СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

15.05.2008

Справа №2-1/2832.1-2008

за позовом Керченського
міжрайонного природоохоронного прокурора, (98300, м. Керч, вул. К. Маркса, 28)
в інтересах держави в особі Державної інспекції АР Крим з контролю за
використанням та охороною земель, (95000, м. Сімферополь, вул.  Кечкеметська, 114),

до відповідачів:

1) Белінської сільської ради
Ленінського району, (АР Крим, Ленінський район, с. Нововідрадне, вул.
Центральна, 16),

2) фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1,  (АДРЕСА_1),

про визнання недійсним договору
оренди земельної ділянки,

Суддя Л. О. Ковтун

п р е д с т а в н и к и :

від позивача - не з'явився,
повідомлений належним чином,

від відповідачів:

1.          Боровик Р.Є. - секретар ради,
дов.№441 від 16.04.2008р.

2.          ОСОБА_1., паспорт,

за участю прокурора  - не з'явився,

Суть спору: Керченський міжрайонний
природоохоронний прокурор звернувся до Господарського суду АР Крим із позовом в
інтересах держави в особі Державної земельної інспекції АР Крим з використання
та охорони земель до Белінської сільської Ради Ленінського району АР Крим та
підприємця ОСОБА_1, у якому просить визнати договір оренди земельної ділянки
площею 0,9000 га, що розташована в межах с. Нововідрадне від 27.07.2005р.,
недійсним.

В обґрунтування позовних вимог
прокурор посилається на порушення відповідачами під час укладення спірного
договору оренди земельної ділянки приписів статті 15 закону України «Про оренду
землі», зокрема сторонами не досягнуто згоди по всім істотним умовам,
необхідним для договорів даного виду, а саме відповідачами не визначено орендну
плату із зазначенням її розміру, індексації, форми платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, що є підставою для
визнання такого договору недійсним. Крім того, прокурор зазначає, що статтею 13
закону України «Про оцінку земель» закріплено обов'язковість проведення
грошової оцінки земельних ділянок, в тому числі й нормативно-грошової оцінки, у
разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та
комунальної власності.

Відповідач позов не визнав, у
відзиві на позовну заяву зазначив, що орендну плату за земельну ділянку
розраховано із урахуванням земельного податку 5400,00грн. за 1 га. До того ж
відповідач зауважує, що станом на травень 2007 року проведено
нормативно-грошову оцінку земельної ділянки площею 0,9000 га, що розташована в
межах с. Нововідрадне, на підставі якої рішенням Белінської сільської ради
встановлено ставку орендної плати в розмірі відсотку від вказаної оцінки та
укладено із підприємцем ОСОБА_1. додаткову угоду щодо визначеної орендної
плати.

Рішенням господарського суду АР
Крим у справі №2-21/6502-2007 від 21.06.2007р. залишеним без змін постановою
Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.10.2007р. в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського
суду України від 05.02.2008р. у справі            №2-21/6502-2007 зазначене рішення
скасоване, справу передано на новий розгляд до господарського суду АР Крим.

Справу передано на розгляд судді
господарського суду АР Крим Л.О. Ковтун із привласненням справі
№2-1/2832.1-2008.

Ухвалою господарського суду АР Крим
від 17.03.2008р. справу прийнято до свого провадження.

Розгляд справи відкладався у
порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухав пояснення відповідачів, оцінивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

27.07.2005р. між Белінською
сільською радою (орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_1(орендар)
укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,9000 га, що розташована в
межах с. Ново відрадне по вул. Морська, 1а.

Пунктом 8 зазначеного договору
встановлено, що орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі в розмірі
4950,00грн. на рік, яка підлягає перерахуванню в дохід місцевого бюджету
Белінської сільської ради.

У пункті 10 договору сторони
обумовили, що розмір орендної плати за землю здійснюється із урахуванням
індексів інфляції.

Орендна плата вноситься орендарем
щомісяця рівними частками протягом 30-ти календарних днів, що слідують за
останнім календарним днем звітного місяця, (пункт 11 договору).

Відповідно до умов договору,
зокрема пункту 13, розмір орендної плати переглядається щорічно в разі зміни
умов ведення господарства, передбаченого договором; зміни розміру земельного
податку, підвищення цін, тарифів, в тому числі за результатами інфляції,
погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря та в інших
випадках, передбачених законом.

Випадки сплати пені за порушення
строків внесення орендної плати передбачені у пункті 14 оспорюваного договору.

Актом прийому передачі від
26.07.2005р. земельну ділянку площею 0,9000 га, що розташована в межах с.
Нововідрадне передано підприємцю ОСОБА_1.

Статтею 15 Закону України «Про
оренду землі» встановлений вичерпний перелік
істотних умов договору оренди землі, до яких зокрема законодаець
відносить: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки);
строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за
її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається
в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;
існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки;визначення
сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи
його частини;відповідальність сторін.

Аналіз змісту укладеного договору
оренди земельної ділянки від 27.07.2005р. свідчить про досягнення сторонами
погодження по всім істотним умовам, як з необхідних для даного виду договору,
що передбачені ст.15 Закону України «Про оренду землі» так і з тих, на
включенні яких наполягала одна із сторін. Зокрема сторонами досягнуто згоди
щодо об'єкту оренди, строку дії договору оренди, орендної плати із зазначенням
індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату, умов використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в оренду, умов збереження стану об'єкта
оренди, умов і строків передачі земельної ділянки орендарю та інше.

Таким чином, посилання прокурора та
позивача на відсутність у спірному договорі істотних умов договору оренди
земельної ділянки не знаходять свого підтвердження матеріалами справи.

Як вже було зазначено, сторони
досягли згоди щодо щорічного перегляду розміру орендної плати, більш того
діючим законодавством передбачений альтернативний порядок перегляду розміру
орендних платежів за земельні ділянки, зокрема на підставі закону або
відповідно до умов договору, отже, суд не вбачає порушень статті 13 Закону
України «Про оцінку земель» при укладенні спірного договору.

Статтею 215 Цивільного кодексу
України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою
- третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до змісту ст. 203 ЦК
України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у
формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод
недійсними» № 3 від 28.04.1978р., угода може бути визнана недійсною лише з
підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про
визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими
закон пов'язує визнання угоди недійсною.

Суд, оглянувши положення спірної
угоди , вважає, що правові підстави для визнання договору оренди земельної
ділянки від 27.07.2005р., укладеного між Белінською сільською радою та
підприємцем ОСОБА_1. недійсним - відсутні. Зокрема, при укладенні договору
оренди земельної ділянки сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності,
спірна угода містить у собі вільне волевиявлення його сторін, а також даний
договір цілком відповідає встановленій законом формі і спрямований на реальне
настання правових наслідків, що є підставою для відмови в позові.

Здебільшого, судом приймається до
уваги факт проведення у 2007 році нормативної грошової оцінки спірної земельної
ділянки, на підставі якої Белінською сільською радою встановлено ставку
орендної плати в розмірі відсотку від вказаної оцінки та укладено із
підприємцем ОСОБА_1. додаткову угоду щодо визначеної орендної плати.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності зі ст. 33
Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У зв'язку з чим суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Державна інспекція з контролю за
використанням і охороною земель -Держземінспекція та її територіальні органи
діють на підставі Положення про Державну інспекцію з контролю за використанням
і охороною земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від
25.12.2002 № 1958, і Типового положення про Управління з контролю за
використанням та охороною земель у АР Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, затвердженого наказом Держкомзему України від 25.09.2005 № 285, до
повноважень яких належить здійснення державного контролю за використанням та
охороною земель, зокрема, шляхом проведення перевірок дотримання фізичними та
юридичними особами вимог земельного законодавства. При цьому, до повноважень
інспекцій віднесені й права щодо звернення до органів прокуратури з клопотанням
про подання позову до суду щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово
зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Втім, до повноважень цих органів з
контролю за використанням і охороною земель не належить подання позовів до суду
з тих чи інших питань, а, оскільки ці органи є державними органами, то згідно
ст. 19 Конституції України вони мають діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України.

Таким чином, у позивача з дійсного
спору відсутнє матеріальне право вимоги у розумінні ст. 16 Цивільного кодексу
України, що обумовлює відсутність підстав для звернення позивача до суду із
позовною заявою у розумінні ст. 1 Господарського процесуального кодексу
України.

Оскільки пред'явлення позову
неналежним позивачем або в інтересах неналежного позивача унеможливлює його
задоволення, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вступна та резолютивна частини
рішення оголошені в судовому засіданні                       15 травня 2008 року.

Рішення оформлене відповідно до
ст.84 ГПК України і підписане 20 травня 2008 року.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 82-84  Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Ковтун  Л.А.