ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2008 р. Справа № 17/174/08

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Колесниковій В.В.,

з участю представників сторін:

від позивача –Дев’ятьорова А.В., довіреність № 1 від 20.12.2007 року;

від відповідача –не з’явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 17/174/08

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Ірбіс”, м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 83-А ,

до товариства з обмеженою відповідальністю “Глобус-Плюс”, м. Миколаїв, вул. Ульянових, 1,

про: стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу № 981 від 01.01.2007 року,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Ірбіс” звернулося до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “Глобус-Плюс” про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу № 981 від 01.01.2007 року.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги наступним:

01.01.2007 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу за № 981, згідно умов якого позивач передав, в відповідач прийняв товар за видатковими накладними на загальну суму 138 641 грн. 08 коп. (копії товаро-транспортних накладних знаходяться у матеріалах справи).

Відповідно до п. 2.3 та 2.4 договору оплата за товар здійснюється шляхом перерахування відповідачем грошових коштів у розмірі 100 % вартості партії товару на поточний рахунок позивача в строк протягом 14 днів з моменту передачі партії товару.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач свої зобов’язання за договором виконав у повному обсязі, в свою чергу відповідач свої зобов’зання щодо оплати товару не виконав, і на момент подання позовної заяви мав заборгованість перед позивачем у розмірі 138 641 грн. 08 коп.

Сума заборгованості підтверджується актом звірки взаєморозрахунків, підписаного сторонами станом на 01.03.2008 року.

Крім того, на підставі п. 5.1 договору та ст. 625 Цивільного кодексу України відповідачу нараховано пеню, збитки від інфляції та 3% річних.

У судовому засіданні представник позивача в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України надав заяву про зменшення розміру позовних вимог у зв’язку з частковим погашенням відповідачем суми заборгованості у розмірі 100 168 грн. 22 коп. та просить стягнути з відповідача суму основної заборгованості за договором купівлі-продажу № 981 від 01.01.2007 року у розмірі 38 472 грн. 86 коп., 3% річних у розмірі 1 405 грн. 10 коп., збитки від інфляції у розмірі 12 837 грн. 60 коп., пеню у розмірі 9 580 грн. 35 коп.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судових засідань, у судові засідання не з’явився, відзив по суті позовних вимог не надав.

Але часткове погашення відповідачем в процесі розгляду справи суми заборгованості, на думку суду свідчить про визнання відповідачем суми заборгованості.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає зменшені позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав:

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлені строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору; одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, а згідно ч. 2 ст. 218 учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відповідно до 2 ст. 49 Господарського процесального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї державне мито незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 49, 80, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.          Зменшені позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю “Ірбіс” задовольнити у повному обсязі.

2.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Глобус-Плюс”, м. Миколаїв, вул. Ульянових, 1 (код 30680180) 38 472 грн. 86 коп., 3% річних у розмірі 1 405 грн. 10 коп., збитки від інфляції у розмірі 12 837 грн. 60 коп., пеню у розмірі 9 580 грн. 35 коп., державне мито у розмірі 1 509 грн. 12 коп. та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Ірбіс”, м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 83-А (код 13853276).

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М.Коваль