ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.08                                                                                 Справа № 14/60.

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Гарантія”, м. Шахтарськ, Донецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Сучасна сертифікація та інспекція “ССІ”, м. Луганськ

про стягнення 74007 грн. 02 коп.

Суддя Лісовицький Є.А.

Представники:

від позивача –не прибув

від відповідача –Болгова М.В., довіреність № 88/05/08 від 06.05.08

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв’язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення збитків у сумі 74007 грн. 02 коп., що виникли внаслідок неправильного визначення відповідачем якості вугілля.

Відповідач відзивом на позовну заяву проти позову заперечує з мотивів викладених у відзиві. Зазначає, що якість вугілля визначена правильно.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до відповідача з заявкою від 04.12.07 у якій просив провести відбір проб вугілля та видати сертифікати якості.

На підставі даної заявки відповідачем проведено відібрання проб вугілля на промисловій площадці у місті Шахтарськ при завантаженні вугілля у вагони № 65696775, № 66230806, 63365266, № 66838335, 67903237, № 67866764, № 66200114, № 67903468.

За результатами дослідження позивачу виданий сертифікат відбору проб і випробувань від 16.12.07.

У даному сертифікаті вказана волога –8,5%, нижча теплота згоряння –5625 ккал/кг.

Вугілля відправлено ТОВ «Арес LTD»у місто Ізмаїл для ПП «Л-сервіс»14.12.07.

Листом № 214 від 14.12.07 ТОВ «Арес LTD»повідомив ТОВ «Гарантія», що вугілля у кількості 541,5 тони, відвантажене ним ПП «Л-сервіс»у вагонах № 65696775, № 66230806, 63365266, № 66838335, 67903237, № 67866764, № 66200114, № 67903468, є власністю ПП «Міромаркет-07».

Це вугілля позивач придбав у ПП «Міромаркет-07»згідно договору № 03/12/07-1 від 03.12.07 за актом приймання-передавання від 14.12.07.

У той же день позивач продає дане вугілля ТОВ «Топенерго-ВТ»згідно договору від 04.01.07 № 001/кп за актом приймання-передавання від 14.12.07.

Листом № 214 від 14.12.07 ТОВ «Арес LTD»повідомив ТОВ «Топенерго-ВТ», що вугілля у кількості 541,5 тони, відвантажене ним ПП «Л-сервіс»з давальницької сировини ПП «Міромаркет-07»у вагонах № 65696775, № 66230806, 63365266, № 66838335, 67903237, № 67866764, № 66200114, № 67903468, є власністю позивача.

У порту Ізмаїл за заявкою ТОВ «Енергоінвест»відповідач провів дослідження нижчої теплоти згоряння даного вугілля та видав сертифікат від 20.12.07 на вугілля у вагонах № 65696775, № 66230806, 63365266, № 66838335, 67903237 зазначивши нижчу калорійність –5308 ккал/кг та сертифікат від 23.12.07 на вугілля у вагонах № 67866764, № 66200114, № 67903468 зазначивши нижчу калорійність –5193 ккал/кг.

ТОВ «Топенерго-ВТ»звернулось до позивача з претензією № 49-12 від 27.12.07 у якій зазначило, що отримане вугілля має калорійність меншу 5500 ккал/кг тобто його якість гірше допустимих показників (відповідно до додатку № 4 до договору № 001/кл від 04.01.07). Запропонував повернути передплату, відшкодувати збитки у зв’язку з доставкою та вивантаженням вугілля, або передати вугілля за меншою ціною –по 270 грн. за 1 тону.

Позивач у відповіді на претензію № 28/12-2 від 28.12.07 погодився з пропозицією щодо передавання вугілля за меншою ціною і 28.12.07 підписав з ТОВ «Топенерго-ВТ»додаткову угоду до договору № 001/кл від 04.01.07. У даній додатковій угоді визначена вартість вугілля у кількості 541,5 тони - 336,47 грн. з урахуванням залізничного тарифу. Така ж ціна за 1 тону визначена у акті уцінки вугілля від 28.12.07.

Вважаючи, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов’язань щодо встановлення якісних показників вугілля позивачу спричинені збитки у сумі 74007 грн. 02 коп., він звернувся з позовом про стягнення даної суми.

Оцінивши матеріали справи суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

З позовної заяви та пояснень позивача вбачається, що ним заявлено до стягнення збитки, які є упущеною вигодою, оскільки він рахує їх як різницю між вартістю вугілля 220212 грн. 02 коп., яку він планував отримати, та фактично отриманими 146205 грн. після уцінки вугілля.

При цьому позивачем не доведено, що іншого способу реалізації вугілля, ніж за нижчою вартістю ТОВ «Топенерго-ВТ», не було. Не надано ним доказів звернення з пропозицією прийняти вугілля, у тому числі за очікуваною первісно ціною, іншим особам.

Крім того, позивачем не доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов’язань при визначенні якісних показників вугілля 13.12.07.

Процедура відбору проб вугілля регламентована ДСТУ 4096-2002 «Вугілля буре, кам’яне, антрацит, горючі сланці та вугільні брикети. Методи відбору та підготовки проб для лабораторних випробувань».

Пункт 4.3 даного стандарту передбачає, що базова погрішність опробування за нижчою теплотою згорання палива більш як 12,56 МДж/кг складає плюс-мінус 0,84 МДж/кг. Тобто для палива з нижчою теплотою згоряння більш як 3000 ккал/кг величина базової погрішності складає плюс-мінус 200,6 ккал/кг. Діапазон невизначеності показника нижчої теплоти згоряння складає 401,2 ккал/кг.

Величина нижчої теплоти згоряння розраховується відповідно до ГОСТ 147-95 (ІСО 1928-76) «Паливо тверде мінеральне. Визначення вищої теплоти згоряння і розрахунок нижчої теплоти згорання», а також ГОСТ 27314-91 (ІСО 589-81) «Паливо тверде мінеральне. Методи визначення вологи».

Для визначення даного показника суттєве значення має зміст вологи у паливі.

Вугілля перевозилось навалом у відкритих вагонах.

Як вбачається з сертифікату від 16.12.07 волога вугілля складала 8,5%. Після прибуття вантажу волога склала 9,7% та 10,5% згідно журналу реєстрації проб та видачі результатів відповідача.

Збільшення вологості при транспортуванні викликала зниження показника нижчої теплоти згоряння вугілля.

Середній показник нижчої теплоти згоряння для вугілля, що визначався в Ізмаїлі, склав 5265 ккал/кг (5308 ккал/кг та 5193 ккал/кг для двох партій).

При опробуванні у м.Шахтарськ показник дорівнював 5625 ккал/кг.

Отже різниця результатів дорівнює 360 ккал/кг та знаходиться у межах погрішності, що встановлена ДСТУ 4096-2002 «Вугілля буре, кам’яне, антрацит, горючі сланці та вугільні брикети. Методи відбору та підготовки проб для лабораторних випробувань»(401,2 ккал/кг).

Відповідач виконав своє зобов’язання щодо посвідчення якісних характеристик вугілля відповідно до вимог нормативних актів з цього питання, належним чином.

Відсутня будь-яка вина відповідача у неотриманні позивачем коштів, які він планував отримати.

За таких підстав у задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.49, 82, 84, 85 ГПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          У задоволенні позову відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –27.06.08

Суддя                                                             Є.А.Лісовицький