ПОСТАНОВА

"03" червня 2008 р.

Справа № 7а/220-4555

15 год. 30 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

при секретарі судового засідання Лисому Я. І.

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альпо", вул. Текстильна, 18, м.Тернопіль,46001

до відповідача 1: Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції, вул. Білецька, 1, м.Тернопіль,46000,

відповідача 2: Головне управління Державного казначейства України в Тернопільській області, б-р. Шевченка, 39, м.Тернопіль,46000

за участю: Прокуратури міста Тернополя, б-р. Т.Шевченка, 7, м. Тернопіль, 46000

За участю представників сторін:

позивача: Авдєєнко Владислав Валерійович, довіреність від 01.11.2007 р.

відповідача1: Полівчак Сергій Степанович, довіреність № 61299/7/10-015 від 13.09.2008р.

відповідача2: Чеканівський Віктор Романович, довіреність № 22 від 09.10.2007р.

прокуратури: Молень Ірина Йосипівна, посвідчення № 21.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альпо" звернулося з позовними вимогами до Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції та Головного управління Державного казначейства України у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення №/0/68733 від 19.10.2007р. та стягнення заборгованості з бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2007р. в сумі 114799.00 грн.

Представникам сторін роз’яснено їх права і обов’язки, передбачені ст.ст. 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

Податкова інспекція проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що спірне податкове повідомлення-рішення відповідає чинному законодавству, підтвердженням чого є акт перевірки № 9101/23-623/32549973 від 16.10.2007р., яким встановлено порушення товариством норм Закону України "Про податок на додану вартість".

Представник прокуратури підтримав заперечення податкової інспекції.

Управління Державного казначейства України у Тернопільській області просить суд врахувати, що управління не являється контролюючим органом щодо сплати податків, а тільки здійснює відшкодування податку на додану вартість на підставі висновків податкових органів або за рішенням суду.

Розгляд справи зупинявся у зв’язку із проведенням судово-бухгалтерської експертизи.

Сторони, ознайомившись з висновком експерта, підтримали заявлені вимоги та заперечення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановлено:

- Тернопільською об’єднаною державною податковою інспекцією на підставі підпункту „б” „в” пункту 4.2.2 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 20.12.2000р. № 2181-III (далі Закон 2181) прийняте податкове повідомлення-рішення №/0/68733 від 19.10.2007р., яким ТОВ „Альпо” зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за липень 2007р. на суму 114799.00 грн.

Як стверджує податкова інспекція, підставою для прийняття рішення є акт виїзної позапланової перевірки № 9101/23-623/32549973 від 16.10.2007р. проведеної з питань достовірності нарахування товариством суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за період липень 2007р., яким встановлено порушення пп. 7.7.2 ст. 7.7 ст. 7 Закону про ПДВ, а саме товариством безпідставно заявлено до бюджетного відшкодування в липні 2007р. 114799,00 грн. податку на додану вартість, скільки розрахунок суми бюджетного відшкодування , в результаті не допуску до позапланової перевірки (акт не допуску №711/23-623/32549973 від 11.10.2007р. ) не підтверджений необхідними документами.

Позивач заперечує проти доводів інспекції, посилаючись на їх безпідставність та недоведеність. Просить суд врахувати, що сума ПДВ включена до бюджетного відшкодування в липні 2007р. правомірно, у відповідності до Закону про ПДВ, а висновки податкової інспекції не доведені актом перевірки, оскільки зроблені на підставі бази даних податкової інспекції , а не результатів виїзної документальної перевірки , так як працівники інспекції не були допущені до перевірки про що зазначено в описовій частині акту.

Суд, керуючись ст. 86 КАС України, давши оцінку поданим сторонами доказам та наведеним доводам, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

При цьому суд виходив із наступного:

- згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

- відповідно до ст. 8 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” (далі Закон України), підпунктів 2.1.4. п. 2.1., 2.3.1. п. 2.3. ст. 2 Закону 2181, п. 10.4. ст. 10 Закону про ПДВ, контролюючим органом стосовно сплати податків є податкові органи, які уповноважені здійснювати контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податкових зобов’язань платниками податків та здійснювати заходи з погашення податкового боргу та відшкодування податку на додану вартість;

- податкова інспекція, протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації платника податку з розрахунком суми бюджетного відшкодування, проводить документальну невиїзну (камеральну) перевірку заявлених у ній даних та за наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми відшкодування зроблено з порушенням, а також в разі коли платником подано декларацію з від’ємним значенням з ПДВ більше 100 тис. грн. , згідно пп. 7.7.5. ст. 7 Закону про ПДВ ( в редакції закону станом на момент подачі декларації та проведення перевірки), „Порядку відшкодування податку на додану вартість” затвердженого наказом Державної податкової адміністрації та Державного казначейства України в редакції наказу від 02.05.2001р. № 200/86 та п.9 ч.2 ст.11-1 Закону України , проводить позапланову виїзну перевірку, результати якої оформляються актом документальної перевірки відповідно до „Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства” затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 327 від 10.08.2005р.(далі Порядок), на підставі якого приймає податкове повідомлення-рішення. Рішення, що оспорюється, прийняте за формою „В1”, яка затверджена наказом ДПА України від 21.06.2001р. № 253 „Про затвердження Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних санкцій”, яка передбачена згідно п. 3.2. даного Порядку при перевищенні платником суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до ч. 1. ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, при цьому , обставини, які за законами повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень суб’єктів владних повноважень, обов’язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення покладається на відповідача.

Податкова інспекція, на підтвердження правомірності прийнятого рішення посилається на акт перевірки № 9101/23-623/32549973 від 16.10.2007р., який не може бути належним доказом, оскільки не підтверджує порушення товариством пп. 7.7.2 ст. 7.7 ст. 7 Закону про ПДВ, складений з порушенням встановленого законодавством порядку проведення документальних позапланових виїзних перевірок, сума від’ємного значення ПДВ визначена в порушення порядку передбаченого чинним законодавством.

Так, з тексту спірного рішення випливає, що податковою інспекцією визначено платнику податкові зобов'язання по податку на податку вартість та зроблено висновок про правомірність на бюджетне відшкодування в липні 2007р. на підставі пп. 4.2.2"а", „б”, п. 4.2 ст. 4 Закону 2181 , згідно якої контролюючий орган зобов'язаний самостійно провести таке визначення, якщо платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію (пп."а") та якщо дані документальної перевірки результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях. Отже, обставини встановлені при проведені перевірки підтверджуються актом документальної перевірки, який стверджує факт проведення перевірки фінансово - господарської діяльності суб'єкта господарювання та є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового законодавства.

Відповідно до вимог пп.1.5,1.6,1.7 Порядку, акт перевірки повинен містити: систематизований виклад виявлених у ході перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства; всі суттєві обставини фінансово - господарської діяльності суб'єкта господарювання, які мають відношення до фактів виявлених порушень; факти виявлених порушень викладаються чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. Інформація про документи, які використані при перевірці, згруповані за типами та з зазначенням періоду охоплення їх перевіркою та методу перевірки (суцільний, вибірковий), перелік комп'ютерних автоматизованих інформаційних систем, інформація яких використана під час перевірки, відображається у вступній частині акту перевірки відповідно до пп.2.2.11 п.2.1 п.2 Порядку. У разі відсутності первинних документів або ненадання їх для перевірки, що підтверджують факт порушення, перелік цих документів зазначається в акті та додається пояснення платника щодо їх відсутності.

Відповідно до пп.4.3.1.п.4.3 ст.4 Закону 2181, у випадку коли під час документальної перевірки платник податків чи його посадові особи ухиляються від надання відомостей передбачених законодавством , не підтверджують розрахунки, наведені у декларації, наявними документами обліку , що не дає можливості визначити суму зобов'язань, таке визначення проводиться за непрямими методами відповідно до пп.4.3 ст.4 Закону 2181.

Суд, давши оцінку акту виїзної планової перевірки, на підставі якої прийнято спірне рішення , встановив:

- перевірка проводилася з 11.10.2007р. по 16.10.2007р. у приміщені податкової інспекції , а не товариства, тобто є камеральною перевіркою, оскільки податкові інспектори не були допущені до перевірки, про що зазначено в акті перевірки;

- акт перевірки оформлений тільки за результатами даних попередньої виїзної документальної перевірки з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з ПДВ за червень 2007р. № 8576/ 23-623/ 32549973 від 01.10.2007р. (на підставі зазначеного акту податковою інспекцією прийняті податкові повідомлення-рішення №/0/66498 та №/0/66499 від 08.10.2007р., які оскаржені платником в судовому порядку і за результатами розгляду справи №7а/221-4556 рішення скасовані постановою господарського суду Тернопільської області від 11.01.2008р., яка не набрала законної сили у зв’язку з її апеляційним оскарженням), декларації за липень 2007р. та комп’ютерних автоматизованих інформаційних систем податкового органу - Картка СПД, бази даних яких формуються на підставі поданих платником податкових декларацій, звітів та інших документів , пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) не залежно від способу їх подання, що є допустимим, відповідно до п.1.ч.1 ст.11 Закону України та п.1.2 Порядку, тільки при проведенні невиїзної документальної перевірки, якою дана перевірка не була;

- в акті перевірки не відображені документи надані платником на вимогу податкової інспекції від 23.08.2008р. № 56819/7/15-01 для проведення невиїзної перевірки, які отримані інспекцією 04.09.2008р.,а саме реєстри отриманих і виданих податкових накладних за липень2007р.; банківські виписки за липень 2007р.; оборотно - сальдові відомості по бухгалтерських рахунках 36,63,643,644; довідка про вартість основних фондів з розбивкою по групах станом на 31.07.2007р.; довідка про наявність трудових ресурсів; перелік постачальників станом на 31.07.2007р.; довідка про користування пільгами; інформація про посадових осіб підприємства; відомості про статутний фонд підприємства та обсяги оподатковуваних операцій;довідка про середню заробітну плату працівників; інформація про залишки товарно матеріальних цінностей станом на 31.07.2007року, а тому інформація зазначена в п.3.2.1 та 3.2.2 " не надано підтверджуючих документів " для перевірки правильності визначення податкових зобов’язань та податкового кредиту за липень 2007р.не відповідає дійсності.

Враховуючи вищенаведене, можна зробити висновок, що податкова інспекція застосувала непрямий метод при перевірці правильності визначення платником податкового зобов'язання. податкового кредиту та здійснила перевірку правильності нарахування суми бюджетного відшкодування з ПДВ , передбачений пп. 4.3.3, 4.3.5, 4.3.7 п. 4.3 ст. 4 Закону 2181, відповідно до якого, обвинувачення особи в порушені законодавства про оподаткування не може ґрунтуватися на визначенні податковим органом податкового зобов’язання з використанням непрямого методу до остаточного вирішення справи судом.

Як встановлено в процесі розгляду справи, податкова інспекція до суду не зверталася, як з позовом щодо правомірності визначених платником сум податкового зобов’язання так і щодо отримання дозволу на проведення позапланової перевірки в порядку передбаченому ч. 7 ст.11-1 Закону України, отримавши відмову від платника про допуск до проведення перевірки.

Отже, податковою інспекцією відмовлено товариству у відшкодуванні ПДВ не на підставі дослідження первинних документів, як того вимагає чинне законодавство, а на підставі суб'єктивних припущень не підтверджених доказами, що при проведені перевірки є недопустимим (п. 2.3.4. Порядку проведення перевірки) і даний факт підтверджений актом перевірки, який став підставою для прийняття спірного рішення.

Що стосується задекларованих платником сум бюджетного відшкодування, то слід зазначити наступне:

- відповідно до пп. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону про ПДВ ,суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов’язань, що виникли у зв’язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду;

- податковий кредит звітного періоду, складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації ( пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону про ПДВ);

- згідно пп. 7.7.2. п. 7.7. ст. 7 Закону про ПДВ, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 п.7.7., має від’ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від’ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Матеріалами справи встановлено:

- товариством 20.08.2007р. подано до Тернопільської ОДПІ декларацію по податку на додану вартість та розрахунок суми бюджетного відшкодування за липень 2007 року (вх.№190811 від 20.08.2007р.), відповідно до якого заявлено до відшкодування 114799.00 грн. ПДВ, із розрахунку даних декларації за червень 2007р. відповідно до якої: сума податкового зобов'язання звітного періоду (червень) складає 71730.00 грн., а сума податкового кредиту даного періоду 186529.00 грн. (сума податкового кредиту сформована у відповідності до пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону про ПДВ, про що свідчить відсутність в акті перевірки № 8576/23-623/32549973 від 01.10.2007р. зауважень з боку інспекції), сума від'ємного значення - 114799,00 грн.

Правомірність заявленої в податковій декларації за липень 2007 р. до бюджетного відшкодування сума податку на додану вартість в розмірі 114799,00грн. підтверджена висновком судово - бухгалтерської експертизи від 23.04.2008р. №6-294/08 проведеної науково-дослідним екпертно-криміналістичним центром УМВСУ в Тернопільській області на підставі первинних бухгалтерських та податкових документів, результати якого не заперечуються інспекцією.

Таким чином, податкова інспекція не довела належними та допустимими доказами порушення товариством норм Закону про ПДВ при декларуванні до відшкодування 114799,00грн. ПДВ, у зв’язку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, а задекларована сума відшкодуванню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 2, 6 ,7, 86, 160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення прийняте Тернопільською об`єднаною державною податковою інспекцією №/0/68733 від 19.10.2007р. про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 114799,00 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альпо", вул. Текстильна, 18, м. Тернопіль, ідент.код.32549973 –114799.00грн. заборгованості з бюджетного відшкодування за липень 2007 року з податку на додану вартість.

4. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альпо" вул. Текстильна, 18, м. Тернопіль, код 32549973 –1232.99 грн. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення №336 від 24.10.2007 р.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі (19.06.2008р.) до Львівського апеляційного адміністративного суду, а протягом 20 днів після подання заяви - подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                                                    М.С. Стадник