ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"12" травня 2008 р.

Справа
№  4/96

Господарський суд Кіровоградської області у
складі судді Хилька Ю.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №
4/96

за
позовом: дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" товариство з
обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української
нафтогазової академії", м. Кіровоград

до
відповідача: фізичної - особи підприємцяОСОБА_1, м. Кіровоград

про
стягнення 2572,78 грн.

За
участю представників сторін:

від
позивача - Гальчун О.В., довіреність № 7 від 30.01.2008 року;

від
відповідача - участі не брав. Про час та місце розгляду справи відповідач
належним чином повідомлений у відповідності до вимог Інструкції з діловодства в
господарських судах України.

СУТЬ
СПОРУ:

Подано
позов про стягнення із фізичної - особи підприємцяОСОБА_1, м. Кіровоград на
користь дочірнього підприємства „Кіровоградтепло” товариства з обмеженою
відповідальністю „Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової
академії” заборгованості в сумі 2572 грн. 78 коп. за надані послуги з
теплопостачання. Сума позову складається з основного боргу в розмірі 2414,85
грн., пені в розмірі 29,04 грн., збитків від інфляції у сумі 117,43 грн., та 3
% річних в сумі 11,46 грн.

Відповідач
відзив на позовну заяву та інші витребувані судом документи не подав. До
судового засідання відповідачем подано письмове клопотання про відкладення
розгляду справи.

Вказане
клопотання відповідача не може бути задоволено судом, оскільки згідно до ст.69
ГПК України справа повинна бути розглянута протягом 2-х місяців, а продовження
строку розгляду справи можливе лише за письмовими заявами сторін, а відповідач
не подав клопотання про продовження строку розгляду справи. Крім того, судом
приймається до уваги, що відповідач не подав до суду витребуваних судом
матеріалів, зокрема пояснень чи можливих заперечень по суті позовних вимог.
Направлена відповідачу рекомендованим поштовим відправленням № 2896807 поштова
кореспонденція за місцем його державної реєстрації м. Кіровоград вул. Волкова
12 кв. 83 з відміткою установи поштового зв'язку про відсутність відповідача за
вказаною адресою.

При
цьому, господарським судом враховується, що до повноважень господарських судів
не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця
проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи
інших процесуальних дій. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої  кореспонденції, повернуті органами зв'язку з
позначками “адресат вибув”, “адресат відсутній” і т.п. можуть вважатись
належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення
учасників судового процесу про вчинення цим судом обов'язку щодо повідомлення
учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Відповідач
несе відповідальність за всі можливі наслідки неподання відомостей стосовно
змін свого місцезнаходження, оскільки згідно правил статті 19 Закону України
„Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців”
юридичні особи зобов'язані подавати відомості стосовно змін свого
місцезнаходження державному реєстратору.

Згідно
із статтею 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є адреса
органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи
закону виступають від її імені. До повноважень господарських судів не віднесено
встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання
фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу,
наявними в матеріалах справи. Водночас, законодавство України, в тому числі
Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі,
зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони у справі
(якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із ст. 93
Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в
позовній заяві чи інших процесуальних документах. В разі коли фактичне
місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин
не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю
юридичну особу. Рекомендовані поштові
відправлення №3094275 та  №3094283
вручені   відповідачу  05.05.2008 року

Надходженням
до суду клопотання відповідача також підтверджує отримання ним повідомлення про
час та місце розгляду справи, однак ним не подано доказів про неможливість
забезпечити явку свого  повноправного
представника з належними повноваженнями шляхом укладення відповідних угод з
адвокатами в                           м.
Кіровограді. Господарським судом не вимагалась обов'язкова явка представника
відповідача, реалізувати своє процесуальне право на участь у судовому засіданні
він міг на власний розсуд.

Враховуючи
викладене, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України,
справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши
справу за наявними в ній матеріалами, заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між
позивачем та відповідачем 18.10.2005 року укладено договір на теплопостачання №
563, відповідності до п. 1.1 якого виробник (позивач) зобов'язався постачати
теплову енергію на об'єкт відповідача для опалення.

При
укладанні даного договору сторони керувалися Законом України “Про
теплопостачання” та Правилами користування тепловою енергією № 310 від
06.12.1981 р.

Відповідач,
згідно п.4.2 договору, зобов'язався оплачувати спожиту теплову енергію
відповідно до діючих тарифів і розцінок протягом поточного місяця, але не
пізніше 10 числа наступного місяця.

Пунктом
4.3 договору передбачено, що розрахунки за відпущену теплову енергію
проводяться через банк шляхом безготівкового перерахунку коштів на
розрахунковий рахунок виробника, або готівкою в касу виробника, починаючи з
попередньої оплати до 25 числа поточного місяця у розмірі 20 % від очікуваних
нарахувань. Решту суми споживач оплачує до 10 число наступного місяця.

У
період з жовтня 2007 року по січень 2008 року включно відповідачеві позивачем
було поставлено теплову енергію на загальну суму 2414 грн. 85 коп., але оплату
відповідачем в порушення умов договору не проведено. Наявність та розмір заборгованості
повністю підтверджено фінансовою карткою платника (відповідача) (а.с. 14),
рахунками - фактурою (а.с. 12-13).

Відповідач
відзив на позовну заяву та інші витребувані судом документи не подав, також не
представлено доказів сплати заборгованості. Однак, на адресу суду від
відповідачем надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через
неможливістю прибути у судове засідання, у зв'язку з доглядом за хворою
дитиною, що підтверджується лікарняною довідкою від 05.05.08 року.
Господарський суд вважає, дане клопотання не підлягає задоволенню з наступних
підстав. Згідно з ч.1 ст. 69 ГПК України термін розгляду спору складає два
місяці від дня, одержання позовної заяви. Позовна заява надійшла до суду
14.03.08 року, тобто двох місячний строк розгляду спору спливає 14.05 .08 року.
Суд, відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України за клопотанням обох сторін чи
клопотанням однієї сторони, погодженим з другою стороною, може продовжити строк
розгляду спору на більш тривалий період, ніж встановлений частиною першою цієї
статті. Оскільки клопотання про продовження строку розгляду спору сторонами не
подано, суд не має процесуальної можливості відкласти розгляд справи.

У
відповідності до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від
виконання зобов'язання не допускається.

Згідно
статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У
відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись в установлений законом або договором строк.

Крім
того, за приписом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення, а також три
проценти річних від простроченої суми. Враховуючи викладене з відповідача
підлягає до стягнення три проценти річних в розмірі 11 грн. 46 коп.

Господарський
суд не погоджується з позивачем щодо стягнення збитків від інфляції в сумі 117
грн. 43 коп. за період з жовтня 2007 року по січень 2008 року, оскільки, збитки
з урахуванням індексу інфляції нараховуються за повний місяць прострочення
зобов'язання. В порушення зазначених вимог позивачем нараховано втрати від
інфляції за жовтень 2007 року, а заборгованість відповідача виникла з 11 жовтня
2007 року. Тому суд відмовляє відповідачу в частині стягнення збитків від
інфляції за жовтень 2007 року в сумі 4 грн. 06 коп. Враховуючи вищевикладене з
відповідача підлягає до стягнення збитки з урахуванням індексу інфляції в сумі
113 грн. 37 коп. за період з листопада 2007 року по січень 2008 року включно.

Крім
того, на підставі п. 7.1.1 договору № 563 та за приписом ст. 611 Цивільного
кодексу України та п. 30 Правил користування тепловою енергією            № 630 від 21.07.2005  року з відповідача підлягає до стягнення пеня
за несвоєчасне проведення розрахунку в розмірі 29 грн. 04 коп. Розрахунок пені
проведено правильно, строк стягнення з листопада 2007 року по січень 2008
року   перебуває в межах передбаченого
ст. 232 Господарського кодексу України 6-місячного терміну від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно
до ч. 1 ст. 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є
фізичні особи та юридичні особи (далі - особи).

Згідно
ч. 2 ст. 4 Цивільного кодексу України основним актом цивільного законодавства
України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також
інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього
Кодексу (далі - закон).

Згідно
ч. 6 ст. 4 Цивільного кодексу України цивільні відносини регулюються однаково
на всій території України.

Статтею
1          Господарського кодексу України
визначено, що цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і
регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та
здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між
цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

У
відповідності до ч. 2 ст. 4 Господарського кодексу України особливості
регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються цим Кодексом.
Отже, норми Господарського кодексу є спеціальними щодо встановлення
відповідальності по грошових зобов'язаннях суб'єктів господарювання.

Частина
1 ст. 231 Господарського кодексу України має імперативний характер і
встановлює, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений
розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Згідно
ч. 2 ст. 343 цього ж кодексу платник грошових коштів сплачує на користь
одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється
за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Окрім
того, згідно ст. 1 спеціального Закону України “Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР (із
змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 10.01.2002 р. №
9221-ІІІ), який регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами
грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою
сторін. В той же час, стаття 3 Закону, яка також носить імперативний характер, вводить
певні обмеження щодо меж згоди сторін, а саме: розмір пені, передбачений
статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно
ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті
державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
покладаються на відповідача повністю, оскільки через невиконання відповідачем
свого зобов'язання позивач змушений був звернутись до суду за захистом своїх
прав і поніс додаткові витрати по сплаті державного мита і послуг на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись
ст.ст. 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 34, 44, 49, 82,
84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні
вимоги задовольнити частково.

Стягнути
із фізичної - особи підприємцяОСОБА_1, АДРЕСА_1 (р/р невідомі, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь дочірнього підприємства „Кіровоградтепло” товариства
з обмеженою відповідальністю „Центр науково-технічних інновацій Української
нафтогазової академії” вул. Кутузова, 23/16, м. Кіровоград, 25030, (р/р
5 в ЖФ КБ “Західінкомбанк” ТзОВ у м. Житомирі, МФО 311670, ) суму основного боргу в розмірі 2414,85 грн., пені в розмірі 29,04
грн., збитків від інфляції у сумі 113,37 грн., та 3 % річних в сумі 11,46 грн.
та витрати на сплату державного мита в розмірі 102 грн. та 118 грн. за
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ
видати.

В
решті позовних вимог відмовити.

Згідно
ч. 3 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної  сили після закінчення  десятиденного строку з дня його прийняття, а
у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного
строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дане
рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського
суду в установленому  законом порядку.

Суддя
Ю.І. Хилько