ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03.06.08 Справа №7/113/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Коробка Н.Д. судді Коробка Н.Д. , Кагітіна Л.П. , Яценко О.М.

при секретарі: Шерник О.В.

за участю представників:

позивача: Єнік Є.В., дов. № 246/10 від 29.12.2007 р.

відповідача: Бацило О.В., дов. б/н від 02.06.2008 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»”, м. Київ,

на рішення господарського суду Запорізької області від 11.04.2008 р.

у справі № 7/113/08

за позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»”, м. Київ

04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1

до відповідача Комунального підприємства “Дніпрорудненські теплові мережі”, м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області

71630, Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, вул. Комсомольська, 11

про стягнення 219.411,81 грн.

ВСТАНОВИВ:

12.02.2008 р. Дочірня компанія «Газ України» НАК «Нафтогаз України»”, м. Київ, (далі - позивач) звернулася в господарський суд Запорізької області з позовом до Комунального підприємства “Дніпрорудненські теплові мережі”, м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, (далі – відповідач) про стягнення 219.411,81 грн., які складаються з 72.000,03 грн. основного боргу за договором № 06/05-2428 ТЕ-13 на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій від 30.12.2005 р., 6.079,83 грн. пені, 115.608,92 грн. втрат від інфляції, 25.723,03 грн. – 3% річних.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.04.2008 р. у справі № 7/113/08 позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 72.000,03 грн. основного боргу, 60,80 грн. пені, 115.608,92 грн. втрат від інфляції, 25.723,03 грн. – 3% річних, 2.194,12 грн. державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову відмовлено. Виконання рішення відстрочено на п’ять місяців.

Рішення господарського суду мотивоване наступним. Правовідносини між сторонами врегульовані договором № 06/05-2428 ТЕ-13 на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій від 30.12.2005 р., відповідно до умов якого за період з січня по квітень, з жовтня по грудень 2006 р. позивач передав у власність відповідачу природний газ на суму 3.873.292,07 грн., що підтверджується актами прийому-передачі. Відповідач виконав свої зобов’язання за договором частково, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем. Позовні вимоги щодо стягнення пені судом першої інстанції задоволені частково в сумі 60,80 грн. на підставі ст. 83 ГПК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням господарського суду, Дочірня компанія «Газ України» НАК «Нафтогаз України»”, м. Київ, (позивач у справі) звернулась до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області від 11.04.2008 р. у справі № 7/113/08 скасувати в частині зменшення пені та надання відстрочки, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення пені в повному обсязі. На думку позивача, виняткові обставини у відповідача відсутні і суд першої інстанції не мав права зменшувати розмір нарахованої пені. Крім того, позивач вважає, що посилання суду першої інстанції на важкий фінансовий стан відповідача не підтверджено документально, до того ж важке фінансове становище утворилось внаслідок власної господарської діяльності відповідача, а не в силу якихось об’єктивних обставин. Також позивач зазначає, що обставини, зазначені в ст. 121 ГПК України у відповідача відсутні.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 15.05.2008 р. апеляційна скарга позивача прийнята до розгляду, який призначено в судовому засіданні 03.06.2008 р.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1083 від 03.06.2008 р. справу призначено до розгляду у складі колегії суддів головуючого – Коробки Н.Д., суддів: Кагітіної Л.П., Яценко О.М.

В своєму відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення. Відповідач вважає, що при прийнятті рішення господарським судом першої інстанції були всебічно, повно і об’єктивно розглянуті в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, були досліджені подані сторонами в обґрунтування своїх вимог докази, належним чином були проаналізовані зобов’язальні відносини сторін, що виникли між сторонами на підставі договору.

Представники позивача і відповідача в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

За клопотанням представників сторін судовий процес вівся без застосування засобів технічної фіксації та за їх згодою у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні рішення суду, встановила наступне.

30.12.2005 р. між сторонами укладений договір № 06/05-2428 ТЕ-13 на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, доповнений додатковими угодами: № 1 від 15.03.2006 р., № 2 від 13.10.2006 р., № 3 від 23.10.2006 р., № 4 від 24.11.2006 р. (далі – Договір), згідно з умовами якого позивач зобов'язується передати у власність відповідачу в 2006 р. природний газ (далі - газ), а відповідач зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах даного Договору.

Газ, що постачається за Договором, використовується відповідачем виключно для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій. Використання газу відповідачем для інших потреб не є предметом Договору (п. 1.3 Договору).

На підставі п. 3.3 Договору приймання-передача газу, поставленого позивачем відповідачу у відповідному місяці, оформлюється актом приймання-передачі газу, в якому визначаються фактичні обсяги спожитого та протранспортованого газу. Відповідно до п. 3.4 Договору, не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, відповідач зобов'язується надати позивачу два примірники акту приймання-передачі газу, підписані та скріплені печаткою відповідача та погоджені газорозподільною або газотранспортною організацією. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків.

Згідно з п. 6.1 Договору оплата за газ та послуги з його транспортування проводиться грошовими коштами у такому порядку: перша оплата в розмірі 34 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу проводиться не пізніше 10 числа поточного місяця; подальші оплати проводяться плановими платежами по 33 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу до 20 та 30 (31) числа поточного місяця. Остаточний розрахунок за фактично спожиті та протранспортовані обсяги газу здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу.

При цьому, в платіжних дорученнях відповідач повинен обов'язково вказувати номер договору, дату його підписання, призначення платежу. За наявності заборгованості у відповідача за даним Договором позивач зараховує кошти, що надійшли від відповідача, як погашення заборгованості за газ та компенсацію затрат на його транспортування територією України, поставлений в минулі періоди по даному Договору, незалежно від вказаного в платіжному дорученні призначення платежу (п. 6.4 Договору).

Згідно з п. 10.6 Договору, сторони домовились, що строк позовної давності по даному Договору та стягненню неустойки встановлюється тривалістю у 3 роки.

Договір набирає чинності з 01.01.2006 р. і діє до 31.12.2006 р. (включно). Закінчення строку дії або розірвання Договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов’язань, що виникли під час його дії (п. 11.1 Договору в редакції додаткової угоди № 4 від 24.11.2006 р.).

Позивач на виконання умов Договору протягом січня – квітня, жовтня – грудня 2006 р. поставив відповідачу газ на загальну суму 3.873.292,07 грн., що підтверджується підписаними як з боку позивача, так і з боку відповідача актами передачі-приймання природного газу за вказаний період (а.с. 24 – 31).

На час прийняття рішення судом першої інстанції відповідач свої зобов’язання за Договором щодо оплати отриманого газу виконав частково, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість у сумі 72.000,03 грн.

Стягнення з відповідача на користь позивача 219.411,81 грн., які складаються з 72.000,03 грн. основного боргу за Договором, 6.079,83 грн. пені, 115.608,92 грн. втрат від інфляції, 25.723,03 грн. – 3% річних, стало предметом спору у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України»”, м. Київ, такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 72.000,03 грн. є законними, заявлені обґрунтовано і підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних та втрат від інфляції.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів вважає позовні вимоги про стягнення 115.608,92 грн. втрат від інфляції за період з лютого 2006 р. по грудень 2006 р., а також 25.723,03 грн. – 3% річних за період з 11.02.2006 р. по 05.02.2008 р. обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 7.2 Договору в разі не оплати або несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, зазначені у п. 6.1 Договору, відповідач сплачує на користь позивача, крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторони в пункті 7.5 Договору дійшли згоди, що неустойка нараховуються позивачем протягом шести місяців, що передують моменту звернення з позовом.

Отже, враховуючи умови Договору, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що пеня підлягає стягненню за період з 05.08.2007 р. по 03.02.2008 р. в сумі 6.008,83 грн.

Пунктом 3 ст. 83 ГПК України передбачено право суду зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно зі ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Підприємство відповідача знаходиться у дуже скрутному фінансовому становищі, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, довідками про стан дебіторської заборгованості споживачів за теплову енергію та про заборгованість по податковим зобов’язанням; в матеріалах справи містяться також договори про розстрочення (відстрочення) податкових зобов’язань. Складне фінансове становище підприємства відповідача було викликано також підвищенням цін на газ. Для погашення суми боргу, який виник з урахуванням нової ціни, відповідачем 26.10.2006 р. було укладено з АКБ «Індустріалбанк» договір кредитний № КР/0131/270/06 для погашення поточної заборгованості за використаний газ за Договором. Протягом спірного періоду весь час наявною була заборгованість населення та бюджету усіх рівнів. На підтвердження скрутного матеріального становища відповідачем надані копії договорів з населенням про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги. На думку колегії суддів, застосування до правовідносин, що склались між сторонами у цій справі, положень Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» безпідставне, оскільки по-перше, реструктуризації підлягає заборгованість, яка склалася на дату набрання чинності цим Законом (01.07.2003 р.), а за наданими відповідачем договорами реструктуризована заборгованість населення, яка склалась станом на 2007 р., по-друге, самими вищевказаними договорами передбачено стягнення пені за несвоєчасне внесення плати за договором (п. 6 договорів). Тобто, нарахування позивачем відповідачу за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань за Договором правомірне, але сума пені судом першої інстанції зменшена правомірно.

Не дивлячись на вищевикладене, матеріалами справи підтверджується, що оплата за газ, поставлений в 2006 р. за Договором здійснювалась відповідачем майже щоденно, шляхом перерахування грошових коштів позивачу.

Також слід зазначити, що підприємство відповідача має надзвичайно велике соціальне значення для міста Дніпрорудне, виконує важливу роль у функціонуванні міста та відповідно до мети діяльності забезпечує всі категорії споживачів тепловою енергією, стягнення в повному обсязі пені поставить під загрозу нормальне функціонування підприємств, установ та організацій міста, негативно вплине на умови проживання населення.

Отже, на підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про необхідність зменшення розміру стягуваної з відповідача пені до 60,80 грн.

На підставі п. 6 ст. 83 ГПК України колегія суддів вважає обґрунтованим надання судом першої інстанції відповідачу відстрочки виконання рішення на п’ять місяців, з тих же підстав, з яких колегія суддів дійшла згоди про необхідність зменшення розміру стягуваної з відповідача пені на підставі п. 3 ст. 83 ГПК України.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Дочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України»”, м. Київ, задоволенню не підлягає. Підстави для зміни або скасування рішення господарського суду Запорізької області від 11.04.2008 р. у справі № 7/113/08 відсутні.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України , Запорізький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»”, м. Київ, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 11.04.2008 р. у справі № 7/113/08 залишити без змін.

Головуючий суддя Коробка Н.Д.

судді Коробка Н.Д.

Кагітіна Л.П. Яценко О.М.