ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2008 р.

№ 11-07/71

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді

суддів

Кота О.В.,

Воліка І.В.,

Шевчук С.Р.

розглянувши касаційну скаргу

Державного комітету України з державного матеріального резерву

на ухвалу господарського суду Запорізької області від 16.01.2008 р.

у справі

№ 11-07/71

за позовом

Державного комітету України з державного матеріального резерву

до

Відкритого акціонерного товариства "Дніпроенерго"

про

стягнення 161 625 196,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Эмельяновоъ Л.С.; Панова Т.С.;

від відповідача: Дригайло Т.В.;

встановив:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16 січня 2008 року (суддя Кутіщева Н.С.) повернуто позовну заяву Державному комітету України з державного матеріального резерву на підставі п.п. 2,5 ст. 63 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки судом колегія суддів встановила, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об’єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з’ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Статтею 58 ГПК України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об’єднано кілька вимог, зв’язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Отже, можна об’єднати вимоги, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

В даному випадку місцевим господарським судом зазначено, що позивачем порушено правила об’єднання вимог, а саме позовні вимоги позивача одночасно ґрунтуються на семи самостійних договорах, які не мають відношення один до одного.

Виходячи з викладеного, місцевим господарським судом обґрунтовано, з дотриманням п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України винесено ухвалу про повернення позовної заяви.

Разом з тим слід зазначити, що місцевий господарський суд помилково застосував п.2 ч. 1 ст. 63 ГПК України, проте це не є підставою для скасування ухвали про повернення позовної заяви.

Відповідно до пункту 2 статті 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

постановив:

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 16 січня 2008 року у справі № 11-07/71 залишити без змін, а касаційну скаргу Державного комітету України з державного матеріального резерву –без задоволення.

Головуючий суддя                                                                       О. Кот

судді                                                                       І. Воліка

С. Шевчук