ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"28" липня 2008 р.

справа № 5020-11/223

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Імперіал - Трейд”

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрспецтермінал”

про визнання договору про надання послуг недійсним, стягнення 15240, грн. та моральної шкоди в розмірі 10000,0 грн.

Суддя Дмитрієв В.Є.

Представники:

від позивача           не з`явився

від відповідача          Піскарьов С.М., довіреність № 26 від 21.03.2008

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Севастополя з позовом до відповідача про визнання договору про надання послуг недійсним, стягнення 15240, грн. та моральної шкоди в розмірі 10000,0 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, до початку судового засідання надав суду клопотання про розгляд справи в його відсутність.

Позивач у позовній заяві на задоволенні позовних вимог наполягає, позовні вимоги обґрунтовує тим, що Договір про сумісну діяльність, на підставі якого було укладено договір № 10/02-07 від 01.03.2007, визнано неукладеним.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує частково, заперечення обґрунтовує тим, що послуги за Договором № 10/02-07 від 01.03.2007 були ним надані, а тому підстав для повернення позивачу 15240,0 грн. не вбачається.

Відповідно до ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні представнику відповідача були роз'яснені його права і обов'язки.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення сторін, суд, встановив:

01.03.2007 між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 10/02-07 (далі –Договір № 10/02-07), предметом якого є надання відповідачем послуг з прийманню та відправці, промивці та очищені, завантаженню та розвантаженню вагонів, зберіганню та товарно – матеріальних цінностей. На складі № 2 пакгаузу відповідача на станції Севастополь –товарний Придніпровської залізниці.

Договір № 10/02-07 укладений на підставі Договору про сумісну діяльність № №ПР/ДН-4-05-242/НЮ 4161 дч від 24.10.2005.

Рішенням господарського суду м. Севастополя від 22.08.2008, яке залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 17.01.2008, у справі № 20-7/177 Договір про сумісну діяльність № ПР/ДН-4-05-242/НЮ 4161 дч від 24.10.2005, укладений між Державним підприємством „Придніпровська залізниця” та ТОВ „Укрспецтермінал”.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Судом розглянуто позовні вимоги позивача в частині визнання договору № 10/02-07 недійсним, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до п. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Дієздатність відповідача визначається Договором № ПР/ДН-4-05-242/НЮ 4161 дч від 24.10.2005 про спільну діяльність про спільну діяльність.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Таким чином, у зв`язку з тим, що договір № ПР/ДН-4-05-242/НЮ 4161 дч від 24.10.2005 визнаний судом неукладеним, тобто таким, що не породжує для сторін прав та обов`язків, відповідач не мав повноважень для укладання Договору № 10/02-07, тобто не мав достатній обсяг цивільної дієздатності.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що є підстави для визнання Договору № 10/02-07 від 01.03.2007 недійсним.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 15240,0 грн.

На виконанні умов Договору № 10/02-07 позивач перерахував відповідачу 15240,0 грн. (платіжне доручення № 622 від 02.03.2007, арк. с. 20).

Відповідно до п. 1.3 Договору № 10/02-07 роботи вважаються виконаними після підписання кожного місяця обома сторонами акту виконаних робіт.

Відповідно до листа Державного підприємства „Придніпровська залізниця” та акту обстеження від 26.04.2008 (арк. с. 33,34) на 20-тонному контейнерному майданчику станції Севастополь –товарний вантажу на зберігання не міститься.

Актів виконаних робіт, підписаних та належним чином оформлених, відповідач суду не надав. Доводи відповідача про те, що їм було передано позивачеві приміщення для зберігання вантажів також не приймається судом до уваги, оскільки на вимогу суду відповідач не надав також акту прийому –передачі такого приміщення чи іншого належного та допустимого доказу виконання умов договору з його боку.

Акти виконаних робіт, не підписані позивачем, не можуть бути прийняті як належний доказ виконання робіт (надання послуг).

Зустрічних вимог про спонукання до підписання вказаних актів відповідач не заявляв.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем умов Договору.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 15240,0 грн., які були отримані ним за платіжним дорученням № 622 від 02.03.2007 на виконання умов Договору № 10/02-07 від 01.03.2007.

Додатково, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000,0 грн.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 № 4 в редакції від 25.05.01 спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або коли це передбачено нормами спеціального законодавства.

Крім того, відповідно до п. 3 вказаної постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Також відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У зв`язку з тим, що нормами спеціального законодавства не передбачено підстав для задоволення позову в цієї частині та у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України позивачем не надано належних доказів, спричиненої шкоди позивачу, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог в цієї частині не має.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на відповідача витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу пропорційно сумі задоволених вимог.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИ Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати договір № 10/02-07 від 01.03.2007, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю “Імперіал - Трейд” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Укрспецтермінал” недійсним.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрспецтермінал” (99029 м. Севастополь, пр-т Ген. Острякова, 25; р/р 095 в філії СМВ “ДОБУ”, МФО 384027) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Імперіал - Трейд” (72312 м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 19, кв. 53; р/р 7800 в АКІБ “УкрСиббанк”, МФО 351005) заборгованість в розмірі 15240,0 грн., а також витрати по сплаті державного мита в розмірі 152,4 грн. та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 71,24 грн.

4. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Копії рішення направити сторонам.

Суддя В.Є. Дмитрієв

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України і підписано 04.08.2008

РОЗСИЛКА:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Імперіал - Трейд” –72312 м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 19, кв. 53

Пойденко О.С. - м. Одеса, вул. Новосельського, 75, кв. 12

Товариство з обмеженою відповідальністю “Укрспецтермінал” –99029 м. Севастополь, пр-т Ген. Острякова, 25