ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.09.08 р.                     Справа № 7/122

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Е.В.Сгара

При секретарі судового засідання Косьміній Х.Р.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом: Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” м. Київ

До відповідача: Комунального підприємства „Макіївтепломережа” м. Макіївка

Предмет спору: стягнення суми основного боргу за поставлений природний газ у розмірі 5 635 грн. 31 коп., пені у сумі 596 грн. 75 коп., інфляційних у сумі 538 262 грн. 30 коп., 3% річних у сумі 120 889 грн. 69 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: не з’явився.

від відповідача: Любач В.В. - дов №12-4949 від 05.06.2008р.

У судовому засіданні 17.09.2008р. на підставі ст..77 ГПК України оголошено перерву відповідно до 30.09.2008р., а 30.09.2008р. розгляд справи оголошено закінченим відповідно до ст.85 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ:

Дочірня компанія „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” м. Київ звернулася з позовом до господарського суду Донецької області до відповідача Комунального підприємства „Макіївтепломережа” м. Макіївка про стягнення суми основного боргу за поставлений природний газ у розмірі 5 635 грн. 31 коп., пені у сумі 596 грн. 75 коп., інфляційних у сумі 538 262 грн. 30 коп., 3% річних у сумі 120 889 грн. 69 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на акт звіряння розрахунків б/н; договір на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державних та місцевих бюджетів, а також інших суб’єктів №418-06/06-1070ТЕ-8 від 29.12.2006р. з додатковими угодами; акти передачі-приймання природного газу для вироблення теплової енергії для бюджетних організацій та інших суб’єктів за січень-квітень 2007р.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, посилаючись на несплату відповідачем заборгованості за спожитий природний газ.

Відповідач відзивом на позов №12-6577 від 04.08.2008р. та у судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення з нього суми основного боргу за поставлений природний газ у розмірі 5 635 грн. 31 коп. визнав в повному обсязі, вважає, що сума пені, інфляційних та 3%річних є значно меншою, ніж зазначено позивачем у позові, зокрема, визнав суму основного боргу з урахуванням інфляційних – 6 736, 68 грн., пеню – 596, 56 грн., 3% річних - 84, 56 грн.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів; підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Між позивачем та відповідачем укладено договір на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державних та місцевих бюджетів, а також інших суб’єктів №418-06/06-1070ТЕ-8 від 29.12.2006р. (далі Договір). Договір укладено без додатків та протоколу розбіжностей, з додатковими угодами, підписаними обома сторонами.

Відповідно до п.11.1 Договору з урахуванням додаткових угод до нього №№1 – 3, його укладено на термін до 30.04.2007р., а в частині проведення розрахунків за газ – до їх повного здійснення. З пояснень представників сторін та матеріалів справи вбачається, що на момент виникнення спірної заборгованості, сторони перебували у договірних відносинах.

Відповідно до п.1.1 Договору, постачальник (позивач) зобов’язується передати у власність покупцю (відповідачу) у 2007 році природний газ (далі по тексту газ), а покупець зобов’язується прийняти і оплатити його на умовах даного договору.

Позивач свої зобов’язання за договором виконав належним чином та у січні-квітні 2007р. поставив та протранспортував відповідачу газ на загальну суму 29 285 785 грн. 52 коп., що підтверджується актами передачі-приймання природного газу для вироблення теплової енергії для бюджетних та інших суб’єктів за січень-квітень 2007р., підписаними обома сторонами без зауважень та визнано відповідачем.

Згідно п.6.1 Договору, оплата за газ здійснюється шляхом попередньої оплати у розмірі 34% вартості обсягів газу запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу проводиться не пізніше 10 числа поточного місяця; подальші оплати проводяться плановими платежами по 33% від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування природного газу до 20 та 30 числа поточного місяця; остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа наступного за місяцем поставки газу.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок та зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідач отриманий газ оплатив частково, у зв’язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість за січень-квітень 2007р. у розмірі 5 635 грн. 31 коп., що підтверджено матеріалами справи, визнано відповідачем.

В ході розгляду справи судом з’ясовано, що відповідач 18.09.2008р. сплатив суму основного боргу у розмірі 5 635 грн. 31 коп. після подачі позовної заяви до суду (27.06.2008р.), в підтвердження чого відповідачем надано платіжне доручення від 18.09.2008р. №3192.

Таким чином, провадження у справі в частині вимог щодо стягнення з відповідача суми основного боргу за поставлений природний газ у розмірі 5 635 грн. 31 коп. підлягає припиненню у зв’язку з відсутністю предмету спору, в порядку п.1-1 ст.80 ГПК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний уплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказана стаття визначає відповідальність за порушення грошового я та її приписи підлягають застосуванню у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов’язання.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов’язання виникають нові додаткові зобов’язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Відповідно такі додаткові зобов’язання є заходами відповідальності за порушення основного зобов’язання, у тому числі, коли має місце прострочення виконання основного зобов’язання.

На підставі викладеного, позивач, посилаючись на здійснення відповідачем платежів за газ несвоєчасно та не в повному обсязі, просить стягнути з відповідача інфляційні у сумі 538 262 грн. 30 коп. з лютого 2007р. по травень 2008р., 3% річних у сумі 120 889 грн. 69 коп. з 11.02.2007р. по 26.06.2008р.

Відповідач підтвердив факт здійснення платежів несвоєчасно та не в повному обсязі, разом з цим, вважає, що правомірними є вимоги позивача щодо стягнення суми інфляційних у розмірі 1 101, 37 грн.. та 3% річних - в сумі 84, 56 грн. лише за період з листопада 2007р., коли сформувалась заявлена у позові заборгованість у сумі 5635 грн. 31 коп. і лише на цю суму боргу.

З огляду на вищевикладене, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача проти стягнення з нього суми інфляційних нарахувань за період з лютого 2007р. по жовтень 2007р., оскільки у відповідача за зазначений період значилась заборгованість перед позивачем у зв’язку із несвоєчасним та неповним виконанням своїх договірних зобов’язань стосовно оплати за поставлений природний газ, а індекс інфляції є збільшенням суми боргу у зв’язку з девальвацією грошової одиниці України. До того ж, діючим законодавством не передбачено виключно одночасного стягнення боргу та суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, у зв’язку із простроченням виконання грошового зобов’язання.

Сума інфляційних нарахована позивачем відповідно до діючого законодавства, складає 538 262 грн. 30 коп., та підлягає стягненню у цьому розмірі.

3% річних перераховані судом відповідно до діючого законодавства та складають 124 332 грн. 28 коп., тоді як позивачем заявлено до стягнення 3% річних у сумі 120 889 грн. 69 коп., що не суперечить чинному законодавству.

В ході розгляду справи судом з’ясовано, що відповідач 18.09.2008р. частково сплатив суму 3% річних у розмірі 84,56 грн. та інфляційних нарахувань у розмірі 1 101, 37 грн. після подачі позовної заяви до суду (27.06.2008р.), в підтвердження чого відповідач надав копії платіжних доручень від 18.09.2008р. №3194 та №3192.

Таким чином, провадження у справі щодо стягнення інфляційних у розмірі 1 101, 37 грн. та 3% річних у сумі 84,56 грн. підлягає припиненню у зв’язку з відсутністю предмету спору, в порядку п.1-1 ст.80 ГПК України, а інфляційні в залишковій частині у сумі 537 160 грн. 93 коп. та 3% річних в залишковій частині у сумі 120 805 грн. 13 коп. підлягають стягненню.

Відповідно до ст.ст.216–218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно п.п.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. №543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п.7.2 Договору, у разі несплати або несвоєчасної сплати у строки вказані у п.6.1 договору, покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 596 грн. 75 коп. за період з 26.12.2007р. по 26.06.2008р.

Відповідач вважає, що правомірними є вимоги позивача щодо стягнення суми пені у розмірі 596 грн. 56 коп.

Пеня перерахована судом відповідно до чинного законодавства та складає 596 грн. 56 коп.

В ході розгляду справи судом з’ясовано, що відповідач 18.09.2008р. сплатив суму пені у розмірі 596, 56 грн. після подачі позовної заяви до суду (27.06.2008р.), в підтвердження чого відповідач надав копію платіжного доручення від 18.09.2008р. №3193.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 596, 56 грн. підлягає припиненню у зв’язку з відсутністю предмету спору, в порядку п.1-1 ст.80 ГПК України.

Вимоги щодо стягнення пені в залишковій частині задоволенню не підлягають у зв’язку з безпідставністю заявлення.

У судовому засіданні оговорено усне клопотання відповідача про зменшення суми штрафних санкцій, а саме 3% річних та пені, до 10 000 грн.

Позивач проти клопотання заперечив.

Клопотання судом не задоволено та судом не приймаються до уваги посилання відповідача, що 3% річних є штрафними санкціями, оскільки 3% річних є платою за користування чужими коштами в період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов’язання, і за своєю правовою природою 3% річних є самостійним від неустойки способом захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов’язань, а не штрафною санкцією. Таким чином, річні проценти входять до складу грошового зобов’язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов’язань. До того ж, відповідачем сплачена сума пені (штрафних санкцій) у повному обсязі, а саме – 596 грн. 56 коп.

Враховуючи наведене позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України.

В судовому засіданні оголошено рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі ст.ст.526, 527, 549, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст.67, 193, 216-218, 231 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 38, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд –

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” м. Київ до відповідача Комунального підприємства „Макіївтепломережа” м. Макіївка про стягнення суми основного боргу за поставлений природний газ у розмірі 5 635 грн. 31 коп., пені у сумі 596 грн. 75 коп., інфляційних у сумі 538 262 грн. 30 коп., 3% річних у сумі 120 889 грн. 69 коп. задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства „Макіївтепломережа” м. Макіївка (86156, Донецька обл.., м.Макіївка, Гірницький район, вул..Лєбєдєва, Хозблок, р/р 0 в ЗАТ Донміськбанк, МФО 334970, ) на користь Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” м. Київ (04116, м.Київ, вул..Шолуденка, 1, р/р 14 в ГОУ ПІБ України, МФО 300012, ) інфляційні у сумі 537 160 грн. 93 коп. та 3% річних у сумі 120 805 грн. 13 коп, 6654 грн. 00 коп. – державного мита, 118 грн. 00 коп. – плати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 5 635, 31 грн., пені у сумі 596, 56 грн., інфляційних у сумі 1 101, 37 грн., 3% річних у сумі 84, 56 грн. припинити у зв’язку з відсутністю предмету спору.

В залишковій частині вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дати його прийняття.

Суддя