ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 101
РІШЕННЯ

Іменем України

24.04.2008

Справа
№2-7/2903-2008

За
позовом Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного господарства м. Джанкоя» (96100, м. Джанкой, вул.
Совєтська, 15А, ідентифікаційний код 03348100)

До
відповідача  Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

Про
стягнення 2325,25 грн.

Суддя
Дворний І. І.

представники:

Від
позивача - Селіфанова О. Б., предст., дов. №609 від 22.02.2008 р.

Від
відповідача  - не з'явився.

Суть справи: Кримське республіканське
підприємство «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства
м. Джанкоя» звернулось до Господарського суду АР Крим з позовною заявою до
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1про стягнення 2325,25 грн.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що рішенням ГС АР Крим від 11.09.2007 р. у справі №2-9/8394-2007
відповідача було зобов'язано укласти з КРП «Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного господарства м. Джанкоя» договір про надання
послуг з водопостачання та водовідведення. Проте, позивач зазначив, що
відповідачем порушуються строки оплати послуг, у зв'язку з чим заборгованість
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1перед КРП «Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного господарства м. Джанкоя»  станом на 05.03.2008 р. за період з листопада
2005 року по лютий 2008 року складає 2325,25 грн., яка в добровільному порядку
не погашена.

Відповідач
у судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав, про причини неявки
суд не повідомив, про час та місце слухання справи був проінформований належним
чином рекомендованою кореспонденцією.

Оскільки
матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, суд не
вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Суд
вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами у порядку
статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд
справи відкладався у порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

Рішенням
ГС АР Крим від 11.09.2007 р. у справі №2-9/8394-2007 позов Джанкойського
виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства був
задоволений. Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1було зобов'язано
укласти з позивачем в строк до 01.10.2007 р. договір на послуги водопостачання
і водовідведення. У випадку ухилення відповідача від підписання договору,
договір №342 від 08.02.2007 р. було вирішено вважати укладеним у редакції
позивача. Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від
28.03.2008 р. було відмовлено у прийнятті апеляційної скарги Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1на вищевказане судове рішення.

Звертаючись
до суду з цим позовом, Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного господарства м. Джанкоя» просить стягнути з
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1заборгованість з оплати послуг з
водопостачання та водовідведення у сумі 2325,25 грн., яка виникла за період з
листопада 2005 року по лютий 2008 року.

При
цьому, позивач посилається на те, що на адресу Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1були направлені наступні рахунки:

-          рахунок №3172 від 10.11.2005 р. на
суму 1877,90 грн.;

-          рахунок №3594 від 01.11.2007 р. на
суму 304,85 грн.;

-          рахунок №4308 від 18.12.2007 р. на
суму 47,50 грн.;

-          рахунок №148 від 10.01.2008 р. на
суму 47,50 грн.;

-          рахунок №599 від 13.02.2008 р. на
суму 47,50 грн.

Згідно
з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати
від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно
до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим
Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського
характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити
гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. При цьому, майново-господарськими, згідно з ч.
1 ст. 175 ГК України, визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають
між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності,
в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Відповідно
до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно
до умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до   звичаїв   ділового
обороту  або  інших
вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення
стосовно господарських зобов'язань міститься в ч. 1 ст.193 Господарського
кодексу України, якою визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються
відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно
до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст.
525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від  зобов'язання або одностороння зміна його умов
не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Не
допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з
мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано
належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

У той
же час, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно
зі ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918-ІІІ від
10.01.2002 р. (з наступними змінами та доповненнями) послуги з питного
водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на
підставі договору, зокрема, з підприємствами, установами, організаціями, що
безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням.

Порядок
користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод до
комунальної каналізації, взаємовідносини між об'єднаннями, виробничими
управліннями водопровідно-каналізаційного господарствами або іншими
експлуатаційними організаціями, комбінатами комунальних підприємств (надалі - Водоканал)
та абонентами міських, районних, селищних водопроводів і каналізацій на
території України визначені Правилами користування системами комунального
водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затвердженими
наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №65
від 01.07.1994 р.

Дотримання
цих Правил є обов'язковим для всіх осіб, підприємств, установ, організацій, що
користуються комунальними водопроводами і каналізаціями, незалежно від їхньої
відомчої належності і форми власності та Водоканалу (п. 1.2 Правил).

Відповідно
до п.12.1 Правил порядок відпускання води та приймання стічних вод для
підприємств встановлений шляхом укладання договору з Водоканалом. При укладанні
договору з абонентами на відпускання води одночасно укладається договір на
приймання від них стічних вод.

Приймання
стічних вод Підприємств у систему каналізації здійснюється за договорами (п.
6.1 Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи
каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової політики України від 19 лютого 2002 р. N
37).

Згідно
з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» централізоване
постачання холодної та гарячої води, водовідведення відносяться до комунальних
послуг.

Ч. 1
ст. 19 цього Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних
засадах.

Відповідно
до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового
договору. В свою чергу, виробник зобов'язаний укласти договір з виконавцем
(споживачем) про умови надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 2 ст. 22
Закону). Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону плата за житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до умов договору.

Отже,
законодавчо передбачено, що послуги з водопостачання та водовідведення
надаються виключно на договірних умовах.

За
таких обставин, враховуючи те, що рішенням ГС АР Крим від 11.09.2007 р. у
справі №2-9/8394-2007 відповідача було зобов'язано укласти договір на
водопостачання та водовідведення в строк до 01.10.2007 р., саме з цієї дати,
згідно з п. 3 резолютивної частини рішення, відповідний договір і був
укладений. До цієї дати, згідно з поясненнями позивача №1122 від 04.04.2008 р.,
договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення був відсутній.

Позивач
не представив суду доказів того, що ним в період з 2002 р. (момент початку
надання послуг за твердженням позивача) по 2007 р. вживалися заходи по
примусовому укладанню договору шляхом пред'явлення відповідного позову до суду,
у той час як згідно з приписами статей 33, 34 Господарського процесуального
кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, способом, передбаченим
чинним законодавством для доведення факту такого роду.

Відповідно
до статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким
чином, вимоги позивача про стягнення з Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1заборгованості за послуги, надані в 2005 році, в сумі 1877,90 грн.
(рахунок №3172 від 10.11.2005 р.) не підлягають задоволенню, оскільки у
вказаний період між сторонами були відсутні договірні відносини, наявність яких
є обов'язковим згідно з наведеними вище положеннями чинного законодавства
України.

У той
же час, відповідач, всупереч вимогам статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, не представив суду доказів оплати ним рахунків
№3594 від 01.11.2007 р., №4308 від 18.12.2007 р., №148 від 10.01.2008 р., №599
від 13.02.2008 р. на загальну суму 447,35 грн.

За
таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги Кримського республіканського
підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства
м. Джанкоя» підлягають частковому задоволенню в сумі 447,35 грн.

Державне
мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
підлягають віднесенню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених
позовних вимог відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу
України.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст.ст. 82-85  Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1(АДРЕСА_1) на користь Кримського республіканського
підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства
м. Джанкоя» (96100, м. Джанкой, вул. Совєтська, 15А, ідентифікаційний код
03348100) суму заборгованості у розмірі 447,35 грн., 19,62 грн. державного мита
та 22,70 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині в позові відмовити.

4.          Видати наказ після набрання судовим рішенням
законної сили.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим                                        Дворний
І.І.