ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"10" липня 2008 р.                                                            Справа №12/13/14/4452

За позовом: Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому (29013, м. Хмельницький, вул. Театральна, 12, Код )

до: 1. Підприємства "Укрінвопромінвест" (03067, б-р І.Лепсе,4, м. Київ);

2. ДП "Хмельницький облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" (29000, м. Хмельницький, вул. Свободи, 77, Код 31100492);

про визнання недійсним договору підряду на проведення оцінки протипожежного стану від 12.08.2004р. № 67/08 укладеного між ДП «Хмельницький облавтодор»та Підприємством „Укрінвопромінвест” та стягнення з ДП „Хмельницький облавтодор” в дохід держави 1 500 000 грн.

Суддя Шпак В.О.                               Секретар судового засідання О.В.Кобріна

За участю представників :

від позивача: Біляк Н.П., довіреність № 11595/9/10 від 10.04.08, представник;

від відповідача : не з'явився,

від відповідача: Коломієць Л.Ю., довіреність № 16-08 від 26.02.08, представник;

від відповідача: Цвітенко Д.М., довіреність № 54-08 від 21.05.08, представник;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Суть спору: Державна податкова інспекція у м. Хмельницькому звернулась до Господарського суду Хмельницької області з позовом про визнання недійсним договору підряду на проведення оцінки протипожежного стану від 12.08.2004р. № 67/08 укладеного між Підприємством „Укрінвопромінвест” та Дочірнім підприємством „Хмельницький облавтодор” ВАТ „ДАК” Автомобільні дороги України” та стягнення з ДП „Хмельницький облавтодор” в дохід держави 1 500 000 грн.

Рішенням від 19.09.2005р. у справі № 14/4452 Господарський суд Хмельницької області позов задовольнив, договір № 67/08 від 12.08.2004р. визнав недійсним.

Житомирський апеляційний господарський суд Постановою від 03.11.2005р. у справі № 14/4452 змінив Рішення господарського суду Хмельницької області від 19.09.2005р. та визначив порядок стягнення в дохід держави 1 500 000 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.05.2007р. у справі № 14/4452 Постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 03.11.2005р. та Рішення Господарського суду Хмельницької області від 19.09.2005р. у справі № 14/4452 скасовано, а справу передано на новий розгляд за правилами адміністративного судочинства до Господарського суду Хмельницької області.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 26.06.2007р.справа № 13/14/4452 призначена до нового судового розгляду.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 02.10.2007р. у справі №13/14/4452 провадження у адміністративній справі закрито та роз’яснено, що дана справа повинна розглядатися за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2008р. скасовано Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 02.10.2007р. у справі №13/14/4452 та ухвалено нову, якою направлено справу до суду першої інстанції для розгляду.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 21.05.2008р. справу прийнято до провадження та присвоєно №12/13/14/4452.

Представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог відповідно до яких просить суд : визнати недійсним договір підряду на проведення оцінки протипожежного стану № 67/08 від 12.08.2004 року, укладений між ДП „Хмельницький облавтодор” та Підприємством „Укрінвопромінвест”. Стягнути з ДП „Хмельницький облавтодор” в дохід держави кошти в сумі 1 500 000 грн. як еквівалент вартості отриманих ДП „Хмельницький облавтодор” робіт за вказаним Договором.

Обґрунтовуючи позивні вимоги позивач посилається на те, що 12.08.2004р. між ДП „Хмельницький облавтодор” та Підприємством „Укрінвопромінвест” укладено договір підряду на проведення оцінки протипожежного стану за № 67/08.

Невід’ємною частиною цього договору є протокол погодження ціни, яким визначено вартість робіт та обсяги робіт по проведенню перевірки протипожежного стану ДП „Хмельницький облавтодор” та його філій.

Договір сторонами виконано, що підтверджується актом №31 від 30.09.2004р. та проведенням оплати робіт платіжним дорученням №702 від 13.08.2004р.

Позивач вважає, що оскаржуваний договір укладено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, оскільки роботи, визначені цим договором можуть виконуватися лише спеціалізованими організаціями та за наявності відповідної ліцензії. Проте підприємство „Укрінвопромінвест” необхідної ліцензії не мало.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Перший відповідач заперечення проти позову не надав, свого представника у судове засідання не направив. Хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Другий відповідач у своєму запереченні та його представник у судовому засіданні проти позову заперечував вказуючи на те, що у позивача відсутні підстави для звернення до суду, а укладений договір є законним і правомірним, роботи, які на його виконання здійсненні не потребували наявності ліцензії, а також позивачем не доведено причинного зв’язку між законними діями відповідачів та можливими збитками держави, відсутня вина відповідачів.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

Між ДП „Хмельницький облавтодор” та підприємством „Укрінвопромінвест” укладено договір на проведення оцінки протипожежного стану №67//08 від 12.08.2004 року.

Дане зобов’язання було виконане, що підтверджується актом виконаних робіт №31 від 30.09.2004р. Результати виконаних робіт були передані ДП „Хмельницький облавтодор”.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України –зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа яка вчинила право чин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; право чин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 207 ГК України, господарське зобов’язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб’єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978р. № 3 зі змінами та доповненнями дія статті 49 Цивільного кодексу України поширюється на угоди, укладені з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, тобто які порушують основні принципи існуючого суспільного ладу. До них, зокрема, належать угоди, спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування доходів.

При цьому необхідними умовами для визнання угоди недійсною є мета укладення угоди суб'єктами господарювання, яка, зокрема, має бути спрямована на приховування від оподаткування доходів для завдання шкоди інтересам держави: та суспільства, а також вина сторін у формі умислу щодо настання відповідних наслідків.

Пунктом 41 ст. 9 Закону України „Про ліцензування певних видів господарської діяльності” передбачено обов’язковість отримання ліцензії при проектуванні, монтажі, технічному обслуговуванні засобів протипожежного захисту та систем опалення, оцінки протипожежного стану об’єктів.

Пунктом 42 ст. 9 Закону України „Про ліцензування певних видів господарської діяльності”, передбачає також необхідність отримання ліцензії при проведенні випробувань на пожежну безпеку речовин, матеріалів, будівельних конструкцій, виробів і обладнання, а також пожежної техніки, пожежно-технічного озброєння, продукції протипожежного призначення на відповідність встановленим вимогам.

відповідно до п.1.3 договору Виконавець взяв на себе зобов’язання за завданнями Замовника здійснити протипожежну оцінку об'єктів, яка може включати такі заходи:

- перевірка дотримання державних стандартів, норм і правил пожежної безпеки;

- аналіз передбачених внутрішніми документами координаційних робіт, направлених на передбачення та ліквідацію пожежної небезпеки;

- аналіз заходів щодо забезпечення пожежної безпеки;

- аналіз відповідності положень, інструкцій, інших нормативних акти, що діють у межах підприємства нормативним актам з пожежної безпеки;

- аналіз додержання протипожежних вимог стандартів, норм , правил;

- оцінка забезпечення засобами протипожежного захисту і зв’язку, пожежної техніки, обладнання та інвентару;

- інші заходи.

Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з проведення випробувань на пожежну небезпеку речовин, матеріалів, будівельних конструкцій, виробів і обладнання, а також пожежної техніки, пожежно-технічного озброєння, продукції протипожежного призначення на відповідність встановленим вимогам, затверджені наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій від 01.09.2004 року за №99/33 передбачають роботи та послуги, які включає в себе діяльність протипожежного призначення:

- проведення випробувань речовин, матеріалів на їх пожежну небезпеку, проведення випробувань будівельних конструкцій;

виробів та обладнання на відповідність вимогам пожежної безпеки;

-          проведення випробувань пожежних машин, вогнегасників;

-          пожежно-технічного озброєння, установок пожежогасіння установок пожежної

сигналізації, вогнегасних та вогнезахисних засобів, засобів індивідуального захисту пожежників.

Судом встановлено, що положення вищезазначених ліцензійних умов не містять посилань на обов’язковість отримання ліцензії при проведенні протипожежної оцінки об’єктів із заходами визначеними у п.1.3. Договору підряду №67/08 від 12.09.2004 року.

У відповідності до п. 1 ст. 3, п. 4 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, спори за зверненням суб’єкта владних повноважень підлягають розгляду адміністративним судом лише у випадках, передбачених законом.

За змістом п. 11. ст.10 Закону України "Про державну податкову службу України", право податкового органу на звернення до суду надано не в будь-яких випадках визнання угоди недійсною, а лише коли чинне законодавство з визнанням угоди недійсною пов’язує виникнення у держави право на кошти, одержані за такою угодою. Тому п.11 ст. 10 "Про державну податкову службу України" надає органу лише право, яке повинно узгоджуватись з матеріальною нормою спеціального закону. Стаття 22 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" не передбачає такого виду відповідальності як стягнення коштів, отриманих по угоді, в дохід держави, а передбачає стягнення штрафів, рішення про які приймаються органом, на який покладено функції контролю за наявністю ліцензій. Не передбачені такі правові наслідки ст. ст. 216, 227 ЦК України, ч.2 ст. 208 Господарського кодексу України.

Суд дійшов висновку про помилковість доводів позивача щодо наявності підстав для застосування ст. 207 ГК України. До господарських зобов’язань, що підпадають під ознаки ст.207 ГК України, належать, зокрема, угоди, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне користування, розпорядження об’єктами права власності українського народу –землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (статті 14,15 Конституції України, розділ ІІ Закону України "Про власність"), на придбання всупереч встановленим правилам предметів, вилучених з обігу або обіг яких обмежено, на приховування підприємствами, установами організаціями чи громадянами, які набули статус суб’єкта підприємницької діяльності від оподаткування доходів або використання майна, що знаходиться в їх власності (користуванні),- шкоду інтересам суспільства, правам, свободі і гідності громадян. (роз’яснення ВГСУ України №02-5/111 від 12.03.1999р., Роз’яснення ПВС України №3 від 28.04.1978р. зі змінами і доповненнями)

Статтею 207 Господарського кодексу України передбачено три підстави для визнання недійсності господарських зобов’язань, зокрема,

- невідповідність вимогам закону,

- вчинення з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства,

- укладення учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб’єктності).

Право на стягнення в дохід держави коштів (ч.1 ст. 208 ГПК) надається податковим органам, тільки у разі вчинення господарських зобов’язань з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. В позовній заяві позивач визначає суперечність інтересам держави і суспільства у відсутності в підприємства „Укрінвопромінвест” при укладенні угоди ліцензії.

Однак відсутність ліцензії виділена в ст.207 як окрема підстава для можливого визнання зобов’язання недійсним, а правові наслідки визнання такого господарського зобов’язання недійсним зазначені в ч.2 ст. 208 ГК України, і не передбачають стягнення коштів в дохід держави.

Посилання позивача на підстави викладені в позовній заяві для застосування ст.207 ГК України не є обґрунтованими, оскільки спірний договір укладався не з метою ухилення від сплати податків, чи будь-якою іншою метою, що суперечить інтересам держави і суспільства.

Крім того, позивач не наводить причинного зв’язку між порушеннями з боку відповідача та можливими збитками державі (конкретно не вказуючи, які саме збитки були завдані державі). Це саме стосується і умислу у сторін на досягнення мети, що суперечить інтересам держави і суспільства.

Вина є умовою цивільно-правової відповідальності для суб’єктів підприємницької діяльності при застосуванні ст. 207 «вчинення з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства». Вона міститься у відношенні їх органів, посадових осіб до своєї протиправної поведінки. Умисел, як одна з форм вини, передбачає, що порушник розумів неправомірність своїх вчинків, передбачав їх несприятливі наслідки, бажав або свідомо допускав настання несприятливих наслідків. При укладенні договору сторони не мали наміру перекрутити бухгалтерську звітність щоб ухилитися від сплати податків, або ж завдати шкоду державі в інший спосіб. Так само не було в діях посадових осіб умислу на настання шкідливих наслідків.

Наявність прямого умислу та мети на ухилення від сплати податків може бути встановлена виключно у фізичних осіб. Фізична особа визнається винною виключно судом. Оскільки відносно посадових осіб ДП "Хмельницький облавтодор" кримінальні справи за злочин передбачений ст.212 КК –ухилення від сплати податків, зборів, інших обов’язкових платежів України не порушувались та відповідно їх вину не доведено судом, позивач не вправі стверджувати, що укладення даної угоди спрямоване на приховування доходів від оподаткування.

У відповідності до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд, враховуючи вищевикладене, вважає, що Позивач не довів, що сторони при укладанні та виконанні спірної угоди мали на меті будь-який умисел, який за відомо суперечив би інтересам держави та суспільства. Державна податкова інспекція у м. Хмельницькому не надала доказів порушення прав чи охоронюваних законом інтересів держави укладенням спірного договору, яке б існувало на час розгляду спору. Також Позивач не надав доказів того, що Відповідач 1 –підприємство „Укрінвопромінвест” вступив в зобов’язальне правовідношення і при цьому вийшов за межі своїх цілей і завдань, встановлених установчими документами.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги Позивача не ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підстав для їх задоволення із застосуванням наслідків, передбачених ст.208 ГК України не вбачається.

З огляду на викладене в позові необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104, 105, 158-163, 167, 254-259, п.п.3, 6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

У позову Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому (29013, м. Хмельницький, вул. Театральна, 12, Код ) до Підприємства „Укрінвопромінвест” (03067, б-р І.Лепсе,4, м. Київ), ДП „Хмельницький облавтодор” ВАТ ДАК „Автомобільні дороги України” (29000, м. Хмельницький, вул. Свободи, 77, Код 31100492) про визнання недійсним договору підряду на проведення оцінки протипожежного стану від 12.08.2004р. № 67/08 укладеного між ДП „Хмельницький облавтодор” та Підприємством „Укрінвопромінвест” та стягнення з ДП „Хмельницький облавтодор” в дохід держави 1 500 000 грн. відмовити.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова в повному обсязі виготовлена 10.07.2008року.

Суддя

Віддрук. прим. :

- до справи,

- позивачу,

- відповідачу.