ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.05.08 Справа №10/39/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Антонік С.Г. судді Мірошниченко М.В. , Мойсеєнко Т. В.

при секретарі Акімовій Т.М.

за участю представників:

позивача: Куркчи К.В., довіреність № 372 від 25.01.2008р.;

відповідача: не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ»,

м. Маріуполь Донецької області

на рішення господарського суду Запорізької області від 14.03.2008р.

у справі № 10/39/08

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ»,

м. Маріуполь Донецької області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю

«Іентеренергопласт», м. Запоріжжя

про стягнення 18.900,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «СРЗ», м. Маріуполь Донецької області було подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іентеренергопласт», м. Запоріжжя про стягнення суми 18.900,00 грн. перерахованої попередньої оплати за вирахуванням вартості прийнятого вантажу коксу марки КЛ-2.

Розглянувши справу по суті, господарський суд Запорізької області своїм рішенням від 14.03.2008р. у справі № 10/39/08 (суддя Алейнікова Т.Г.) в позові відмовив.

Рішення суду мотивоване тим, що наданий позивачем акт № 327 про брак від 10.11.2007р., підписаний прорабом позивача, на якому міститься печатка підприємства позивача, не відповідає вимогам «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю» від 25.04.1966р. № П-7, у зв’язку з чим позивачем не надано належних доказів постачання йому з боку відповідача продукції неналежної якості.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі ТОВ «СРЗ», позивач у справі, вказує на те, що рішення суду є необґрунтованим і суперечить нормам матеріального права. Зазначає, що зобов’язання відповідача по постачанню коксу можна вважати невиконаними, оскільки відповідачем не підтверджено поставку на адресу позивача зазначеного вантажу в заявленій кількості і за оголошеною ціною; не надано документа щодо підтвердження приймання поставленої продукції. Сертифікат якості на вантаж коксу був направлений відповідачем на адресу позивача лише 12.12.2007р., тобто з моменту доставки вантажу коксу до надіслання вказаного сертифікату пройшло більше місяця. Судом не були досліджені результати аналізу вантажу коксу, проведеного хімічною лабораторією НІОМет. Судом не звернуто увагу на клопотання позивача про призначення судової товарознавчої експертизи. Позивач просить рішення господарського суду Запорізької області від 14.03.2008р. у справі № 10/39/08 скасувати і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

ТОВ «Іентеренергопласт», відповідач у справі, у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти викладених в ній доводів і вважає, що скарга не підлягає задоволенню. Зазначає зокрема, що відповідальними особами позивача не встановлювалось будь-яких додаткових вимог щодо умов продажу та якості товару, що підтверджується відсутністю документів про встановлення таких вимог. Позивачем не наведено жодного показника якості, відповідно до ГОСТ 3340-88, за яким отриманий від відповідача кокс може вважатися неякісним. Позивачем була відібрана частина поставленого товару та використана у власному виробництві, чим порушено вимоги Інструкції від 25.04.1996р. № П-7 та погіршено якість частини товару, що залишилася невикористаною.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 902 від 13.05.2008р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Антоніка С.Г. (головуючий), суддів Мірошниченка М.В. (доповідач), Мойсеєнко Т.В.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач законним правом на участь свого представника в судовому засіданні не скористався. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Колегія суддів на підставі ст. 75 ГПК України вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі доказами, у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає вирішенню спору.

В судовому засіданні 14.05.2008р. за згодою представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду апеляційної інстанції. За його клопотанням розгляд справи вівся без застосування засобів технічного забезпечення фіксації судового процесу.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як випливає з матеріалів справи, відповідачем позивачу був виставлений рахунок-фактура № СФ-0000118 від 06.11.2007р. на оплату суми 30.000,00 грн. (у т.ч. ПДВ – 5000,00 грн.) за поставку коксу марки КЛ-2 в кількості 10 тон.

Платіжним дорученням № 4138 від 07.11.2007р. позивачем було перераховано відповідачу суму 30.000,00 грн. оплати за кокс, згідно виставленого рахунку.

Позивачу автотранспортом був поставлений кокс марки КЛ-2 кількістю 11,900 тон на загальну суму 35.700,00 грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною від 08.11.2007р. та видатковою накладною № РН-0000111 від 08.11.2007р.

Позивачем був складений акт про брак № 327 від 10.11.2007р., згідно до якого отриманий ливарним цехом кокс для ливарного виробництва не придатний для виробництва чавуну.

Як вказує позивач, доставлений вантаж коксу був прийнятий ним лише частково – у кількості 3,700 тон на суму 11.100,00 грн., з урахуванням ПДВ, а інша кількість доставленого вантажу коксу - 8,200 тон на суму 18.900,00 грн. - не була прийнята позивачем, оскільки такий вантаж непридатний для потреб ливарного виробництва.

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія № Ю-3409 від 14.11.2007р. з вимогами про здійснення у 10-денний строк заміни неякісного товару або повернення оплаченої за товар суми. Листом від 29.11.2007р. за № 3729 позивач вимагав від відповідача повернути суму попередньої оплати, з вирахуванням вартості прийнятого вантажу коксу, тобто 18.900,00 грн.

У відповіді на претензію від 10.12.2007р. за № 10/12-01 відповідач повідомив позивача про неможливість розгляду претензії від 14.11.2007р., оскільки до вказаної претензії не додано всі документи, необхідні для її розгляду.

У зв’язку з тим, що вимоги позивача про повернення суми попередньої оплати відповідачем були залишені без задоволення, позивач звернувся із позовом до суду про стягнення з відповідача суми 18.900,00 грн. перерахованої попередньої оплати, що становить вартість неприйнятого позивачем вантажу, з посиланням на непридатність цього вантажу для потреб ливарного виробництва. Позов ґрунтується на приписах ст.ст. 173, 193, ч.5 ст. 268 ГК України.

Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що спірні правовідносини сторін виникли в сфері поставки продукції, що обумовлює необхідність застосування положень гл. 54 ЦК України і гл.30 ГК України. Спірним питанням визначена якість поставленого вантажу.

Відповідно до ст.712 ЦК України та ст.265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст.268 ГК України, якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Номери та індекси стандартів, технічних умов або іншої документації про якість товарів зазначаються в договорі. Якщо вказану документацію не опубліковано у загальнодоступних виданнях, її копії повинні додаватися постачальником до примірника договору покупця на його вимогу.

У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості.

Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.

У разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

У разі якщо недоліки поставлених товарів можуть бути усунені без повернення їх постачальнику, покупець має право вимагати від постачальника усунення недоліків у місцезнаходженні товарів або усунути їх своїми засобами за рахунок постачальника.

Якщо поставлені товари відповідають стандартам або технічним умовам, але виявляться більш низького сорту, ніж було зумовлено, покупець має право прийняти товари з оплатою за ціною, встановленою для товарів відповідного сорту, або відмовитися від прийняття і оплати поставлених товарів.

У разі якщо покупець (одержувач) відмовився від прийняття товарів, які не відповідають за якістю стандартам, технічним умовам, зразкам (еталонам) або умовам договору, постачальник (виробник) зобов'язаний розпорядитися товарами у десятиденний строк, а щодо товарів, які швидко псуються, - протягом 24 годин з моменту одержання повідомлення покупця (одержувача) про відмову від товарів. Якщо постачальник (виробник) у зазначений строк не розпорядиться товарами, покупець (одержувач) має право реалізувати їх на місці або повернути виробникові. Товари, що швидко псуються, підлягають в усіх випадках реалізації на місці.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами не укладався договір щодо поставки коксу марки КЛ-2 у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками, в якому би обумовлювалися конкретні умови щодо відповідності поставленої продукції вимогам певних стандартів, технічних умов, тощо, а також умови щодо порядку приймання продукції за якістю. У зв’язку з цим, до спірних правовідносин сторін підлягає застосуванню «Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю», затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966р. №П-7.

Згідно з пунктом 1 цієї Інструкції, вона застосовується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними та Особливими умовами поставки або іншими обов’язковими для сторін правилами не встановлений інший порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю і комплектності.

У відповідності з п.9 Інструкції № П-7, акт про приховані недоліки продукції повинен бути складений протягом 5 днів після виявлення недоліків, але не пізніше 4-х місяців з дня надходження продукції на склад отримувача, який виявив приховані недоліки, якщо інші строки не встановлені обов’язковими для сторін правилами.

Пунктом 16 Інструкції № П-7 передбачено, що при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що надійшла, тари або упакування вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам) договору або даним, зазначеним в маркуванні і супровідних документах, що засвідчують якість продукції (п.14 цієї Інструкції), одержувач зупиняє подальше приймання продукції і складає акт, в якому зазначає кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів. Одержувач зобов’язаний забезпечити зберігання продукції неналежної якості або некомплектної продукції в умовах, що запобігають погіршення її якості і змішування з іншою однорідною продукцією.

Одержувач також зобов’язаний викликати для участі у продовженні приймання продукції і складання двостороннього акта представника іногороднього виготовлювача (відправника), якщо це передбачено в Основних і Особових умовах поставки, інших обов’язкових правилах або договорі.

В договорах можуть бути передбачені випадки, коли явка представника іногороднього виготовлювача (відправника) для участі у прийманні продукції по якості і комплектності і складання акта є обов’язковою.

При одноміському постачанні виклик представника виготовлювача (відправника) і його явка для участі у перевірці якості і комплектності продукції та складання акта є обов’язковими.

Аналіз фактичних обставин справи свідчить про те, що при складанні акту про брак № 327 від 10.11.2007р. позивачем не був дотриманий порядок приймання поставленої відповідачем продукції, встановлений «Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю» від 25.04.1966р. № П-7.

Крім того, в акті про брак № 327 від 10.11.2007р. не зазначена назва постачальника (продавця) та відправника продукції; не зазначено, що приймання продукції відбулось саме відносно коксу марки КЛ-2 кількістю 11,900 тон, а лише зазначено про приймання коксу (без вказівки якого саме коксу та в якій кількості); відсутні посилання на дату і номер рахунку-фактури, дату і номер товарно-транспортної накладної, станцію і дату відправлення, станцію і дату прибуття продукції; в акті не зазначено підстави проведення перевірки коксу (ГОСТ, технічні умови, інші обов’язкові правила, договір); не зазначено порядку відбору продукції; в акті не вказана кількість (вага), повне найменування та перелік продукції, щодо якої проводилась перевірка; не зазначено підстави, за якою продукція переведена у нижчий ґатунок, а саме, не зазначено яким конкретно технічним умовам, стандартам або іншим обов’язковим правилам не відповідає продукція; не зазначені номери ГОСТів, технічних умов, зразків (еталонів), за якими здійснювалася перевірка якості продукції; відсутні дані про кількість виявленої неякісної продукції. Крім того, при складанні вищевказаного акту не викликався представник відповідача.

Таким чином, акт про брак № 327 від 10.11.2007р. не є належним доказом у справі, в розумінні ст.34 ГПК України. Зі змісту вказаного акту не є можливим встановити, що перевірка продукції за якістю проводилась саме відносно тієї продукції, яка поставлялась відповідачем позивачу.

Посилання скаржника на те, що судом не були досліджені результати аналізу вантажу коксу, проведеного хімічною лабораторією НІОМет, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки зі змісту листа начальника НІОМет від 25.01.2008р. не вбачається того, що дослідження проводилось саме відносно коксу, який був поставлений відповідачем позивачу, та з приводу якості якого виник спір у даній справі. До того ж, в зазначеному листі начальника НІОМет відсутні будь-які висновки щодо неякісності коксу або його невідповідності яким-небудь технічним умовам, стандартам або іншим обов’язковим правилам.

Інших доказів на підтвердження поставки відповідачем позивачу неякісного коксу марки КЛ-2 останнім до суду не надано. Отже позивачем, всупереч вимогам ст.33 ГПК України, не був доведений факт поставки йому неякісної продукції відповідачем.

Посилання скаржника на те, що відповідачем не підтверджено поставку на адресу позивача зазначеного коксу в заявленій кількості і за оголошеною ціною, а також на те, що відповідачем не надано документа щодо підтвердження приймання поставленої продукції позивачем, судом до уваги не беруться, з наступних підстав. Факт поставки відповідачем позивачу коксу марки КЛ-2 в кількості 11,900 тон підтверджується матеріалами справи, зокрема первинними документами, змістом позовної заяви та листуванням між сторонами. В судовому засіданні представник позивача також підтвердив факт поставки товариством відповідача товариству позивача вищевказаної кількості коксу марки КЛ-2. Крім того, представник зазначив, що частина зазначеного коксу вже використана у ливарному виробництві. У зв’язку з цим, судом не приймаються до уваги посилання позивача на те, що в товарно-транспортній накладній від 08.11.2007р. і видатковій накладній № РН-00001111 від 08.11.2007р. відсутні підписи його представників, оскільки судом встановлено, що кокс фактично був переданий відповідачем позивачу. До того ж, як зазначено відповідачем, відповідальним працівникам ТОВ «СРЗ» було надано усі супровідні документи на товар, у т.ч. товарно-транспортні накладні від 08.11.2007р., два примірника видаткової накладної № РН-0000111 від 08.11.2007р., податкову накладну № 110 від 08.11.2007р., виписку із сертифікату якості № 3755 від 08.11.2007р. Надання вказаних документів позивачу підтверджується зокрема його власними листами від 07.12.2007р. за вих. № Ю-3822 від 20.12.2007р. за вих. № Ю-4344. Листом від 07.12.2007р. за вих. № Ю-3822 позивачем були повернуті відповідачу зазначені документи без підписання і оформлення, з посиланням на те, що такі документи є безпідставно пред’явленими.

Доводи скаржника на те, що судом першої інстанції не звернуто увагу на клопотання позивача про призначення судової товарознавчої експертизи, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки з матеріалів справи не вбачається наявності обставин, з якими закон пов’язує можливість призначення відповідної судової експертизи в порядку ст.41 ГПК України, з урахуванням вищенаведених встановлених судом фактів. Крім того, позивачем не надано будь-яких доказів того, що у відповідності з вимогами Інструкції від 25.04.1966р. № П-7 він забезпечив зберігання залишку невикористаного коксу, який на його думку є неналежної якості, в умовах, що запобігають погіршенню його якості і змішування з іншою однорідною речовиною. Представник позивача також підтвердив в судовому засіданні те, що частина коксу вже використана у ливарному виробництві (саме та частина, яка є більш придатною для ливарного виробництва). Отже, наявність таких обставин може вплинути на висновки судової експертизи.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими і спростовуються вищевикладеним.

Фактичні обставини справи досліджені судом першої інстанції на підставі наданих в судове засідання сторонами доказів. Порушення або неправильного застосування норм матеріального і процесуального права не вбачається, підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ», м. Маріуполь Донецької області залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 14.03.2008р. у справі № 10/39/08 – без змін.

Головуючий суддя Антонік С.Г.

судді Мірошниченко М.В.

Мойсеєнко Т. В.