ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2008 р.

№ 22-28/613-06-13893

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кривди Д.С.,

суддів            Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача: прок: Рудак О.В., Богач М.М.

від відповідача: Лабунський Н.В., Кривцов С.А.

розглянувши касаційне подання Заступника прокурора Одеської області та касаційне подання Котовського міжрайонного прокурора

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.01.2008р.

у справі № 22-28/613-06-13893 Господарського суду Одеської області

за позовом Ягорлицької митниці

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Лотос”

за участю Прокуратури Одеської області

за участю Котовської міжрайонної прокуратури Одеської області

про відшкодування суми збитків у розмірі 296732,50 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Ягорлицька митниця звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Лотос“ про стягнення збитків у розмірі 296732,50 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.02.2007р. (суддя Г.І.Гуляк), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.04.2007р. (судді: В.С.Балух, В.І.Картере, М.В.Сидоренко), в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, Ягорлицька митниця подала касаційну скаргу.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.07.2007р. касаційну скаргу Ягорлицької митниці задоволено частково, рішення Господарського суду Одеської області від 26.02.2007р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.04.2007р. у справі № 28/613-06-13893 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

29.11.2007р. Ягорлицька митниця уточнила позовні вимоги та просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Лотос” 201810грн. збитків та 10090,50грн. штрафу.

За новим розглядом справи, якій присвоєно номер № 22-28/613-06-13893, рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2007р. (суддя Л.О.Торчинська), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 29.01.2008р. (судді: Я.Ф.Савицький, Т.Я.Гладишева, О.Т.Лавренюк), в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, заступник прокурора Одеської області вніс касаційне подання, в якому просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2007р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.01.2008р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Ягорлицької митниці, мотивуючи свою вимогу тим, що господарським судом першої та апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Не погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, Котовський міжрайонний прокурор вніс касаційне подання, в якому просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2007р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.01.2008р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Ягорлицької митниці, мотивуючи свою вимогу тим, що господарським судом першої та апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши касаційні подання, перевіривши правильність застосування господарським судом попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційне подання заступника прокурора Одеської області та касаційне подання Котовського міжрайонного прокурора підлягають задоволенню частково.

Згідно ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що за договором зберігання зберігач зобов’язується зберігати річ, яка передана поклажедавцем і повернути її поклажедавцеві у схоронності.

Господарським судом встановлено

01.07.2006р. між позивачем та відповідачем було укладено договір відповідального зберігання, за яким позивач зобов’язався передати на відповідальне зберігання відповідачу товари, які вилучаються позивачем у адміністративних справах про порушення митних правил та майно, що переходить у власність держави.

01.07.2006р. за актом прийому-передачі позивач передав, а відповідач прийняв на відповідальне зберігання товар на загальну вартість 201810грн., а саме: корейка заморожена у кількості 800кг на суму 20000грн. яблука свіжі у кількості 1638кг на суму 8190грн.; стегна курячі у кількості 3375кг на суму 33750грн.; стегна курячі у кількості 6495 на суму 32475грн.; стегна курячі у кількості 6375кг на суму 31875грн.; помідори свіжі у кількості 2430кг на суму 24300грн.; помідори свіжі у кількості 2424кг на суму 24240грн.; м'ясо свинини 300кг на суму 9000грн.; цибуля свіжа у кількості 2010кг на суму 5025грн.; стегна курячі у кількості 688кг на суму 7495грн.; помідори свіжі у кількості 546кг на суму 5460грн.

Обов'язок зберігача щодо забезпечення схоронності речі встановлений ст. 942 ЦК України, згідно якої зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов'язаний піклуватися про річ, як про свою власну.

Згідно ст. 40 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України. Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. Обсяг таких процедур та порядок їх застосування визначаються відповідно до цього Кодексу, інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 43 Митного кодексу України товари і транспортні засоби перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно з заявленим митним режимом.

Відповідно до ч. 5 ст. 43 Митного кодексу України митний контроль закінчується у разі ввезення на митну територію України - після здійснення у повному обсязі митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України.

Як вже було зазначено, відповідачу на відповідальне зберігання позивачем було передано товар, який було вилучено за порушення митних правил, проте, господарським судом не було досліджено обставин щодо того чи знаходився товар, що був переданий на відповідальне зберігання відповідачу, під митним контролем чи митний контроль щодо цих товарів закінчено.

Господарським судом встановлено, що відповідними постановами Котовського міськрайонного суду Одеської області керівнику відповідача доручено здійснити утилізацію та знищення переданої за укладеним між сторонами договором у порядку, встановленому чинним законодавством. Проте, господарським судом попередніх інстанцій на підставі відповідних доказів у встановленому законом порядку не було досліджено обставин щодо відповідності чинному законодавству дій керівника відповідача.

Господарським судом також встановлено, що за актом про знищення від 13.07.2006р. відповідачем знищено помідори свіжі вагою 4854кг; цибуля вагою 2010кг; за актом від 20.07.2006р. відповідачем знищено яблука та помідори; за актом від 01.12.2006р. відповідачем проведено утилізацію м’ясопродуктів шляхом переробки у м’ясо-кісткову муку, що також свідчить про порушення відповідачем умов договору та чинного законодавства.

Згідно ст. 245 Митного кодексу України відходи (залишки), що утворилися в результаті знищення або руйнування товарів, мають бути поміщені у відповідний митний режим як товари, що ввезені на митну територію України і перебувають під митним контролем. Таким чином, відходи, що утворилися в результаті знищення або руйнування товарів мають бути поміщені у відповідний митний режим як товари, що ввезені на митну територію України і перебувають під митним контролем. Проте, господарським судом не було досліджено де знаходяться залишки знищених товарів.

Як вже було зазначено, за новим розглядом справи позивачем уточнено розмір позовних вимог і він просив господарський суд стягнути з відповідача 201810грн. збитків та 10090,50грн. штрафу.

Проте, господарським судом попередніх інстанцій вимога позивача щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 10090,50грн. не розглядалася.

Враховуючи, що господарський суд у розгляді даної справи припустився неправильного застосування приписів частини першої статті 4-7 ГПК України щодо прийняття судового рішення суддею за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 названого Кодексу стосовно всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, то прийняте по суті справи рішення грунтується на неповно з’ясованих обставинах, які входять до предмету доказування, а отже неможливо зробити висновок про правильність застосування господарським судом норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційні подання Котовського міжрайонного прокурора та заступника прокурора Одеської області задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2007р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.01.2008р. у справі № 22-28/613-06-13893 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Господарському суду Одеської області.

Головуючий - суддя Кривда Д.С.

судді Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.