ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 18/174

03.06.08

За позовом          ТОВ „Перша лізингова компанія”;

До                    ТОВ „Пріста Ойл”;

Про                    стягнення 8 073,87 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:          Плескун В.В., представник, довіреність б/н від 07.05.2008 р.;

Від відповідача:           не з”явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 8 073,87 грн. заборгованості, 102,00 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з мотивів, вказаних у позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач—Товариство з обмеженою відповідальністю „Пріста - Ойл”, повноважних представників в судове засідання не направив, незважаючи на визнання судом їх явки обов’язковою, відзив на позов не надав, позовні вимоги по суті не заперечив. Керуючись статтею 75 ГПК України, господарський суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір по суті за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

28.07.2005 р. між сторонами укладена угода з фінансового лізингу №ТО48205/3, предметом якої є отримання відповідачем в фінансовий лізинг транспортного засобу –легкового автомобіля марки „Тойота Камрі”.

Згідно з п. 2.1. угоди транспортний засіб вважається взятим у лізинг з моменту підписання додатку 3.2. –акту прийому –передачі.

Згідно з актом прийому –передачі від 15.09.2005 р. позивач передав, а відповідач прийняв у фінансовий лізинг транспортний засіб –легковий автомобіль марки „Тойота Камрі”, 2005 року випуску, державний номер АА 6626 АТ.

Відповідно до розділу 8 угоди за користування транспортними засобами відповідач зобов’язаний сплачувати на користь позивача щомісячні лізингові та будь-які інші платежі, належні до сплати за угодою.

Додатком 1.2. від 28.07.2005 р., додатком 1.2.1. від 15.09.2005 р., додатком №2 від 03.02.2006 р. до угоди були встановлені графік, розмір та кількість лізингових платежів, які повинні сплачуватись відповідачем.

Пунктом 5 додатку №1 до угоди передбачено, що відповідач сплачує лізингові платежі згідно з виставленими рахунками у українській гривні, які змінюються та розраховуються пропорційно зміні офіційного курсу НБУ до ЄВРО на дату виставлення такого рахунку.

Пунктом 8.2.b. угоди визначено, що щомісячні лізингові та будь-які інші платежі, мають бути сплачені протягом трьох робочих днів із дня виставлення відповідних рахунків згідно з графіком здійснення платежів.

Згідно з п. 13.1.а. угоди позивач може припинити лізинг транспортного засобу шляхом повернення транспортного засобу у своє володіння, якщо відповідач не сплатив лізинговий платіж, а також штрафні санкції і інші відшкодування відповідно до угоди частково або у повному обсязі, якщо прострочення сплати становить 30 днів.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач не сплатив лізинговий платіж за листопад 2007 року, у зв”язку з чим транспортний засіб був достроково повернутий позивачеві, про що свідчить додаток №5 до угоди – акт повернення транспортного засобу від 16.11.2007 р.

Згідно з п. 4 вищезазначеного акту повернення транспортного засобу з моменту підписання акту припиняється лізинг транспортного засобу.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Станом на день слухання справи у судовому засіданні заборгованість відповідача перед позивачем складає 8 073,87 грн.

Вина відповідача повністю підтверджена дослідженими доказами та матеріалами справи.

Враховуючи ту обставину, що відповідач позовні вимоги не заперечив, а наявні в матеріалах справи документи свідчать про безспірність та обґрунтованість позовних вимог позивача, вимоги останнього підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,—

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Пріста Ойл” (інд. 04108, м. Київ, проспект Правди, 62, офіс 56, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Перша лізингова компанія” (інд. 01001, м. Київ, пров. Музейний, 4; інд. 04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 69; ) 8 073 (вісім тисяч сімдесят три) грн. 87 коп. заборгованості, 102 (сто дві) грн. витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

О.В. Мандриченко