ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2008 р.

№ 12/2715

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Черкащенка М.М., за участю представника позивача Р. Чижевської (дов. від 15.07.08), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” на рішення господарського суду Житомирської області від 14 лютого 2008 року та постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 3 квітня 2008 року у справі № 12/2715 за позовом дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” до товариства з обмеженою відповідальністю “Андрушівський Агробуд” про стягнення 24 512 грн. 35 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2007 року дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” звернулась до господарського суду Житомирської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “Андрушівський Агробуд” про стягнення боргу - 15 930 грн. 75 коп., з урахуванням індексу інфляції - 6 227 грн. 39 коп. та річних - 1 191 грн., а також пені - 1 162 грн. 22 коп. з мотивів неналежного виконання умов договору купівлі-продажу природного газу від 3 січня 2001 року № 07КТ-01-01.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 14 лютого 2008 року (суддя Н. Сікорська), залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 3 квітня 2008 року, в позові відмовлено з мотивів погашення вимог кредитора та позовної давності.

Дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” просить судові рішення скасувати з підстав неправильного застосування господарськими судами статті 179 Господарського кодексу України, статей 11, 267, 525, 526 Цивільного кодексу України, статей 4, 42, 43, 34, 38, 43 Господарського процесуального кодексу України та передати справу на новий розгляд.

Сторони належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання, проте товариство з обмеженою відповідальністю “Андрушівський Агробуд” право на подання відзиву на касаційну скаргу не використало і його представник в судове засідання не з’явився.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Господарськими судами встановлено, що 3 січня 2001 року дочірня компанія “Торговий дім “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”, правонаступником якої є дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”, та комунальне підприємство “Агробуд”, правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю “Андрушівський Агробуд”, уклали договір № 07КТ-01-01 купівлі-продажу природного газу (з наступними змінами та доповненнями, далі - договір).

На виконання умов договору, в січні-березні 2001 року, жовтні 2001 року - березні 2002 року та грудні 2002 року позивач поставив відповідачеві 395, 648 тис. м3 природного газу на загальну суму 87 889 грн. 97 коп. Відповідач зобов’язання щодо сплати вартості товару належним чином не виконав і його борг дорівнює 15 930 грн. 75 коп.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 8 квітня 2002 року порушено провадження у справі № 1/43“Б” про визнання комунального підприємства “Агробуд” банкрутом, про що в газеті “Голос України” № 86 за 16 травня 2002 року опубліковане повідомлення.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 9 серпня 2002 року затверджено реєстр вимог конкурсних кредиторів боржника та зазначено, що відповідно до пункту 2 статті 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” вимоги кредиторів, які заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не розглядаються і вважаються погашеними.

Докази про звернення позивача до господарського суду в матеріалах справи відсутні і за таких обставин господарські суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що грошові вимоги позивача, які існували на момент порушення провадження у справі про банкрутство комунального підприємства “Агробуд” у розмірі 2 754 грн. 75 коп. вважаються погашеними.

Твердження позивача про те, що зобов’язання відповідача по сплаті суми 2 970 грн. виникли в результаті корегування, проведеного в серпні 2007 року відповідно до рішення господарського суду від 22 травня 2006 року (справа № 12/615), господарські суди правомірно визнали необґрунтованими.

Зазначеним рішенням господарського суду, яке набрало законної сили, встановлено, що зарахування отриманих від відповідача грошових сум за платіжними дорученнями від 12 лютого 2003 року № 20, від 20 лютого 2003 року № 20 та від 20 лютого 2003 року № 19 на загальну суму 2 970 грн. у рахунок погашення боргу, який виник у 2001-2002 роках є неправомірним; вказані платежі мають бути зараховані як оплата за отриманий газ у 2003 році.

За приписами статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті ж самі сторони.

Стосовно сплати ціни товару, який був поставлений у грудні 2002 року, господарські суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що дана заборгованість виникла після порушення провадження у справі про банкрутство комунального підприємства “Агробуд”.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 15 листопада 2002 року у справі № 1/43“Б” відносно відповідача було запроваджено процедуру санації, проте докази про звернення поточного кредитора до боржника з вимогою сплатити борг в матеріалах справи відсутні.

З вимогою про стягнення цієї суми позивач звернувся до господарського суду лише 21 грудня 2007 року.

За правилами статей 256 і 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Господарськими судами встановлено, що позовна давність стосовно вимог позивача щодо виконання грошового зобов’язання за спожитий у грудні 2002 року природний газ (з врахуванням пункту 6.1 додаткової угоди до договору) сплинула 10 січня 2006 року і Акт звірки розрахунків станом на 31 жовтня 2007 року не перериває строку позовної давності, оскільки складений після його сплину.

За приписами частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Статтею 266 Цивільного кодексу України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Отже, з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Житомирської області від 14 лютого 2008 року та постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 3 квітня 2008 року у справі № 12/2715 залишити без змін, а касаційну скаргу дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” без задоволення.

Головуючий, суддя

М. В. Кузьменко

Суддя

І. М. Васищак

Суддя

М. М. Черкащенко