ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"01" вересня 2008 р.           Справа № 13/242-08

За позовом Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, м. Київ

до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради „Білоцерківтепломережа”, м. Біла Церква

про стягнення 13384871, 61 грн.

Суддя С.Ю. Наріжний

Представники:

від позивача Надирова Р.М. - довіреність №102/10 від 15.07.2008р.;

від відповідача Колесник Т.А. - довіреність №481 від 19.03.2008р.;

СУТЬ СПОРУ:

Дочірньою компанією Газ України Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” (далі –позивач) заявлено позов до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради „Білоцерківтепломережа” (далі –відповідач) про стягнення 13384871,61 грн., в т.ч. 9365610,03 грн. основного боргу, 960855,40 грн. пені, 2654995,31 грн. інфляційних збитків, 403410,87 грн. 3% річних.

Позовні вимоги ґрунтуються на умовах Договору на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій №06/06-523-ТЕ-17 від 30.10.2006 р., укладеного між сторонами, що належним чином не виконується відповідачем, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість по оплаті за природний газ.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню.                     Представник відповідача не визнає позовні вимоги в повному обсязі з тих підставі, що заборгованість виникла не з вини підприємства та органів місцевого самоврядування, а з вини держави в зв’язку з підвищенням ціни на природний газ. Так, згідно ст. 54 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік»передбачено субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення зазначеної вище заборгованості, яка відповідно до Постанови КМ України від 25.04.2008 р. №440 передбачає погашення такої заборгованості до 15.09.2008 р. Таким чином незрозумілим є для відповідача той факт, що знаючи про те, що борг, який виник у 2006 р. буде погашений державою позивач незважаючи на це звертається до суду і при цьому нараховує штрафні санкції, які будуть повинні погашатись за рахунок власних коштів відповідача. Крім того, відповідач посилається на договір №245/440 від 06.08.2008 р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 25.04.2008 р. №440.

Розглянувши матеріали справи, додані до позовної заяви та у процесі розгляду справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

30.10.2006 р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір на постачання природного газу для вироблення теплової енергії, для потреб населення, бюджетних установ і організацій №06/06-523-ТЕ-17 (далі –Договір), відповідно до умов якого продавець (позивач) зобов’язується передати покупцю (відповідачу) природний газ, виключно для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

На підставі даного Договору відповідач прийняв протягом листопада-грудня 2006 р. природний газ на загальну суму 19250988,68 грн., що підтверджується даними актів передачі-приймання природного газу, які підписані уповноваженими представниками обох сторін та скріплені їх печатками.

Відповідно до п. 6.1 Договору, оплата за природний газ проводиться відповідачем грошовими коштами. Остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту приймання –передачі газу до 10 числа місяця, наступного за звітнім.

Відповідач в порушення умов договору свої зобов’язання щодо оплати природного газу виконав частково у зв’язку з чим на момент звернення з позовною заявою за ним утворилася заборгованість на загальну суму 9365610,03 грн.

Відповідно до ст. 175 ГК України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно с т. 599 ЦК України зобов'язання припиняються, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, відповідач, в порушення норм чинного законодавства, зобов’язання по оплаті природного газу належним чином не виконав.

Враховуючи наведене, вимога позивача про стягнення основної заборгованості в розмірі 9365610,03 грн. підлягає задоволенню повністю.

Згідно п. 7.2 Договору, в разі неоплати або несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, зазначені у п. 6.1 Договору, покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу. Пунктом 7.5 договору передбачено, що пеня нараховується протягом 6 місяців, що передує моменту звернення з позовом.

Судом встановлено, що пеня в розмірі 960855,40 грн. за період з 11.12.2007 р. по 11.06.2008 р. нарахована позивачем правомірно за шість місяців у зв’язку з наявністю заборгованості відповідача та на підставі п.п 7.2, 7.5 Договору.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що вимога позивача про стягнення пені є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Проте суд враховує, що відповідач є комунальним підприємством, основним джерелом отримання коштів для розрахунку за природній газ є надходження платежів від населення за комунальні послуги. Причиною несвоєчасної оплати за використаний газ є те, що відповідач отримував природний газ для вироблення та постачання комунальних послуг споживачам в тарифах, які не відповідають фактичній вартості теплової енергії, а також те, що споживачі несвоєчасно розраховуються за спожиті послуги. Таким чином, суд враховує, що в діях відповідача щодо несплати в строк повної вартості отриманого від позивача газу відсутній прямий умисел, оскільки зазначена ситуація стала наслідком прострочення населенням комунальних послуг. До того ж, враховуючи вищенаведене відповідач частково виконав зобов’язання щодо оплати отриманого газу.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання.

Враховуючи вищенаведене, суд зменшує пеню в розмірі 960855,40 грн., яка підлягає стягненню з відповідача до 500000 грн.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України інфляційних збитків у розмірі 2654995,31 грн. за період з грудня 2006 р. по квітень 2008 р. та 3% річних в розмірі 403410,87 грн. за період з 11.12.2006 р. по 11.06.2008р. Як встановлено судом, розрахунок зазначених штрафних санкцій відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому зазначені вимоги підлягають задоволенню повністю.

Посилання відповідача у відзиві на неправомірність заявлення позивачем до нього вимог про стягнення заборгованості враховуючи, що дане питання буде вирішено на підставі договору №245/440 від 06.08.2008 р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 25.04.2008 р. №440 не приймається судом до уваги з огляду на те, що по-перше даним договором не передбачено строків погашення заборгованості відповідача, по друге, договір на підставі якого позивачем заявлено до відповідач стягнення заборгованості та штрафних санкцій є чинним та повинен виконуватись сторонами договору належним чином. Передача ж матеріалів до суду про примусове стягнення заборгованості, яку відповідач прострочив по договору №06/06-523 ТЕ-17 є виключним правом позивача, яке не може бути обмежене.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Витрати за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України та витрати за інформаційно –технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст.44 ГПК України покладаються на відповідача. У зв’язку з тим, що сума пені в розмірі 960855,40 нарахована позивачем правомірно, а її розмір до 500000 грн. зменшено судом за власної ініціативою з підстав наведених вище та враховуючи те, що спір виник з вини відповідача витрати відповідно до ч. 3 ст. 49 ГПК в частині суми відмовленої пені покладаються також на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа»(09100, Київська обл., м. Б.Церква, вул. Мережна 3; ) на користь Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз Україна” (04116, м. Кив, вул. Шолуденка, 1; код ЄДРПОУ 31301 (дев’ять мільйонів триста шістдесят п’ять тисяч шістсот десять) грн. 03 коп. основного боргу, 500000 (п’ятсот тисяч) грн. пені, 2654995 (два мільйони шістсот п’ятдесят чотири тисячі дев’ятсот дев’яносто п’ять) грн. 31 коп. інфляційних збитків, 403410 (чотириста три тисячі чотириста десять) грн. 87 коп. –3% річних, а також судові витрати: 25500 (двадцять п’ять тисяч п’ятсот) грн. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат за інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

3.          В частині стягнення 460855,40 грн. пені відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                          Наріжний С.Ю.