
прав і законних інтересів суб'єктів господарювання здійснюється, зокрема,
шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також
іншими способами, передбаченими законом.

До інших способів відносяться,
передбачені ст.625 ЦК України інфляційні втрати та річні, як плата по грошовому
зобов'язанню, правова природа яких, є самостійним від договірної неустойки
(пені) способом захисту прав і забезпечення виконання зобов'язань.

Пунктом 4.1 договору встановлена
відповідальність за порушення (прострочення) виконання грошового зобов'язання у
розмірі 3% річних  від простроченої суми.
Отже, заявлені вимоги про стягнення річних за користування коштами позивача в
сумі 68 грн. 52 коп. підлягають задоволенню.

Відповідно
до ст.49 ГПК України судові витрати по сплаті 102 грн. державного мита та 118
грн.  витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу слід покласти на відповідача.

Враховуючи
викладене та керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 11, 509,526, 546,
625 Цивільного кодексу України ,
ст.ст.20,193,216,230,231 Господарського кодексу України 49,83, 82-84
Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Стягнути
з Приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)  на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аксіс плюс", вул.Чорновола,49  м. Івано-Франківськ (ідентифікаційний код
32605346)  4374 грн. 82 коп., в тому
числі 3722 грн. 00 коп. заборгованості, 212 грн. 10 коп. пені,  372 грн. 20 коп. штрафу, 68 грн. 52 коп. - 3%
річних, 102 грн  витрат по сплаті
державного мита, 118 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу, про що видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення
господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку
з дня його прийняття підписання.

Суддя
Неверовська Лариса Миронівна

рішення підписане 05.06.08

Виготовлено в АС
"Діловодство суду"

________________
Жураківська М.І.