ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.05.08                                                                                           Справа№ 9/93

Господарський суд Львівської області в складі судді Данко Л.С.,

При секретарі Козак І.Б.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Прокурора Галицького району м. Львова поданого в інтересах держави в особі Львівської міської ради,

Позивач: Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів,

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Оберіг-Сервіс”, м. Львів,

Про стягнення 525458 грн. заборгованості.

За участю представників:

Від прокурора: Кульчицький О.В.

Від позивача: Басистий В.О. –представник за довіреністю,

Від відповідача : представник не прибув.

Представникам роз”яснено права та обов”язки передбачені ст. 22 ГПК України, зокрема право відводу складу суду ст. 20 ГПК України. Заяв та клопотань про відвід складу суду не поступало. Представник позивача не наполягає на технічній фіксації судового процесу.

Суть спору: розглядається справа за позовом Прокурора Галицького району м. Львова поданого в інтересах держави в особі Львівської міської ради, Позивача: Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів, до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Оберіг-Сервіс”, м. Львів, про стягнення 525458 грн. заборгованості.

Прокурор подав докази про місцезнаходження підприємства позивача: копію Статуту ТзОВ “Оберіг-Сервіс”, свідоцтво про державну реєстрацію серії А00 № 376835, довідку про включення до ЄДРПОУ № 2125, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, подав розрахунок суми боргу, просить позов задовільнити.

Відповідач, повторно, без поважних причин, повторно, не прибув у судове засідання, не зважаючи на те, що ухвалу суду від 01.04.2008р. отримав директор відповідача під розписку 10.04.2008р. А.І.Гуль, про що вчинив запис на звороті ухвали від 01.04.08р., вимог ухвал суду не виконав.

Справа розглядається відповідно до статті 75 ГПК України –за наявними у ній матеріалами.

В ході розгляду справи ВСТАНОВЛЕНО.

Між позивачем та відповідачем був укладений договір на оренду не житлових приміщень № Г-5001-7.

27.11.2007р. у справі № 9/312 господарський суд Львівської області постановив рішення, яким позов Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради до ТзОВ “Оберіг-Сервіс” було задоволено, договір оренди № Г-5001-7 від 03.01.2007р. укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю “Оберіг-Сервіс” та Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської області –розірвано, постановлено рішення про виселення між Товариства з обмеженою відповідальністю “Оберіг-Сервіс” із не житлових приміщень загальною площею 98,0 кв. м., які знаходяться за адресою: вул. Весела,7 у місті Львові та стягнено з відповідача у справі ТзОВ “Оберіг-Сервіс” на користь позивача судові витрати.

Зазначене рішення набрало законної сили відповідно до статті 85 ГПК України, а відповідно до статті 124 Конституції України є обов”язковим до виконання на всій території України.

01.04.2008р. до господарського суду Львівської області з позовною заявою звернувся Прокурор Галицького району міста Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради, м. Львів, в особі позивача: Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів, до відповідача ТзОВ “Оберіг-Сервіс” м. Львів, про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 525458 грн. 30 коп., за період з 03.01.2007 року по 01.03.2008р. (Розрахунок в матеріалах справи).

Статтею 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов”язання, що виникає між суб”єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб”єкт ( зобов”язана сторона, у тому числі боржник) зобов”язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб”єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб”єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов”язаної сторони виконання обов”язку.

Статтею 175 ГК України передбачено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов”язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійснені господарської діяльності, в силу яких зобов”язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов”язаної сторони виконання її обов”язку.

Майнові зобов”язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов”язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов”язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть гос подарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до право порушників господарських санкцій на підставах і в по рядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 2 цієї статті визначено, що застосування господарських санкцій повинно га рантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування зби тків учасникам господарських відносин, завданих внас лідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Статтею 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальнос ті учасника господарських відносин є вчинене ним пра вопорушення у сфері господарювання (частина 1), а частиною 2 цієї статті передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальнос ті учасника господарських відносин є вчинене ним пра вопорушення у сфері господарювання.

Частина 3 зазначеної статті передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за не виконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення госпо дарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господар ського правопорушення. У разі якщо інше не передба чено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе госпо дарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможли вим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обста винами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для ви конання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до статті 219 ГК України, визначено, що за невиконання або неналежне виконання госпо дарських зобов'язань чи порушення правил здійснення господарської діяльності правопорушник відповідає на лежним йому на праві власності або закріпленим за ним на праві господарського відання чи оперативного упра вління майном, якщо інше не передбачено цим Кодек сом та іншими законами.

Відповідачем порушено вимоги ст. 526 Цивільного кодексу України, згідно якої: «Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться», а також вимоги ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, згідно якої: «Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк».

Відповідно до статті 18 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, орендар повинен вносити орендну плату своєчасно і в повному обсязі.

Пунктом 5.1. зазначеного договору передбачено, що розмір місячної орендної плати за об”єкт оренди ... складає 29000,00 грн., розмір орендної плати коригується щомісячно на індекс інфляції (п. 5.2. договору) і орендна плата сплачується орендарем на підставі наданих (виставлених) рахунків не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць (п. 5.3. договору), яку орендар зобов”язаний своєчасно сплачувати ( п. 7.2. договору).

Як вбачається з матеріалів даної справи, позивачем виставлялися відповідачу рахунки для оплати орендної плати, щомісячно, однак відповідач своїх зобов”язань за даним договором не виконував, заборгував позивачу 525458 грн. 31 коп. орендної плати за період з 03.01.2007р. по 01.03.08р., тобто допустив порушення умов договору оренди, а також норми вищенаведеного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ “Оберіг-Сервіс”, зареєстровано в установленому законом порядку 29 січня 2003 року № запису 18459, є юридичною особою, йому присвоєно ідентифікаційний код № 32324584, взятий на облік як платник ПДВ у державній податковій інспекції Залізничного району міста Львова 07.04.2004р. за № 32327584, місцезнаходження підприємства (юридична адреса): 79018, м. Львів, вул. Залізнична, будинок 56 (п. 1.12 Статуту), що підтверджується Статутом ТзОВ “Оберіг-Сервіс”, Свідоцтвом про державну реєстрацію серії А00 № 376835, дата проведення державної реєстрації –29.01.2003р. № 1 003307, знаходиться в ЄДРПОУ, як юридична особа, керівник зазначеного підприємства Гуль Андрій Іванович (докази в матеріалах справи).

Суд заслухав пояснення представника прокуратури, позивача, оглянув та дослідив подані докази, оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, що позов документально та нормативно обґрунтований, відповідачем не спростований, підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покласти на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

На основі вищевикладеного та керуючись ч. 1 ст. 1, п. 1 ч. 1 ст. 12, 32, 33, 34, ч. 1 ст. 38, 43, 44 - 49, 69, 75, 82 –85, 121, 116 –118 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовільнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Оберіг-Сервіс” п. і. 79018, місто Львів, Залізничний район, вул. Залізнична, 56 () на користь Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, п. і. 79008, м. Львів, площа Галицька, 15 () 525458 грн. 31 коп. заборгованості по орендній платі.

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Оберіг-Сервіс” п. і. 79018, місто Львів, Залізничний район, вул. Залізнична, 56 () на користь Державного бюджету України 5254 грн. 58 коп. державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Данко Л.С.

Рішення прийнято, оформлено відповідно до статті 84 ГПК України, підписано та проголошено 27.05.2008р. Рішення може бути оскаржено в порядку і строки передбачені статтями 91-93 ГПК України. Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 ГПК України.

Суддя                                                                                           Данко Л.С.