СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06"
травня 2008 р.
Справа №  14/796/07

За
позовом   Київська міська профспілкова організація
працівників малого та середнього бізнесу
«Єднання»,м.Київ,01135,вул.В.Чорновола,26/2,оф.56

До
відповідача  1) Приватний підприємець ОСОБА_1,
АДРЕСА_1, 2) Суб'єкт підприємницької діяльності - ОСОБА_2, АДРЕСА_2

Суддя  Цвєткова П.В.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від
позивача :  Гіневська М.О. дов. від 24.01.2008 р. за №
2/01-20

Від
відповідача  1) ОСОБА_3 дов. від 17.01.2008 р.

В
засіданні приймає участь:

Суть спору:
зобов'язання звільнити земельну ділянку.

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом про зобов'язання відповідача :

1)          Звільнити земельну ділянку
орієнтовною площею 180 кв. м. по вул. Кишинівська в зоні відпочинку «Коблево»,
що належить позивачу на праві постійного користування відповідно до державного
акту № 62 від 28 лютого 1996 р.

2)          Знести самосійно за власний рахунок
будівлю «Восток»на вказаній земельній ділянці.

3)          Заборонити відповідачеві займатися
будь-яким видом підприємницької діяльності на земельній ділянці загальною
площею 0,78 га по вул. Кишинівській в зоні відпочинку «Коблево».

В судовому засіданні
позивач уточнив позовні вимоги і просив суд:

1) Зобов'язати відповідача
1 звільнити земельну ділянку орієнтованою площею 90 м. кв. по вул.
Кишинівська,2е в зоні відпочинку «Коблево»за межами населеного пункту Комлеве
Миколаївської області, що належить позивачу на праві постійного користування
відповідно до державного акту № 62 від 28 лютого 1996 року.

2) Зобов'язати
відповідача -2 звільнити земельну ділянку орієнтованою площею 90 м.кв. по вул.
Кишинівська,2е в зоні відпочинку «Коблево»за межами населеного пункту Комлеве
Миколаївської області, що належить позивачу на праві постійного користування
відповідно до державного акту № 62 від 28 лютого 1996 року.

3) Зобов»язати
відповідача-1 самостійно ( за сласний рахунок) знести Ѕ будівлі «Восток»               ( зареєстровану як магазин
«Дніпро»), що належить відповідачу-1 на праві спільної часткової власності, яка
знаходиться на земельній ділянці орієнтованою площею 90 м.кв. по
вул.Кишинівська,2е в зоні відпочинку «Коблево»за межами населеного пункту
Комлеве Миколаївської області.

4) Зобов»язати
відповідача-2 самостійно ( за власний рахунок»знести Ѕ будівлі «Восток»

( зареєстровану як
магазин «Дніпро»), що належить відповідачу-1 на праві спільної часткової
власності, яка знаходиться на земельній ділянці орієнтованою площею 90 м.кв. по
вул.Кишинівська,2е в зоні відпочинку «Коблево»за межами населеного пункту
Коблеве Миколаївської області.

4)          Заборонити відповідачу-1 займатися
будь-яким видом підприємницької діяльності на земельній ділянці загальною
площею 0,78 га по вул. Кишинівська, в зоні відпочинку «Коблево»за межами
населеного пункту Коблеве, що належить позивачу на праві постійного
користування відповідно до державного акту № 62 від 28 лютого 1996 р.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнає,
посилаючись на те, що він не здійснював самостійного зайняття земельної ділянки
у зоні відпочинку «Коблево», що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого
майна від 21.08.2006 р. реєстраційний номер 1623, укладеного з Березанським
районним споживчим товариством,  він
придбав магазин «Дніпро», в комплекс якого входить магазин загальною площею
106,5 кв. м., вагончик, хвіртка, огорожа і замощення. За договором
купівлі-продажу нерухомого майна від 22 серпня 2006 р. він продав Ѕ ( одну
другу) частину нежитлової будівлі магазин «Дніпро»ОСОБА_3. Зазначений магазин
за поясненням відповідача був побудований у 1982 р., однак у зв'язку з тим, що
Тимчасове положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме
майно було затверджено наказом №7/5 Міністерства юстиції України
пізніше-07.02.2002 р. Березанське РСТ оформило право власності на магазин
«Дніпро»у 2003 р. При цьому вказаний магазин був побудований шляхом
реконструкції двох спарених кіосків «Промтовари», що належали Березанському
РСТ, що у свою чергу були побудовані на виконання розпорядження виконкому
Березанської районної ради депутатів трудящих № 34-р від 29.06.1968 р.

Державний акт на право постійного
користування землею позивач одержав 18.02.1996 р. на підстав розпорядження
Миколаївської міської обласної адміністрації № 194-р від 06.12.1995 р. Тобто
позивачеві в постійне користування була відведена земельна ділянка, на якій
малася капітальна будова магазина «Дніпро». Відповідно до ст. 377 ЦК України до
особи, яка придбала будівлю або споруду переходить право власності на земельну
ділянку, на якій вони розміщені.

Розглянувши матеріали справи ,
заслухавши  представників сторін,
господарський суд встановив таке:

Державний
акт на право постійного користування землею від 28 лютого 1996 р. І-МК № 000021
виданий Березанською районною радою народний депутатів свідчить,  що позивачеві надано у постійне користування
для бази відпочинку 1,4 га землі в межах згідно з планом землекористування.

Згідно
з актом про встановлення меж ділянки в натурі від 1 лютого 1996 р. землі
позивачеві виділені із земель Молдавського об»єднання пансіонатів «Коблево»з
них 1,4 га під спорудами і дворами цивільної забудови Молдавського об»єднання
пансіонатів «Коблево».

Земельна
ділянка, що надана позивачеві в користування відповідно зі схемою перенесення в
натурі проекту відводу земель, складається з двох частин площею 0,78 га і 0,62
га, розділених пішохідною зоною.

Позивач
встановив, що на земельній ділянці виділеній йому в постійне користування
приватний підприємець ОСОБА_1 з 2005 р. веде підприємницьку діяльність для чого
на земельній ділянці розташував споруду ( кухню) «Восток».

Позивач
вважає, що дії відповідача порушують його право на користування земельною
ділянкою і відповідно до ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної
ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав
на землю і відшкодування завданих збитків. Оскільки відповідач від
добровільного звільнення земельної ділянки відмовився, позивач звернувся до
господарського суду з позовом.

Відповідач
надав в суд копію договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21 серпня 2006
р., який свідчить, що він купив у Березанського районного споживчого товариства
нежитлову будівлю магазин «Дніпро», що знаходиться в зоні відпочинку села
Коблеве, Фестивальна алея, будівля № 9 і сплатив за неї 50 000 грн. В п. 2
договору зазначено, що куплена відповідачем споруда належить Березанському
райпо на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого
Березанською райдержадміністрацією 24 червня 2003 р., право власності
зареєстровано Березанською філією Миколаївського міжміського бюро технічної
інвентаризації 24 червня 2003 р., за реєстраційним номером 1593129 номер запису
198, в книзі 25. Договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений. Крім того,
відповідачем подано Витяг про реєстрацію права власності відповідача на
нежитлову будівлю магазин «Дніпро»за адресою с. Коблево, Фестивальна алея, 9.

Оскільки
позивач просив зобов'язати відповідача звільнити земельну ділянку по вул.
Кишинівський, а відповідач надав документи, про те, що його споруди знаходяться
на Фестивальній алеї, 9, господарський суд встановив, що спір йде про одну і ту
ж ділянку. Рішенням від 18 квітня 2008 р. № 17 Коблевська сільська рада
привласнила юридичну адресу магазину «Дніпро»громадянина Бабаджаняна Д.В., що
розташований в зоні відпочинку «Коблево»,с. Коблево вул.Кишинівська,2е.

Позивач
уточнив позовні вимоги в частині адреси відповідача з вул. Кишинівської на
Кишинівську 2е. Відносно назви магазину, то відповідач пояснив, що він купив
магазин «Дніпро», а перейменував його на «Восток». Крім того, відповідач надав
в суд копію договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22.08.2006 р., який
свідчить, що відповідач
ОСОБА_1 продав ОСОБА_3 Ѕ ( одну другу) частину нежитлової будівлі
магазину «Дніпро», а також Витяги з Державного реєстрів право чинів і про
реєстрацію права власності нерухомого майна, які свідчать, що ОСОБА_3 являється
власником одної другої нежитлової будівлі магазину «Дніпро».

Листом
від 28.02.2008 р. КП ММБТІ Березанська філія підтвердила,           що на даний момент власниками кафе
«Восток»колишній магазин «Дніпро»являються ОСОБА_1 і ОСОБА_3 по Ѕ кожен на
підставі договорів купівлі-продажу.

Ухвалою
від 13 березня 2008 р. господарський суд залучив до участі у справі в якості
відповідача ОСОБА_3

На
підставі Свідоцтва про шлюб від 25 червня 2007 р. НОМЕР_1 ОСОБА_3 присвоєно
прізвище ОСОБА_2.

В
зв'язку з цим на підставі ст. 25 ГПК України господарський суд здійснює заміну
відповідача ОСОБА_3 на ОСОБА_2.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з оглядом на
таке:

Відповідач
ОСОБА_1, а в подальшому і ОСОБА_4 не здійснювали самовільного зайняття
земельної ділянки, розташованої за адресою с. Коблево, вул. Кишинівська,2е, а
користуються нею відповідно до норм Земельного та Цивільного Кодексів України
на підставі укладених договорів купівлі-продажу.

Відповідно
до ст.. 327 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і
в порядку, встановленому законом.

Позивач
не надав доказів, які б свідчили про те, що позивачі позбавлені права власності
на спірний об'єкт і що розпорядження Бережанської районної державної
адміністрації від 05.06.2003 р. № 519, на підставі якого було оформлено право
власності на магазин «Дніпро»Березанському районному споживчому товариству
скасовано.

З
доданих до позовної заяви матеріалів ( лист позивача вих. № 97/01-20 від 17
травня 2005 р.) арк. с.14 видно, що позивач в 2005 р. знав про те, що кафе-бар
«Восток»( по тексту листа) належить на праві власності споживчій кооперації
Березанського району.

Відповідно
до ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала будівлю або споруду переходить
право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені. Якщо договором про
відчуження будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до
набувача переходить право власності на те частину земельної ділянки, яка
зайнята будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яке є
необхідною для її обслуговування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.46,
49, 82, 85  ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя
П.В.Цвєткова