ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.05.08 р.                     Справа № 29/361

Господарський суд Донецької області, у складі судді Татенко В.М. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу, порушену

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Фьюіл Трейд” м. Донецьк

до відповідачів:1. Державного підприємства „Донецька залізниця” м. Донецьк

2.Товариства з обмеженою відповідальністю „Цукрове виробниче об’єднання” м. Київ

3. Товариства з обмеженою відповідальністю “ВКФ “З КОМ” м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю “Минос” м. Донецьк

про стягнення 186’067,37 грн.

за участю представників сторін:

від позивача – Світайло В.О. – довір.

від відповідача 1 – Цвітун М.М. – довір., Поліщук О.Г. – довіреність,

від відповідача 2 – Михаленко Л.С. – довір.

від відповідача 3 – Неженець-Чеканова Н.Є. – довір. (у судові засідання 17.04.08р. та 06.05.08р. не з’явився)

та третьої особи – Широков В.С.- директор (у судові засідання 17.04.08р. та 06.05.08р. не з’явився)

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Фьюіл Трейд”, звернувся до господарського суду з позовом до Державного підприємства “Донецька залізниця” та Товариства з обмеженою відповідальністю “Цукрове виробниче об’єднання” про стягнення з Державного підприємства “Донецька залізниця” фактичних збитків, що виникли з його вини під час перевезення дизельного пального в розмірі сумарної недостачі пального на суму 186’134,34 грн. та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Цукрове виробниче об’єднання” витрати, пов’язані з визначенням кількості товару в розмірі 600,00 грн. та неодержаний прибуток за двома поставками16’107,64 грн.

Письмовою заявою № 77 від 05.05.2008р. (т. 2 а.с. 39-40) позивач зменшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з ТОВ “Цукрове виробниче об’єднання” суму вартості недостачі дизельного пального 186’067,37 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на виявлену недостачу пального, що засвідчується актом приймання нафтопродуктів № б/н від 31.10.2007 р. та актом експертизи № 6068 від 10.10.2007 р.

Ухвалою суду від 18.02.2008р. до участі у справі в якості відповідача було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю “ВКФ “З КОМ” та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю “Минос”.

Відповідач-1 надав відзив, у якому проти позову заперечує з посиланням на ті обставини, що вантаж надійшов у непошкодженому вагоні, завантажений засобами відправника без участі залізниці і був виданий відповідно до ст. 52 Статуту залізниць України без перевірки кількості та стану.

Відповідач-2 також надав відзив, у якому проти позову заперечив з посиланням на порушення позивачем порядку приймання нафтопродуктів, встановленого Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України.

Відповідач-3 надав відзив, у якому проти позову заперечує з посиланням на ті обставини, що здійснював лише переадресацію вантажу, а також те, що не має договірних відносин з позивачем, тому не може бути відповідачем по справі.

Представник третьої особи з позовними вимогами погодився.

Відповідач-2 надав клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Донецьку Торгово-промислову палату, у задоволенні якого судом відмовлено, оскільки рішення по цій справі не впливає на її права або обов’язки.

Розгляд справи був закінчений 06.05.2008р. У судовому засіданні оголошувалась перерва до 26.05.2008р. для підготовки повного тексту рішення

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, встановив:

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю “Цукрове виробниче об’єднання” був підписаний договір № 161/09/7-ДС від 13.09.2007 р. купівлі-продажу нафтопродуктів (т.1 а.с. 14-16).

За додатковою угодою № 3 від 01.10.2007 р. до цього договору Товариство з обмеженою відповідальністю “Цукрове виробниче об’єднання” взяло на себе зобов’язання передати позивачеві дизельне паливо ЛД-0,2 в кількості 123,308 тон по наступним реквізитам: станція призначення - м. Донецьк, Донецька ЗД; код станції – 480403; одержувач – ТОВ “Минос”; код одержувача – 1127; почтова адреса – 83011, м. Донецьк, вул. Миколаївська, 31; особливі відмітки – для ТОВ “Фьюіл Трейд”; номер цистерни – 73236558, кількість – 57,987 тн, ціна – 4433 грн.; номер цистерни – 73979379, кількість – 65,321 тн, ціна – 4433 грн.

На оплату наведеного дизпалива відповідачем-1 було виставлено позивачеві рахунок № 1366 від 01.10.2007 р. на загальну суму 546’624,36 грн., який оплачений останнім в повному обсягу платіжним дорученням № 605 від 01.10.2007 р.

За залізничними накладними (УМВС) № Е 0535730 та № Е 0535731 в адресу Товариства з обмеженою відповідальністю “ВКФ “З КОМ” на станцію призначення “Іловайськ” Донецької залізниці 29.09.2007 р. прибули цистерни № 73979379 та № 73235558 за пломбами відправника Нукер Гарант 514357, 514359 та Нукер Гарант 514322.

Зазначені цистерни були відправлені ТОВ «ВКФ 3 КОМ» на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю “Минос” за накладною № 49963022 за тими ж пломбами.

Цистерни № 73979379 та № 73235558 прибули на станцію “Донецьк” Донецької залізниці та були видані ТОВ “Минос” 05.10.2007 р. У графі 1 накладної “заяви і відмітки відправника” зазначено, що дизпаливо відвантажено для ТОВ “Фьюіл Трейд”.

05.10.2007 р. представником ТОВ “Фьюіл Трейд” Мадина В.Л., представником громадськості Шаховой Ю.В., діючої на підставі посвідчення № б/н від 05.10.2007р., виданого згідно наказу ТОВ “Минос” № б/н від 05.10.2007р., та представником ТОВ “Минос” Афендиков Ф.С. був складений акт за формою N 5-НП приймання нафтопродуктів за кількістю № 435, в якому було зазначено про недостачу вантажу у цистернах № 73979379 та № 73235558 у загальній кількості 2,045тн. Зазначений акт був затверджений директором ТОВ “Фьюіл Трейд”.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю “Цукрове виробниче об’єднання” 04.10.2007 р. до договору № 161/09/7-ДС від 13.09.2007 р. було укладено додаткову угоду № 4, за якою Товариство з обмеженою відповідальністю “Цукрове виробниче об’єднання” взяло на себе зобов’язання передати позивачеві дизельне паливо ЛД-0,2 в кількості 168,816 тон по наступним реквізитам: станція призначення - м. Донецьк, Донецька ЗД; код станції – 480403; одержувач – ТОВ “Минос”; код одержувача – 1127; почтова адреса – 83011, м. Донецьк, вул. Миколаївська, 31; особливі відмітки – для ТОВ “Фьюіл Трейд”; номер цистерни – 79478186, кількість – 110,731 тн, ціна – 4461 грн.; номер цистерни – 73218448, кількість – 58,085 тн, ціна – 4461 грн.

За залізничною накладною (УМВС) № Е0535977 на адресу ТОВ “ВКФ “ЗКОМ” на станцію призначення Іловайськ, Донецької залізниці 03.10.2007р. прибула цистерна № 73218448 за пломбами відправника Нукер Гарант 481350.

Зазначена цистерна була відправлена ТОВ “ВКФ “ЗКОМ” на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю “Минос” за накладною № 49963027 за тими-самими пломбами.

Цистерна № 73218448 прибула на станцію Донецьк, Донецької залізниці та були видані ТОВ “Минос” 08.10.2007р.. У графі 1 накладної “заяви і відмітки відправника” зазначено, що дизпаливо відвантажено для ТОВ “Фьюіл Трейд”.

10.10.2007р. представником ТОВ “Фьюіл Трейд” Мадина В.Л., представником громадськості Шаховой Ю.В., діючої на підставі посвідчення № бн від 10.10.2007р., виданого згідно наказу ТОВ “Минос” № бн від 10.10.2007р., та представником ТОВ “Минос” Афендиков Ф.С. був складений акт приймання нафтопродуктів за кількістю № 442, в якому було зазначено про недостачу вантажу у цистерні № 73218448 у загальній кількості 39,679тн. Зазначений акт був затверджений директором ТОВ “Фьюіл Трейд”.

Донецькою торгово-промисловою палатою 10.10.2007р. складений акт експертизи № 6068 від 10.10.2007 р., яким встановлено недостачу палива літнього для дизелів ЛД-0,2 на 39679 кг.

Порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України визначений Інструкцією, затвердженою спільним наказом Держнафтогазпрому, Міністерства економіки, Міністерства транспорту, Держстандарту, Держкомстату України 02.04.99р. N 81/38/101/235/122, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 7 жовтня 1999 р. за N 685/3978 (далі – «Інструкція»).

У судовому засіданні досліджені представлені акти приймання нафтопродуктів за кількістю № 435 від 05.10.2007р. та № 442 від 10.10.2007р., які судом визнані такими, що не відповідають вимогам Інструкції, виходячи з наступного.

За правилами п.п. 4.1.3.18, 4.1.3.19 цієї Інструкції приймання нафтопродуктів провадиться особами, які призначені наказом керівника вантажоодержувача. Ці особи відповідають за недотримання правил приймання нафтопродуктів. На всі нафтопродукти, що надійшли, складається "Акт приймання нафтопродуктів за кількістю" за формою N5-НП. Акт складається у день надходження нафтопродуктів і затверджується керівництвом вантажоодержувача не пізніше наступного дня після його складання.

Підпунктом 4.1.3.21 Інструкції встановлено, що у разі виявлення нестачі нафти або нафтопродуктів з вини вантажовідправника матеріально відповідальна особа припиняє приймання продукції і негайно повідомляє керівника підприємства. При цьому матеріально відповідальна особа повинна забезпечити зберігання одержаної продукції, а також вжити заходів, що унеможливлюють погіршення її якості. Одночасно з припиненням приймання одержувач зобов'язаний викликати представника виготовлювача (відправника) для участі у прийманні продукції і складанні двостороннього акта.

Керівник підприємства повинен призначити комісію з осіб, представників громадськості, які затверджені наказом по підприємству та рішенням профкому для виконання робіт з приймання нафтопродуктів.

Позивачем надані акти приймання нафтопродуктів за формою N 5-НП за кількістю № 435 від 05.10.2007 р. та № 442 від 10.10.2007 р., які в порушення наведених вимог складені представником ТОВ “Фьюіл Трейд” Мадина В.Л., представником громадськості Шаховою Ю.В., діючого на підставі посвідчення № бн від 05.10.2007р., та № бн від 10.10.2007 р., виданих згідно наказів ТОВ “Минос”, та представником ТОВ “Минос” Афендиков Ф.С. Наведені акти затверджено директором позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю “Фьюіл Трейд”, а не вантажоодержувача - ТОВ “Минос”.

Згідно до п.п. 4.1.3.19 Інструкції акт приймання нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП складається у день надходження нафтопродуктів. Цистерна № 73218448ё з нафтопродуктами була отримана вантажоодержувачем 08.10.2007 р., проте акт був складений 10.10.2007 р.

За вимогами п.п. 4.1.3.21 цієї Інструкції у разі виявлення нестачі нафтопродуктів позивач зобов‘язаний був припинити приймання продукції та викликати представника виготовлювача (відправника) для участі у прийманні продукції і складання двостороннього акта.

Керівник позивача повинен призначити комісію з осіб, представників громадськості, які затверджені наказом по підприємству та рішенням профкому для виконання робіт з приймання нафтопродуктів.

Позивач порушив зазначені вимоги та провів приймання продукції у цистернах № 73979379 та № 73235558 самостійно без виклику представника відправника та без створення відповідної комісії, ., тобто з порушенням вимог Інструкції

Згідно до вимог п.п. 4.1.3.21 Інструкції представник громадськості вантажоодержувача може брати участь у прийманні нафтопродуктів не більше двох разів на місяць, маючи при цьому разове посвідчення. Позивачем надано по два різних посвідчення на представника громадськості Шахову Ю.В., видані ТОВ “Минос” для участі в прийманні нафтопродуктів від 05.10.2007 р. та від 10.10.2007 р. В усіх чотирьох посвідченнях не зазначено їх номери.

Наданий позивачем акт експертизи Донецької торгово-промислової палати № 6068 від 10.10.2007 р. не має для суду заздалегідь встановленої сили і переваг по відношенню до інших доказів та розглянутий судом у сукупності з іншими обставинами справи.

Слід зазначити, що у п.п. 4.1.3.22 Інструкції встановлено, що нафтопродукти з цистерн повинні бути злиті повністю відповідно до ГОСТ 1510.

За приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з вимог ч. 2 ст. 34 Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з викладеного суд вважає, що факт недостачі позивачем не доведено з причини недодержання встановленого порядку приймання нафтопродуктів, а тому надані суду акти не мають юридичної сили і не є документами, що підтверджують вину відповідачів у встановленій позивачем недостачі.

Згідно зі ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов’язань, що випливають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти, сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

У відповідності до ч. 5 ст. 306 ГК України, спірні відносини сторін, що виникли при перевезенні вантажів залізницею, мають регулюватися Статутом залізниць України, який визначає обов’язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій і установ, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

З матеріалів справи вбачається, що нафтопродукти надійшли у непошкоджених цистернах та з непошкодженими пломбами відправника, без ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення, тому відсутні підстави для покладення відповідальності на Державне підприємство „Донецька залізниця”.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

За приписами ст. 623 цього кодексу боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно із ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушника господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ст. 217 Господарського кодексу України).

Статтею 218 Господарського кодексу України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 224 наведеного кодексу учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Таким чином, підставою для вимог про відшкодування збитків є, зокрема, порушення господарюючим суб’єктом господарського зобов’язання або установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності.

Позивачем не доведений факт неналежного виконання відповідачами зобов’язання.

Враховуючи викладене, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Фьюіл Трейд” про стягнення з Державного підприємства “Донецька залізниця” фактичних збитків, що виникли з його вини під час перевезення дизельного пального в розмірі сумарної недостачі пального на суму 186067,37 грн. задоволенню не підлягають.

Згідно до вимог ст. 49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 32 – 34, 43, 49, 82 – 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити

Суддя