ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

26.06.2008

Справа №2-2/5067-2008

За позовом: Прокурору м.Сімферополя (95000, м.Сімферополь, вул.Севастопольська, 11) в інтересах держави в особі Головного управління капітального будівництва при Раді міністрів АРК (95001, м.Сімферополь, вул.Леніна, 17).

до відповідача: ТОВ «Енергетичні системи України» (95000, м.Сімферополь, пров.Карьерний, 15/7 «А»).

про стягнення 40 928грн.82коп.

Суддя Толпиго В.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача : Ніколаєва Є.А. – начальник юридичного відділу, довіреність у справі.

Від відповідача : Лєпілов – предст, довір у справі.

Прокурор – не з’явився.

Суть спору:

Прокурор м. Сімферополя в інтересах держави, в особі Головного управління капітального будівництва при Раді міністрів АР Крим звернувся до Господарського суду АР Крим із позовом до ТОВ «Енергетичні системи України» про стягнення 40 928грн.82коп. грошових коштів, у тому числі 21 382грн.80коп. боргу, 11 076грн.04коп. пені, 4 276грн.56коп. інфляційних та 4 193грн.42коп. річних.

Вимоги мотивовані тим, що між сторонами 06.5.2005 р. було укладено договір підряду № 61/467/070, згідно якого відповідач зобов’язався провести проектно-вишукувальні та будівельні роботи. Позивач перерахував підряднику грошові кошти у розмірі 96 810,00. грн., що підтверджено платіжними дорученнями №444 від 17.05.2005 р. та № 1789 від 28.12.2005 р. Однак, проведена перевірка достовірності наданого відповідачем звіту, виявила невідповідність фактично виконаним роботам. Таким чином, у відповідача перед позивачем виникла дебіторська заборгованість у розмірі 96 579,60 грн., що підтверджується Довідкою про вартість виконаних підрядних робіт № КБ-2в. Відповідач сплатив частину заборгованості, залишена суму у розмірі 21 382,80 грн. до бюджету АР Крим повернена не була. Невиконання підрядником зобов’язань за вищевказаним договором стало підставою для звернення із позовом до суду.

У судовому засіданні позивач надав суду пояснення №074/1245 від 26.6.2008р відносно розрахунків, обгрунтовуючих розмір позовних вимог.

Відповідач у судовому засіданні надав суду відзив №138 від 26.6.2008р на позовну заяву, відповідно до якого просить суд провадження по справі у частині стягнення пені у розмірі 11 076грн.04коп., річних у розмірі 4 193грн.42коп., інфляційних у розмірі 4 276грн.56коп. припинити у звязку з відсутністю предмету спору та истечению строку позовної давності. У відзиві відповідач зазначив, що відносно суми заборгованості у розмірі 21 382грн80коп заперечень не має, але вважає, що у відповідача нема перед позивачем грошових зобовязань, в результаті чого позивач не може нараховувати річні та інфляційні. Що стосується пені, то відповідач вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд встановив:

Суд вважає необхідним дотримуватися принципів судочинства, що встановлені ст. 129 Конституції України, нормами якої вказано, що основними засідками судочинства є зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тобто суд вважає потрібним застосувати принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частина 1ст. 14 ЦК України передбачає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає поняття зобов'язання та підстави його виникнення. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторонни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, виконаним|виробленого,справленого| належним чином (ст. 599 ЦК України).

Частиною 1 статті 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Між сторонами було укладено договір №61/467/070 ПВР та реконструкція системи водозабезпечення свердловини №1 у с.Валентиново Сакського району від 06.5.2005р, відповідно до п.1.1, 1.2 якого замовник - позивач доручає, а підрядник приймає на себе зобовязання на свій ризик власними та залученими силами, з використанням своїх матеріалів провести роботи по проектуванню та будівництву обєкту «ПВР та реконструкція системи водозабезпечення свердловини №1 у с.Валентиново Сакського району».

Джерело фінансувння робіт по укладеному договору є бюджетні кошти. Порядок їх використання встновлений постановою КМУ від 27.12.2001р №1764 «Про затвердження Порядку державного фінансування капітального будівництва» та закріплений п.3.3 договору, відповідно до якого оплата робіт проводиться у вигляді авансових, промежуточних та кінцевих платежів у межах фактичного фінансування. При цьому підрядник вправі використовувати отриманий аванс на придбання та поставку необхідних для ведення робіт матеріалів, конструкцій, виробів, обладнання, але строк використання авансу обмежений трьома місяцями, по истечении яких невикористані суми мають бути повернені замовнику.

Замовник має право затримати платежі за роботи виконані підрядником з порушенням будівельних норм та правил, проектних рішень на період до усунення виявлених порушень. Кінцевий розрахунок проводиться замовником після повного закінчення робіт, включаючи усуненя виявлених у процесі приймання недоліків. У випадку невиконання підрядником прийнятих на себе за договором зобовязань, договір може бути розірваний. (п.п.2.4,3.4 договору).

Відповідно до умов договору, підрядник, між іншим, зобовязаний оформити акти приймання виконаних робіт № КБ –2а та справок про їх вартість № КБ-3 відповідно до ДБН Д.1.1.-1-2000 (зі змінами внесеними відповідно до додатку №3. затверженого наказом Держбуду України від 07.5.2002р №80). (п.4.1.5 договору).

Замовник має оплатити підряднику вартість виконаних робіт у межах фактичного фінансування на умовах договору.(п.4.2.3 договору).

На виконання прийнятих на себе за договором зобов’язань, замовник – позивач фінансував проведення робіт та перерахував підряднику грошові кошти у розмірі 96 810,00грн,що підтверджується матеріалами справи, а саме платіжними дорученнями №444 від 17.5.2005р на 28 970,00грн та №1789 від 28.12.2005р на 67 840,00грн.

При проведенні перевірки достовірності представленого відповідачем звіту, щодо використання отриманих грошових коштів, були виявлені невідповідності фактично проведеним роботам, що було зафіксовано зняттям прийнятих раніше об’ємів, та що знайшло відображення у довідці вартості виконаних підрядних робіт по формі №КБ-2в за січень 2006р, який був підписаний сторонами. Підпис та печать підрядника на вказаному документі первісного обліку підтверджує його згоду з тим, що з вартості раніше заявлених як виконаних будівельних робіт, була вилучена їх частина на суму 96 579грн60коп.

В результаті зазначеного станом на 01.02.2006р у підрядника виникла дебіторська заборгованість у розмірі 96 579грн60коп.

Частково вказана заборгованість була погашена відповідачем у червні 2007року, шляхом пред’явлення документів, підтверджуючих виконання робіт на суму 75 196грн80коп.

Сума у розмірі 21 382грн.80коп. повернена у бюджет не була та до позивача не надійшло документального підтвердження про її використання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України на відповідачі лежить обов'язок доведення виконання зобов'язань, або необґрунтованості позовних вимог, тоді як він такі в суд не представив.

У частині стягнення боргу у розмірі 21 382грн80коп., позов обґрунтований, підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Окрім вимоги про стягнення основного боргу, заявлені вимоги про стягнення інфляційних та річних.

У частині стягнення 4 276грн.56коп. інфляційних та 4 193грн.42коп. річних позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не передбачений договором або законом.

Відповідно до ч.2 п.3.3 договору, після скінчення трьохмісячного строку невикористання суми авансу повертаються замовнику.

Крім того, ч.3. п 3.3 договору передбачено, що у випадку непредставлення звіту та не повернення отриманих грошових коштів у встановлені строки, підрядник сплачує замовнику за кожний день прострочення неустойку (пеню), розмір якої розраховується від суми простроченого платежу, з урахуванням офіційного уроню інфляції, з розрахунку облікової ставки НБУ, що діяла за період ,за який сплачується неустойка, з чого слідує наявність грошових зобов’язань.

Також позивачем заявлена вимога про стягнення 11 076грн.04коп. пені, з яких 4 430грн.42коп. – пеня, нарахована за період з 01.02.2005р по липень 2005р за непредставлення звітності, та 6 645грн.62коп. – пеня, нарахована за період з 01.02.2005р по липень 2005р за порушення строків виконання робіт, яка не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Стаття 549 ЦК України визначає: неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Угода по забезпеченню виконання зобов'язання здійснюється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Як вже зазначалося, сторони у п.3.3 договору передбачили, що у випадку непредставлення звіту та не повернення отриманих грошових коштів у встановлені строки, підрядник сплачує замовнику за кожний день прострочення неустойку (пеню), розмір якої розраховується від суми простроченого платежу, з урахуванням офіційного уроню інфляції, з розрахунку облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який сплачується неустойка. Також сторони у п.5.2 договору передбачили, що за порушення підрядником строків виконання робіт останній сплачує замовнику за кожен день прострочення пеню. Розмір якої розраховується від договірної ціни робіт. Встановленої з урахуванням офіційного рівню інфляції, з розрахунку облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який сплачується неустойка, збільшена у 1,5 разу.

Але строк позовної давності до вимоги про стягнення пені вже стік.

Відповідно до вимог п.2 ст.258 та п.3 ст.267 ЦК України до вимог про стягнення неустойки судом застосовується позовна давність в один рік лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, тоді як відповідач наполягає на застосуванні строків позовної давності до вимоги про стягнення пені.

Витрати по оплаті держмита, інформаційно-технічних послуг судового процесу відносяться на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

В засіданні суду за згодою представників сторін оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення оформлене та підписане 01.7.2008р.

Керуючись ст.ст. 49,82,84,85 ГПК України

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з ТОВ «Енергетичні системи України» (95000, м.Сімферополь, пров.Карьерний, 15/7 «А», р/р 5500 в АКИБ «УкрСиббанк» м.Харків, МФО 351005, ЗКПО 32120260) на користь Головного управління капітального будівництва при Раді міністрів АРК (95001, м.Сімферополь, вул.Леніна, 17, р/р 1186 в ГУ ГКУ в АРК, МФО 824026, ЗКПО 26226434) 21 382грн80коп боргу, 4 276грн56коп інфляційних та 4 193грн.42коп. річних, 298грн.53коп. держмита, 86грн.07коп. витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

3.          У частині стягнення 11 076,04 грн. пені відмовити.

4.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.