ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.08 Справа № 10/230/08

Суддя Алейникова Т.Г.

Позивач: Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України “Укрзалізничпостач”, м. Київ

Відповідач: Відкрите акціонерне товариство “Запорізький електровозоремонтний завод”, м. Запоріжжя

про стягнення суми 16 314 927, 29 грн. основного боргу та 478 834, 19 грн. штрафу

за зустрічним позовом: Відкрите акціонерне товариство “Запорізький електровозоремонтний завод”, м. Запоріжжя

до відповідача: Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України “Укрзалізничпостач”, м. Київ

про визнання Договору недійсним

Суддя Алейникова Т.Г.

Представники:

Від позивача: Лішунова Н.В. від 24.01. 2008 р.

Від відповідача: Мальчев В.Є. дов. від 28.12.07

Від відповідача: Стуброва С.Ю. дов. від 24.12.07

У судовому засіданні оголошено резолютивну частину рішення.

Сторони подали клопотання про продовження строку розгляду справи.

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача суми

заборгованості за поставлену продукцію 16 314 927,29 грн. та

суми штрафних санкцій в розмірі 478 834,19 грн. за договором поставки № ЗЕРЗ-07-229/28 від 13 березня 2007 року.

Позивач подав клопотання про припинення провадження у справі у частині стягнення основного боргу у сумі 16 314 927,29 грн. та просить стягнути з відповідача суму 478 834, 19 штрафних санкцій та 908 593, 67 грн. –збитків від інфляції.

Відповідач проти позову заперечує та вважає, що Договір № ЗЕРЗ-07-229/28 від 13.03.07 є недійсним. Тому звернувся з зустрічним позовом про визнання недійсним Договору поставки №ЗЕРЗ-07-229/28 від 13.03.2007 р., укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Запорізький електровозоремонтний завод"(69095, м. Запоріжжя, вул. Залізнична,2, ) та Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України “Укрзалізничпостач" (03049, м. Київ, Повітрофлоцький проспект, 11/15, ).

Свої вимоги обґрунтовує наступним. Відповідно до Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” № 1490-ІІІ від 22.02.00р. у редакції, яка діяла з 11.03.07р., тобто на момент укладення договору) цей Закон застосовується до всіх закупівель товарів, робіт і послуг, що повністю або частково здійснюються за рахунок державних коштів, за умови, що вартість предмета закупівлі для товару (товарів), послуги (послуг) становить або перевищує 20 тисяч гривень, а для робіт - 50 тисяч гривень, а закупівля підприємствами товарів, робіт і послуг за рахунок інших державних коштів здійснюється з урахуванням таких особливостей: підприємства для закупівлі товарів, робіт і послуг застосовують цей Закон у разі, якщо вартість предмета закупівлі для товару (товарів), послуги (послуг) становить або перевищує 50 тисяч гривень, а для робіт - 400 тисяч гривень. Закупівля товару за договором поставки №ЗЕРЗ-07-229/28 від 13.03.2007 р. була здійснена Позивачем без застосування процедур та порядку, визначених Законом України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" N 1490-ІП, 22.02.2000(в редакції, яка діяла з 11.03.07 р., тобто на момент укладання договору). Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, договір поставки №ЗЕРЗ-07-229/28 від 13.03.2007 р., укладений між позивачем та відповідачем, напряму суперечить нормам Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" N 1490-ІП, 22.02.2000(в редакції, яка діяла з 11.03.07 р., тобто на момент укладання договору), так як вказаний договір був укладений без застосування порядку та процедур закупівлі товарів, визначених вказаним законом.

Даний зустрічний позов взаємно пов'язаний з первісний позовом Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" до Відкритого акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод"(справа № 10/230/08 в Господарському суді Запорізької області), так як підставою первісного позову є невиконання Договору поставки №ЗЕРЗ-07-229/28 від 13.03.2007 р., щодо недійсності якого і заявлені вимоги за зустрічним позовом.

Відповідач за зустрічним позовом пояснив у відзиві, що підприємства позивача та відповідача відносяться до єдиного виробничо-технічного комплексу Укрзалізниці, виходячи зі специфіки організації розрахунків між даними підприємствами, договір від 13.03.07 № ЗЕРЗ-07-229/28 був укладений без застосування тендерних процедур.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2007 року між ДП МТЗЗТУ „Укрзалізничпостач" - Постачальник (Позивач) та ВАТ „Запорізький електровозоремонтний завод" -Замовник (Відповідач) був укладений договір поставки № ЗЕРЗ-07-229/28 (Договір).

Під час укладення договору від 13.03.2007р. № ЗЕРЗ-07-229/28, сторони визначили предмет договору, ціну та строк дії договору, крім того, сторонами були визначені умови, терміни постачання та умови платежів.

За умовами даного договору Позивач взяв на себе зобов'язання поставити та передати у власність, а Відповідач прийняти й оплатити продукцію в асортименті та кількості відповідно до Специфікацій до даного виду Договору, що є невід'ємною його частиною.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що постачання продукції Позивачем (Постачальником) на адресу Відповідача (Замовника) здійснюється автомобільним або залізничним транспортом на умовах РСА (франко-перевізник) відповідно до вимог „ІНКОТЕРМС" (в редакції 2000р.), що вказується у специфікаціях до цього договору.

Так, на виконання умов договору, протягом 2007 року Позивачем здійснювалося відвантаження продукції на адресу Відповідача для власних потреб.

В свою чергу, грошові розрахунки за поставлену продукцію, між Позивачем та Відповідачем по вині останнього, здійснювались вкрай нерегулярно і не в повному обсязі.

Натомість, п. 6.1 Договору передбачено, що оплата за поставлену Позивачем (Постачальником) продукцію по даному договору проводиться Відповідачем (Замовником) у відповідності із рахунком-фактурою на протязі 30 банківських днів після дати поставки продукції у сумі вартості поставленої партії.

У відповідності із Актом звірки розрахунків підписаним Позивачем (22.01.2008р.) та Відповідачем (10.01.2008р.), заборгованість ВАТ „Запорізький електровозоремонтний завод" перед ДП „Укрзалізничпостач" дорівнює 16 814 927,29 (шістнадцять мільйонів вісімсот чотирнадцять тисяч дев'ятсот двадцять сім грн. 29 коп.) грн.

Крім того, в період з 08.02.2008р. - по 20.02.2008р. платіжними дорученнями №№ ПП-978 від 08.02.08р., ПП-1014 від 11.02.08р., ПП-1064 від 12.02.08р., ПП-1145 від 13.02.08р., ПП-1224 від 14.02.08р., ПП-1275 від 15.02.08р., ПП-1369 від 20.02.08р. Відповідачем, в рахунок погашення заборгованості, на розрахунковий рахунок Позивача було перераховано суму в розмірі 500 000, 00 грн.

Такими чином, сума заборгованості Відповідача перед Позивачем за поставлену продукцію зменшилась і стала дорівнювати 16 314 927,29 (шістнадцять мільйонів триста чотирнадцять дев'ятсот двадцять сім грн. 29 коп.) грн.

Отже, Відповідачем були грубо порушені умови договору в частині здійснення розрахунків за продукцію.

Частиною 1 ст. 175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених у Господарському кодексі України.

Частиною 1 ст. 14 Цивільного кодексу України вказується, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язанням визнається право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов 'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 173 ГК України, ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ГК України, зобов'язання повинно виконуватися відповідно до умов укладеного Договору.

Частина 1 ст. 527 ЦК України передбачає, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор —прийняти виконання особисто.

Стаття 549 Цивільного кодексу України встановлює, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Підпунктом 9.2 договору встановлено, що в разі несвоєчасної оплати за поставлену продукцію, Замовник (Відповідач) сплачує Постачальнику (Позивачу) пеню в розмірі 0,1 % від вартості несплаченої продукції.

Частина 2 ст. 231 Господарського кодексу України встановлює, що у разі порушення господарського зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, штрафні санкції застосовуються у розмірах визначених законодавством.

Враховуючи те, що і Позивач і Відповідач є підприємствами, які належать до державного сектора економіки, застосовується ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, якою регламентовано, що за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 1 % відсотка вартості товарів (робіт, послуг) з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцяти днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Так, 22.10.2007 року, Позивач здійснив постачання продукції на адресу Відповідача на суму 2 180 231,72 грн., отже, на підставі п. 6.2 Договору, Відповідач повинен був здійснити оплату за продукцію протягом 30 банківських днів після дати поставки продукції в сумі вартості поставленої партії продукції.

Порушуючи умови договору, Відповідач не здійснив своєчасної оплати за продукцію. Керуючись умовами договору (п. 9.2), право нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, виникло у Позивача з 03.12.2007р. Таким чином, за період з 03.12.2007р. по 25.02.2008р. розмір пені складає 185 319,69 грн. а за період з 06.02.2008р. по 25.02.2008р. складає: 140 898,28 грн. Крім того, має місце прострочення Відповідачем оплати понад тридцяти днів, тому Позивач правомірно, додатково нараховує Відповідачу штраф у розмірі 7% вказаної вартості , сума штрафу складає: 152 616,22 грн. Загальна сума штрафних санкцій за прострочення Відповідачем оплати складає 478 834,19 грн.

Позивач подав клопотання про припинення провадження у справі у частині стягнення основного боргу у сумі 16 314 927,29 грн. та просить стягнути з відповідача суму 478 834, 19 штрафних санкцій (у тому числі 185 319,69 та 140 898,28 грн. –пені, 152 616,22 грн. –штрафу) та 908 593, 67 грн. –збитків від інфляції, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України.

Позовні вимоги слід задовольнити частково у сумі 478 834, 19 штрафних санкцій (у тому числі 185 319,69 та 140 898,28 грн. –пені, 152 616,22 грн. – штрафу) та 908 593, 67 грн. –збитків від інфляції. В іншій частині позову провадження у справі слід припинити за п. 1.1 ст. 80 ГПК України.

Державне мито та витрати за ІТЗ судового процесу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Що стосується зустрічних позовних вимог вони задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Законом України "Про залізничний транспорт" визначено специфіку функціонування залізничного транспорту як єдиного виробничо-технологічного комплексу.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про залізничний транспорт" залізничний транспорт є однією з важливих базових галузей економіки України, забезпечує її внутрішні та зовнішні транспортно-економічні зв'язки і потреби населення у перевезеннях.

Управління процесом перевезень, а також регулювання виробничо-господарської діяльності у сфері організації і забезпечення цього процесу залізницями, підприємствами, установами та організаціями проводяться централізовано і належить виключно до компетенції Укрзалізниці, яка здійснює функції господарюючого суб'єкта (ст. 4 Закону України "Про залізничний транспорт").

Закон України „Про закупівлю товарів, робіт, і послуг за державні кошти" розповсюджено на всі підприємства - суб'єкти господарювання державної власності без урахування жодних особливостей їх функціонування.

Але, відповідно до ч. 2 ст. 3-3 Закону України „Про закупівлю товарів, робіт, і послуг за державні кошти" та враховуючи специфіку функціонування залізничного транспорту як єдиного виробничо-технологічного комплексу, для застосування цього Закону в системі залізничного транспорту в повному обсязі, з метою запобігання несвоєчасного здійснення закупівель товарів, робіт, послуг, необхідних для забезпечення безперервного перевізного процесу, що в подальшому може дестабілізувати роботу підприємств залізничної галузі, Тендерна палата України надала висновок від 05.09.2006р. № 05/09/01 (копія додається) та № 74 (02 від 27.02.08р.).

При наданні даного висновку, Тендерною палатою України було проведено дослідження Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" та встановлено наступне:

- закупівлі в межах єдиного виробничо-технічного комплексу Укрзалізниці (між підприємствами, установами Укрзалізниці) можуть здійснюватися без застосування вимог Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти".

Таким чином, виходячи з того, що і підприємство Позивача і підприємство Відповідача є підприємствами залізничної галузі, а отже, відносяться до єдиного виробничо-технічного комплексу Укрзалізниці, виходячи із специфіки організації розрахунків між даними підприємствами, договір від 13.03.2007р. № ЗЕРЗ-07-229/28 був укладений без застосування тендерних процедур. Тому договір є законним і не підлягає визнанню недійсним.

Керуючись ст.ст. 49, 69, 80 п. 1.1, 82, 84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Продовжити строк розгляду справи.

Позовні вимоги Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України “Укрзалізничпостач”, м. Київ до Відкритого акціонерного товариства “Запорізький електровозоремонтний завод”, м. Запоріжжя задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Запорізький електровозоремонтний завод”, м. Запоріжжя 69095, м. Запоріжжя, вул. Залізнична,2, р/р 9 в Запорізькому відділенні ДФ АБ "Експрес-Банк" м. Запоріжжя, МФО 306964, на користь Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України “Укрзалізничпостач”, м. Київ 03049, м. Київ, Повітрофлоцький проспект, 11/15, р/р 8980 в відділенні АКБ "ТК Кредит" м. Київ, МФО 322830, , 478 834, 19 штрафних санкцій (у тому числі 185 319,69 та 140 898,28 грн. –пені, 152 616,22 грн. –штрафу) та 908 593, 67 грн. –збитків від інфляції, витрати на оплату держмита в сумі 25 500 грн. та витрати на оплату послуг з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу 118 грн. /сто вісімнадцять грн. 00 коп. Видати наказ.

В іншій частині позову провадження у справі припинити.

У позові Відкритого акціонерного товариства “Запорізький електровозоремонтний завод”, м. Запоріжжя до Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України “Укрзалізничпостач”, м. Київ відмовити.

Суддя                                                            Т.Г. Алейникова

Рішення підписане 07.10.08