ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2008 р.

№
25/26

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Коробенко Г.П.- головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Полянського А.Г.,

розглянувши
матеріали

касаційних
скарг

СПД
ОСОБА_1 та ВДВС Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку

на
постанову

Донецького
апеляційного господарського суду від 05.02.2008 р.

у
справі

господарського
суду Донецької області

за
позовом

СТОВ
"Агрофірма "ЕЛВІКО-Гігант"

до

СПД
ОСОБА_1

про

стягнення
114691, 60 грн.,

за
скаргою

СТОВ
"Агрофірма "ЕЛВІКО-Гігант"

до

ВДВС
Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку

про

визнання
незаконними дій,

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача: не з'явились,

відповідача: не з'явились,

3-тої
особи: не з'явились,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою
від 18.12.2007 господарського суду Донецької області відмовлено в задоволенні
скарги СТОВ "Агрофірма "ЕЛВІКО-Гігант" на дії відділу ДВС
Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецьк.

Постановою від 05.02.08 Донецького
апеляційного господарського суду вказану вище ухвалу скасовано. Скаргу СТОВ
"Агрофірма "ЕЛВІКО-Гігант" на дії відділу державної виконавчої
служби Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецьк задоволено.
Постанову ВДВС Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецьк від
16.10.2007 року про зняття арешту з майна боржника скасовано.

Не
погоджуючись з постановою Донецького апеляційного господарського суду, СПД
ОСОБА_1 та ВДВС Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку
звернулися до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами і
просять її скасувати з огляду на порушення судами норм матеріального та
процесуального права, ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін.

Колегія
суддів, приймаючи до уваги межі перегляду
справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при
винесенні оспорюваного судового акту знаходить необхідним касаційні скарги
задовольнити частково.

Як
було встановлено господарськими судами, які приймали рішення у даній справі,
рішенням господарського суду Донецької області від 27.02. СТОВ "Агрофірма
"ЕЛВІКО-Гігант" про стягнення
з СПД ОСОБА_1 заборгованості за поставлену продукцію в сумі  114691, 60 грн. задоволено.

На
виконання вказаного рішення суду 12.03.2007 видано відповідний наказ про
стягнення  з СПД ОСОБА_1 на користь
позивача суму основного боргу та судових витрат.

Постановою
від 21.05.2007 державного виконавця відкрито виконавче провадження, а  також направлені запити до МРЕВ і  КП БТІ
з метою виявлення майна боржника.

Постановою
ВДВС від 16.08.2007 накладено арешт на майно боржника, а саме: домоволодіння
АДРЕСА_1, яке було придбане боржником у кредит відповідно до договору № 3049
від 11.11.2005 та знаходиться у банківській заставі, заставодержателем якого є
закрите акціонерне товариство  “ОТП банк”.

Постановою
ВДВС від 16.10.2006 року  вказаний вище
арешт з домоволодіння № 42 було знято.

Звертаючись
зі скаргою на дії ВДВС, позивач послався на постанову про відкриття виконавчого
провадження № 302-3 від 21.05.2007 р., постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження від 16.08.2007 р., а також на  постанову про зняття арешту з майна боржника
від 16.10.2006 р.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України вважає, що при розгляді справи не
було забезпечено всебічний, повний і об'єктивний розгляд у судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, як це передбачено статтею 43
Господарського процесуального кодексу України.

За
змістом ст. 1212 ГПК України за результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника
правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо
здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, чи визнає недійсними
наслідки виконавчих дій, або зобов'язує виконавчий орган здійснити певні дії,
якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи
скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Натомість
апеляційна інстанція, встановивши невідповідність постанови нормі Закону,
скасувала останню, вийшовши за межі компетенції господарського суду та залишивши
поза увагою те, що ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження"
не передбачено настання таких наслідків за встановлених судом обставин.

Господарський
суд, відмовляючи в задоволенні скарги кредитора та посилаючись на ст. 59 Закону
України "Про виконавче провадження", не перевірив та не дав оцінку
діям державного виконавця щодо дотримання останнім умов, передбачених даною
статтею, за яких можливе винесення ним спірної постанови.

З
огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає,
що судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

При
новому розгляді справи місцевому господарському суду необхідно врахувати
викладене, всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини
справи, надати об'єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її
розгляду, правильно застосувати норми матеріального права, які регулюють спірні
відносини.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119,
11111 ГПК України, Вищий
господарський  суд   України

ПОСТАНОВИВ  :

Касаційні  скарги задовольнити частково.

Ухвалу
від 18.12.07 господарського суду Донецької області та постанову від 05.02.2008
Донецького апеляційного господарського суду у справі № 25/26 скасувати.

Справу
направити на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Головуючий
Коробенко Г.П.

Судді
Костенко Т.Ф.

Полянський А.Г.