ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"02" липня 2008 р.

Справа № 2/128

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді ДеревінськоїЛ.В., розглянувши справу № 2/128

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "АІС АЗЧ МАРКЕТ", м. Київ

до відповідача: приватного підприємства "Автомир", м. Кіровоград

про стягнення 9424,53 грн.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - участі не брав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином;

від відповідача - участі не брав;

Товариством з обмеженою відповідальністю "АІС АЗЧ МАРКЕТ" подано позов до приватного підприємства "Автомир" про стягнення 9424,53 грн., з яких 6996,04 грн. основного боргу , пені в сумі 888,52 грн., 3% річних в сумі 157,51 грн. та збитків від інфляції в сумі 1382,46 грн.

Згідно зі ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб – учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи – учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу. Відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце слухання справи по відомій суду адресі: просп. Комуністичний, 1Б, м. Кіровоград, 25003, яка зазначена в позовній заяві та довідці ЄДРПОУ від 14.05.08р., про що свідчить Вих. № 11946 від 06.05.08р.

Відповідач позов не заперечив, витребувані документи не подав.

Розглянувши наявні матеріали справи господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою відповідальністю "АІС АЗЧ МАРКЕТ" та приватним підприємством "Автомир" укладено договір купівлі - продажу № 15 від 01.03.2007р.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець (ТОВ "АІС АЗЧ МАРКЕТ") зобов'язується передати у власність покупця запасні частини до автотракторної техніки (товар), в кількості, асортименті та по ціні погодженими сторонами в специфікаціях на кожну партію товару, які є невід'ємною частиною договору, а покупець (ПП "Автомир") зобов'язується прийняти та оплатити товар.

Сторони в п. 2.1 договору погодили, що оплата вартості товару, визначена у відповідності п. 1.1 договору, здійснюється у гривнях, прямим грошовим переказом по виставленому рахунку на рахунок продавця протягом 20 банківських днів з моменту передачі товару.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем на виконання умов договору передано відповідачеві згідно видаткової накладної № Крв-001480 від 23.06.07р. та довіреності серії ЯНР № 769874 від 23.06.07р. товар на суму 7121,74 грн.

Відповідач свої зобов'язання за договором виконав частково, за отриманий товар розрахувався в сумі 125,70 грн., борг становить 6996,04 грн.

Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 05.11.2007р. в розмірі 6996,04 грн. підтверджена сторонами в акті звірення розрахунків.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

В статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Доказів оплати боргу в сумі 6996,04 грн. відповідачем до суду не подано.

За вказаних обставин, господарський суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за отриманий товар в сумі 6996,04 грн.

Сторони в п. 3.3 договору погодили, що у випадку прострочки виконання зобов'язань, винна сторона повинна сплатити іншій стороні неустойку в сумі 0,05% вартості недопоставленої продукції або суми непроведеної оплати за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла під час прострочки.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочку сплати боргу за період з 24.07.2007р. по 21.04.2008р. в сумі 888,52 грн. нараховуючи з врахуванням вимог Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” виходячи із розміру подвійної облікової ставки НБУ.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено виконання зобов’язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею), згідно статті 549 ЦК України, є грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Розрахунок позивача про стягнення пені за період з 24.07.2007р. по 21.04.2008р. в сумі 888,52 грн. обґрунтований та позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 157,51 грн. за період з 24.07.2007р. по 21.04.2008р. та збитки від інфляції в сумі 1382, 46 грн. за період з 24.07.2007р. по березень 2008р. включно.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який построчив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора, зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування 3 % річних в сумі 157,51 грн. за період з 24.07.2007р. по 21.04.2008р. та збитки від інфляції в сумі 1357,19 грн. за період з серпня 2007р. по березень 2008р. підтверджується обґрунтованим розрахунком позивача та позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про стягнення збитків від інфляції в сумі 25,27 грн. за період з 24.07.07р. по 31.07.07р. необґрунтовані та задоволенню не підлягають з огляду на строк оплати товару обумовлений в договорі.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 93, 525, 526, 546, 549, 625, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, 82, 84, 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства "Автомир", пр. Комуністичний, 1-Б, м. Кіровоград (код 32615967, р/р 8001 в КФ АКБ Банк "ТАС-Комерцбанк", МФО 383103) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АІС АЗЧ МАРКЕТ", пров. Балтійський, 20, м. Київ (п/р 1513 в АКІБ "УкрСиббанк" "КРУ", МФО 351005, код 33100549) борг в сумі 6996,04 грн., пеню в сумі 888,52 грн., збитки від інфляції в сумі 1357,19 грн. та 3% річних в сумі 157,51 грн., а також судові витрати на державне мито в сумі 102 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Наказ видати стягувачеві після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позову в частині стягнення 25,27 грн. збитків від інфляції відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленому законом порядку.

Суддя Л.В. Деревінська