ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2008 р.

Справа № 19/54

Господарський суд Івано - Франківської області у складі судді Максимів Т.В.

при секретарі судового засідання Гринюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства інженерного центру "Техно-Ресурс", вул.Наукова,5, м. Львів, 79601

до відповідача Комунального підприємства "Водотеплосервіс",

вул. Окружна,8, м.Калуш,Калуський район, Івано-Франківська область,77300

про стягнення заборгованості в сумі 94806, 01 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Кунтий Н.О.-представник, (довіреність № 43 від 14.05.08)

від відповідача: Загребельний Ю.А.- представник, (довіреність № 72 від 22.01.08.)

Представникам сторін роз"яснено права та обов"язки, передбачені ст.20, 22 ГПК України.

Клопотань про здійснення технічної фіксації суду не подавалося.

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство інженерний центр "Техно-Ресурс" звернулось в суд із позовом до Комунального підприємства "Водотеплосервіс" про стягнення заборгованості за поставлені попередньо ізольовані труби та комплектуючі на суму 94 806,01 грн.

Представник позивача в судовому засіданні 05.06.08. подав заяву про зменшення суми позовних вимог, у зв"язку із частковою оплатою відповідачем суми боргу, згідно поданої заяви просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 94 326,01 грн.                                                   Враховуючи закріплений ст. 129 Конституції України принцип диспозитивності учасників судового процесу, зокрема, диспозитивний характер прав позивача, який визначений ст.22 ГПК України, щодо права позивача до прийняття рішення у справі змінити підставу або предмет позову, суд розглядає позов згідно поданої позивачем заяви.                                                             Представником відповідача в судовому засіданні 15.05.08. подано копію платіжного доручення №3478 від 18.10.07., з якого вбачається, що відповідачем сплачено частину заборгованості в сумі 30 000,00 грн., в неоплаченій частині боргу позовні вимоги визнає.                     Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу та зібрані судом із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з"ясувавши всі обставини, на яких грунтуються їх вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, позивачем відпущено відповідачу попередньо ізольовані труби та комплектуючі на загальну суму 98 021,88 грн. Факт поставки вказаного товару підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних №РН-098 від 23.10.07. та №РН-099 від 23.10.07.                               Відповідачем оплачено частину заборгованості в сумі 30 000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №3478 від 18.10.07., частина заборгованості в сумі 94 326,01 залишилась неоплаченою.                                                                                                               08.02.08. позивач звернувся до відповідача з вимогою №17 та 09.06.08. №127 про оплату заборгованості в сумі 94 806,01 грн., однак, як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін відповіді на дану вимогу позивачем не отримано.                                                  Відповідно до приписів, які встановлено ст. 4 та ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 15-16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов”язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов”язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов”язку.                                                                       В розумінні ст.174 ГК України, господарські зобов»язання можуть виникати з договору та інших угод, передбачених законодавством, а також з угод, які не передбачені законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання повинні виконувати свої господарські зобов'язання належним чином згідно закону або договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.                                                    Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.                                                                                  У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Наявність заборгованості в сумі 94 326,01 грн. станом на час розгляду справи підтверджується матеріалами справи. Доказів, які б свідчили про сплату суми боргу або спростували доводи позивача відповідачем суду не представлено.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований матеріалами справи, не спростований відповідачем, неоплачену частину суми боргу відповідачем визнано повністю, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.                               Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покласти на відповідача.

Враховуючи викладене, у відповідності до ст. 124 Конституції України, ст. 174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 11,15,16, 509,526 Цивільного кодексу України та керуючись ст. 33,34, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Стягнути з Комунального підприємства "Водотеплосервіс", вул. Окружна,8, м.Калуш,Калуський район, Івано-Франківська область,77300, код 32364207 на користь Державного підприємства інженерного центру "Техно-Ресурс", вул.Наукова, 5, м. Львів, 79601 заборгованість в сумі 94 326,01 грн. витрати по сплаті державного мита в сумі 949,00 грн. та витрати по сплаті послуг за інформаційно - технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                            Максимів Тетяна Володимирівна

рішення підписане 04.07.08

Виготовлено в діловодстві_______________ Вінтоняк Оксана Іванівна