ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 31/212-25/165

26.06.08

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсільгосптранс»

до

Приватного підприємства «Експедиція –2»

третя особа

Товариство з обмеженою відповідальністю «Капрі Експорт»

про

стягнення санкцій і збитків

за зустрічним позовом

Приватного підприємства «Експедиція –2»

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсільгосптранс»

про

стягнення 25250,00 грн.

Суддя Морозов С.М.

Секретар судового засідання Денисенко А.В.

Представники:

від позивача за первісним позовом: Сацюк В.В. (довіреність від 29.02.2008р.);

від відповідача за первісним позовом: Чуєв О.П. (директор)

від третьої особи: не з’явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Справа розглядається судом вдруге.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрсільгосптранс»(надалі - позивач) звернулося до суду з позовом до Приватного підприємства «Експедиція – 2»(надалі –відповідач) про зобов’язання повернути транспортний засіб, стягнення матеріальної шкоди в розмірі 4163,55 грн., штрафу за понаднормативний простій автопоїзда в сумі 61101 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн.

В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги (заява від 10.06.2008) та просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 4163,55 грн., штраф за понаднормативний простій автопоїзда в сумі 85850,00 грн. та моральну шкоду в сумі 50000,00 грн.

Позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовані тим, що відповідач свої зобов’язання за договором належним чином не виконав, що призвело до простою автотранспортного засобу позивача з 12.09.2006 по 26.10.2006 та з 28.10.2006 по 20.04.2007, за що у відповідності до умов Договору перевезення відповідач має сплатити позивачу штраф та збитки.

Приватне підприємство «Експедиція –2»(надалі –позивач за зустрічним позовом) звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсільгосптранс»(надалі –відповідач за зустрічним позовом) про стягнення 13635,00 грн. заборгованості.

В ході розгляду справи позивач за зустрічним позовом збільшив позовні вимоги і просить стягнути з відповідача за зустрічним позовом 25250,00 грн.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що в простої автомобіля відповідача за зустрічним позовом відсутня вина ПП «Експедиція-2», а тому сплачені ним кошти за понаднормативний простій підлягають поверненню.

Ухвалою суду від 15.05.2008 до участі у справі залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Капрі Експорт»в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Третя особа проти первісного позову заперечує, посилаючись на те, що понаднормативний простій автомобіля позивача стався з вини митних органів, а саме Північної регіональної митниці та Яворівської регіональної митниці, що підтверджено судовими рішеннями, а тому відповідач не може нести відповідальність за такий простій.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2006 року між позивачем і відповідачем за первісним позовом було укладено Договір перевезення вантажів № 12-П (надалі - Договір), яким регулюються відносини між перевізником (позивачем) і експедитором (відповідачем) при здійсненні перевезень вантажним автомобільним транспортом. Відповідно до п 1.1 Договору вид і об’єм вантажу, маршрут, строки перевезення, а також інші умови визначаються в разовому договорі-заявці, який є невід’ємною частиною Договору.

Згідно з п. 2.1 Договору експедитор приймає на себе зобов’язання по дорученню і за рахунок замовника, організовувати перевезення вантажів транспортом перевізника по маршруту, зазначеному в разовому договорі-заявці.

Відповідно до п. 2.3 Договору його умови можуть конкретизуватися, уточнюватися в договорі –заявці, що оформлюється на конкретне замовлення на перевезення.

10 вересня 2006 року сторони узгодили умови перевезення вантажів, які визначені в договорі-заявці №336, у відповідності до якої позивач зобов’язався здійснити перевезення вантажу (основи абразивних паст) за маршрутом: м. Шепетівка –м. Київ –м. Пшемишль (Польша), для чого позивачем було надано автомобіль DAF державний номер АА2922АХ з причепом марки VIBERTI державний номер АХ 6840 ХХ.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 3.4 Договору нормативний простій автомобіля при завантажуванні (розвантажуванні) і виконанні митних формальностей приймається сторонами в межах 48 годин на території України і 48 годин на території іноземних держав за виключенням вихідних і святкових днів.

У відповідності до п. 4.1.2 Договору за понаднормовий простій автомобіля під завантажувально - розвантажувальними операціями і при виконанні необхідних митних формальностей (крім простою на погранпереходах, який оплачується згідно з п. 3.6 Договору) оплачується сумою в розмірі гривневого еквіваленту 50 –ти доларам США при перевезення вантажу по території країн СНГ і гривневого еквіваленту 100 доларам США при перевезенні вантажів між іноземними державами і Україною за кожну повну добу простою, якщо інше не оговорене в договорі-заявці.

Таким чином, пунктами 3.4, 4.1.2 Договору передбачається порядок нарахування та сплати штрафу за понаднормовий простій автомобіля при завантажуванні (розвантажуванні) і виконанні митних формальностей.

Пунктом 3.6 Договору регулюються випадки простою автомобіля позивача на погранпереході. Так, у відповідності до цього пункту експедитор повинен організувати своєчасну передачу на український кордон і повідомити перевізнику номер попереднього повідомлення або декларації. У випадку простою автомобілю на погранпереході з вини Замовника більш ніж на 24 години, належним чином документально підтвердженого перевізником, експедитор із коштів, отриманих від Замовника, оплачує перевізнику суму штрафу за документально оформлений останнім простій, починаючи з другої доби після прибуття на погранпереход, еквівалентну оплаті понаднормового простою під завантажувально-розвантажувальними операціями і при виконання митних формальностей за кожну повну добу простою –згідно з п. 4.1.2 Договору.

У договорі-заявці № 336 від 10.09.2006 визначено адресу митного оформлення: м. Київ, вул. М.Окружна, 10/1, ВМО «Святошин»та погранперехід Краковець, митниця Яворівська.

У відповідності до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Як було встановлено рішеннями господарських судів, а саме постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 22.02.2007 по справі № А 338/9-06 та постановою Київського обласного господарського суду від 08.02.2007 по справі № А417/9-06, які вступили в законну силу, для проведення митного контролю та здійснення митного оформлення до ВМО „Святошин” Північної регіональної митниці було подано вантажно-митні декларації, в тому числі ВМД № 125000001/6/930688 від 13.09.2006 (транспортний засіб АА2922АХ/АА6840ХХ), тобто стосовно митного оформлення вантажу, який перевозився позивачем на його автомобілі, наданому згідно Договору та договору-заявки № 336 від 10.09.2006. Митне оформлення по зазначеній ВМД на Північній регіональній митниці було завершене 26.10.2006.

Таким чином, митне оформлення товару, який перевозився позивачем згідно Договору було розпочате Північною регіональною митницею 13.09.2006 та закінчене 26.10.2006.

Враховуючи те, що простій автомобілю позивача в період з 13.09.2006 по 26.10.2006 відбувався у зв’язку із здійсненням митних формальностей, суд приходить до висновку, що правовідносини між сторонами щодо такого простою регулюються п. 3.4 Договору, згідно з яким сторонами встановлена тривалість нормативного простою на території України в межах 48-ми годин, та п. 4.1.2 Договору, яким визначена міра відповідальності за такий простій. З урахуванням зазначених положень відповідач мав сплатити позивачу штрафні санкції за понаднормовий простій автомобіля позивача за період з 15.09.2006 по 26.10.2006 (42 доби), розмір яких мав розраховуватися, виходячи із гривневого еквіваленту 50 доларів США за кожну повну добу простою, оскільки простій автомобіля відбувався на території України, а також враховуючи положення договору-заявки № 336 від 10.09.2006 щодо розміру штрафних санкцій за аналогічний простій під завантажувально-розвантажувальними операціями (250,00 грн.), розмір яких регулюється тією ж нормою Договору. Таким чином, розмір штрафних санкцій за понаднормовий простій, які підлягали сплаті відповідачем на користь позивача згідно п. 4.1.2 Договору складає 10605,00 грн. (42 доби х (50 доларів США х 5,05 грн./дол. США) = 10605,00 грн.).

В матеріалах справи містяться докази, які підтверджують факт оплати відповідачем на користь позивача штрафних санкцій за понаднормовий простій на загальну суму 20971,50 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 485 від 25.12.2006 на суму 10605,00 грн., та № 422 від 20.10.2006 на суму 1000,00 грн., листами позивача про підтвердження отримання коштів в якості штрафних санкцій за понаднормовий простій автомобіля в сумах 3054,00 грн. та 6312,50 грн.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем по оплаті штрафу за понаднормовий простій автомобіля при виконанні митних формальностей за період з 15.09.2006 по 26.10.2006 згідно п. 4.1.2 Договору.

Посилання відповідача на відсутність його вини у понаднормовому простої з 12.09.2006 по 26.10.2006 судом не приймається зважаючи на таке. Ні постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 22.02.2007 по справі № А 338/9-06 ні постановою Київського обласного господарського суду від 08.02.2007 по справі № А417/9-06 не встановлено вини Північної регіональної митниці в затягуванні процедури митного оформлення на ВТО «Святошин», це питання не було предметом розгляду в даних справах. Інші належні докази такої вини митниці в матеріалах справи відсутні. Припис прокуратури міста Києва від 13.10.2006 № 04/4-255вих не приймається судом в якості належного доказу наявності вини Північної регіональної митниці, оскільки цей документ не є підставою звільнення від доказування в розумінні ст. 35 ГПК України. В разі прийняття судом рішення про визнання неправомірними дій митниці що призвели до затягування процедури митного оформлення за ВМД № 125000001/6/930688 від 13.09.2006 (транспортний засіб АА2922АХ/АА6840ХХ) в межах окремого провадження, відповідач буде мати право регресу до Північної регіональної митниці стосовно стягнення сплачених позивачу штрафних санкцій.

З урахуванням викладеного, позовна вимога про стягнення з відповідача штрафних санкцій за простій автомобіля з 12.09.2006 по 26.10.2006 є необґрунтованою, оскільки суперечить матеріалам справи та фактичним обставинам справи, а відповідачем належний до сплати штраф було перераховано позивачу.

Як встановлено постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 22.02.2007 по справі № А 338/9-06 та постановою Київського обласного господарського суду від 08.02.2007 по справі № А417/9-06 товар, що перевозився позивачем був доставлений на пункт пропуску «Краковець»Яворівської митниці 28.10.2006, де його було взято під митний контроль.

З урахуванням того, що договором-заявкою № 336 від 10.09.2006 пункт Краковець чітко визначений як погранперехід вантажу за Договором перевезення, суд приходить до висновку, що правовідносини між сторонами щодо простою автомобіля позивача з 28.10.2006 на погранпереході Краковець Яворівської митниці регулюються п. 3.6 Договору, згідно з яким у випадку такого простою автомобілю з вини Замовника більш ніж на 24 години, належним чином документально підтвердженого перевізником, експедитор із коштів, отриманих від Замовника, оплачує перевізнику суму штрафу за документально оформлений останнім простій, починаючи з другої доби після прибуття на погранперехід, еквівалентну оплаті понаднормового простою під завантажувально-розвантажувальними операціями і при виконання митних формальностей за кожну повну добу простою –згідно з п. 4.1.2 Договору.

Таким чином, пунктом 3.6 Договору визначено декілька умов, за яких можливе застосування штрафу за понаднормовий простій на погранпереході: по перше –такий простій має відбуватися по вині Замовника, по друге –простій має бути документально підтверджений та документально оформлений перевізником (позивачем), по третє –штраф сплачується за рахунок коштів, отриманих відповідачем від Замовника. Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, Замовником перевезення по Договору був ТОВ „Капрі - Експорт” (третя особа).

Матеріалами справи підтверджується, що після прибуття транспортного засобу позивача з вантажем на погранперехід Краківець 28.10.2006, Яворівською митницею був здійснений відбір проб і зразків товару із складенням відповідних актів та відмовлено в пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України. Між вказаними діями митниці і простоєм автомобіля позивача з 28.10.2006 існує безпосередній причинно – наслідковий зв’язок, оскільки автомобіль з вантажем не мав можливості здійснювати подальше перевезення саме через відмову у його пропуску через митний кордон.

Дії Яворівської митниці щодо відбору проб і зразків та складання відповідних актів, та щодо відмови в пропуску товарів і транспортних засобів, задекларованих в т.ч. і у ВМД № 125000001/6/930688 від 13.09.2006 (транспортний засіб АА2922АХ/АА6840ХХ) визнані неправомірними постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 22.02.2007 по справі № А 338/9-06, картки відмови в прийнятті ВМД скасовані, а Яворівські регіональну митницю зобов’язано вжити заходів по усуненню перешкод в перетинанні митного кордону України вантажами, в т.ч. задекларованим у ВМД № 125000001/6/930688 від 13.09.2006.

Крім того, постановою Київського обласного господарського суду від 08.02.2007 по справі № А417/9-06 визнано протиправними дії Північної регіональної митниці по анулюванню ВМД № 125000001/6/930688 від 13.09.2006 та скасоване розпорядження про таке анулювання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність вини Замовника у простої автомобіля позивача з 28.10.2008 на п/п Краківець, що є однією із умов застосування штрафу за такий простій згідно із п. 3.6 Договору.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази документального оформлення позивачем факту такого простою. У пункті 4.1.2 Договору зазначається про те, що на факт понаднормового простою повинен бути складений акт згідно додатку №4 до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні. Як свідчать матеріали справи, позивачем зазначений акт не складався.

Згідно із ст. 921 Цивільного кодексу України відправник за невикористання наданого транспортного засобу несе відповідальність, встановлену договором, якщо інше не встановлено транспортними кодексами (статутами).

У відповідності до частини другої ст. 921 Цивільного кодексу України перевізник і відправник вантажу звільняються від відповідальності, якщо ненадання транспортного засобу або невикористання наданого транспортного засобу сталося не з їхньої вини.

Враховуючи все викладене вище, відповідач не може нести відповідальність за невикористання (простій) транспортного засобу позивача з 28.10.2006, оскільки такий простій стався не з його вини та не з вини Замовника, як то передбачено п. 3.6 Договору. А тому вимоги позивача про стягнення штрафу за простій автомобіля за період з 28.10.2006 по 20.04.2006 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення матеріального збитку на суму 4163,55 грн., та моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. з урахуванням наступного:

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно ст. 16 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Позивачем не доведено, що збитки в сумі 4163,55 грн. завдані в результаті порушення відповідачем зобов’язання за договором, пов’язані з його неправомірними діями, а між порушенням відповідачем зобов’язання і завданими збитками існує причинно-наслідковий зв’язок.

У відповідності до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Позивачем не доведено фактів приниження його ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) відповідача.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги за первісним позовом є необґрунтованими та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вже зазначалося вище, в матеріалах справи містяться докази оплати позивачем по зустрічному позову відповідачу за цим позовом штрафних санкцій за понаднормовий простій за Договором на загальну суму 20971,50 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 485 від 25.12.2006 на суму 10605,00 грн., та № 422 від 20.10.2006 на суму 1000,00 грн., листами відповідача за зустрічним позовом про підтвердження отримання коштів в якості штрафних санкцій за понаднормовий простій автомобіля в сумах 3054,00 грн. та 6312,50 грн. за підписами його генерального директора та головного бухгалтера. Надані позивачем за зустрічним позовом розписки фізичних осіб про передачу коштів в сумі 9875 грн. та в сумі 8800 грн. не приймаються судом до уваги, оскільки в них не міститься посилання на підстави передачі цих коштів та не зазначено, що вони передаються саме в якості оплати штрафу за понаднормовий простій автомобіля по Договору.

Враховуючи те, що судом встановлено правомірність нарахування та сплати позивачем за зустрічним позовом 10605,00 грн. штрафу за понаднормовий простій автомобіля при виконання митних формальностей за період з 15.09.2006 по 26.10.2006, та безпідставність нарахування штрафу за період з 28.10.2006 по 20.04.2007, стягненню з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за цим позовом підлягає 10366,50 грн. зайво отриманих коштів.

Судові витрати позивача за зустрічним позовом у сумі 221,66 грн. (103,66 грн. державного мита пропорційно сумі задоволених вимог та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу) відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 33,49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсільгосптранс»до Приватного підприємства «Експедиція-2»відмовити повністю.

Зустрічний позов Приватного підприємства «Експедиція-2»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсільгосптранс»задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсільгосптранс»(ідентифікаційний код 23517603, адреса: 03151, м. Київ, вул. Михайла Мішина, 39) на користь Приватного підприємства «Експедиція-2»(ідентифікаційний код 32660522, адреса: 02091, м. Київ, Харківське шосе, 150/15, офіс 4, р/р 0113 в КРД Райффайзен банк Аваль м Києва, МФО 322904) 10366,50 грн. (десять тисяч триста шістдесят шість гривень 50 копійок). Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсільгосптранс»(ідентифікаційний код 23517603, адреса: 03151, м. Київ, вул. Михайла Мішина, 39) на користь Приватного підприємства «Експедиція-2»(ідентифікаційний код 32660522, адреса: 02091, м. Київ, Харківське шосе, 150/15, офіс 4, р/р 0113 в КРД Райффайзен банк Аваль м Києва, МФО 322904) судові витрати в розмірі 221,66 грн. (двісті двадцять одна гривна 66 копійок) . Видати наказ.

В іншій частині в зустрічному позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

С.М. Морозов