ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" травня 2008 р. Справа № 4/163-АП-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ємленінової З.І. при секретарі Сокуренко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Енергія" м. Херсон

до Херсонського державного бюро технічної інвентаризації м. Херсон

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

за участю представників сторін:

від позивача – юрист Кравченко С.А.

від відповідача – не з'явився

Плозивач звернувся зх адміністративним позовом яким просить визнати протиправними дії відповідача щодо виключення з Державного реєстру прав на нерухоме майно ТОВ фірма «Енергія»як власника зернотоку, розташованого за адресою Херсонська обл.Цюрупинський район с. Виноградове вул. Ларіонова №12. Крім того, він просить зобов'язати відповідача поновити в Державному реєстрі прав на нерухоме майно ТОВ фірма «Енергія» як власника зазначеного зернотоку.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідно до рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 17.06.2005року товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Енергія» було включено до Державного реєстру прав на нерухоме майно як власника зернотоку, розташованого за адресою Херсонська обл.Цюрупинський район с. Виноградове вул. Ларіонова №12. Але в наступному відповідач, всупереч повноважень, наданих йому пунктом 2 статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», виключив відповідача із Державного реєстру прав на нерухоме майно як власника зернотоку, не маючи права самостійно скасовувати запис про право власності на майно.

Відповідач позовні вимоги не визнає, обгрунтовуючи свої заперечення тим, що виключення позивача, як власника майна із Державного реєстру прав на нерухоме майно, здійснено ним на підставі ухвали колегії судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 13.03.2007року, якою скасовано рішення Цюрупинського районного суду від 17.06.2005року про встановлення права власності на зернотік за позивачем. Присутній в засіданні суду 13.05.2008року представник відповідача пояснив, що оскільки підстава, на якій здійснено реєстрацію права власності майна за позивачем відпала, відповідач за заявою фізичної особи Месарчек І.В. скасував запис в Єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо права власності позивача на будівлю зернотоку. Він вважає, що на день вирішення спору відсутня підстава поновлення позивача в Єдиному державному реєстрі прав на нерухоме майно, оскільки ним не надано жодних доказів на підтвердження факту виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Справа розглядалася з перервою, яка оголошувалася в засіданні суду 13.05.2008року.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані до справи докази, заслухавши представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Як вбачається із матеріалів справи, позивач 27.07.2005року був внесений до Державного реєстру прав на нерухоме майно як власник зернотоку розташованого за адресою Херсонська область Цюрупинський район с. Виноградове вул. Ларіонова №12. Підставою внесення його до Державного реєстру було рішення Цюрупинського районого суду Херсонської області від 17.06.2005року, яким встановлено право власності ТОВ фірма «Енергія»на цілісний комплекс –зернотік розташований за адресою Херсонська область Цюрупинський район с. Виноградове вул. Ларіонова №12.

Зазначене рішення місцевого суду скасоване ухвалою колегії судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 13.03.2007року. Саме зазначена ухвала апеляційного суду від 13.03.2007року стала підставою згідно з якою відповідач за заявою гр. Месарчек І.В. виключив позивача із Державного реєстру прав на нерухоме майно, як власника зернотоку.

Посилаючись на неправомірність дій відповідача, позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що пунктом 2 статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»наведено вичерпний перелік повноважень державного реєстратора. Зокрема, державному реєстратору не надано право за власною ініціативою скасовувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Крім того, він зазначає, що і пунктом 3.9 Тимчасового Положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002року №7/5 також відповідачу не надано право самостійно вчиняти такі дії.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійснені ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією України чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 3 КАСУ позивачем в адміністративному процесі визнається особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду. Таким чином звертаючись до адміністративного суду з позовом, позивач повинен довести які саме його права та інтереси порушено діями відповідача.

Позивачем в засіданні суду не заперечувався той факт, що рішення місцевого суду від 17.06.2005року, відповідно до якого його визнано власником майна зернотоку на день вирішення спору скасоване. Таким чином, на момент звернення позивача з позовом, офіційного підтвердження факту виникнення у нього права на нерухоме майно зернотоку не існувало, тому відсутня і підстава поновлення позивача в Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

Виходячи із викладеного, позивач не довів, що на момент звернення з позовом відповідач порушив його права чи інтереси відносно реєстрації права власності на нерухоме майно, оскільки офіційного визнання та підтвердження за ним права на майно зернотоку суду не надано. Оскільки попередня підстава реєстрації права власності відпала, то у позивача і 27.07.2005року взагалі були відсутні підстави його реєстрації як власника майна зернотоку, відповідно відсутні і підстави його поновлення, так як це право не виникло.

З урахуванням вищезазначеного, позивачем не доведено, які саме його права та інтереси порушено діями відповідача, а також того, що виключення його із Державного реєстру прав на нерухоме майно відповідачем здійснено неправомірно і не надано підстав для його поновлення, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 162, 163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Для апеляційного оскарження рішення суду (постанови) першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя З.І. Ємленінова

Постанова підписана 23.05.2008року.