ПОСТАНОВА

"09"
червня 2008 р.

Справа
№ 14/79-1810

11 год. 30 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у
складі

при
секретарі судового засідання

Розглянув
справу

за
позовом  Приватного підприємеця ОСОБА_1 АДРЕСА_1

до
Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції вул. Білецька,
1, м.Тернопіль

про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

За
участю представників сторін:

Позивача: ОСОБА_2  довіреність
НОМЕР_1  від 08.05.08 р.;

Відповідача: Ковальська З.,  довіреність
№ 39/7/10-015  від 08.01.08р.,
Корченов І.П.,  довіреність   № 35577/7/10-015  від 09.06.08 р.

Суть
справи:

Приватний
підприємець ОСОБА_1 м.Тернопіль звернулася в господарський суд Тернопільської
області з позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

Обґрунтовуючи
заявлені вимоги представник позивача посилається  на безпідставність донарахування податковим
органом підприємцю податку з доходів фізичних осіб, вказуючи при цьому на
відсутність з боку платника податків порушень норм податкового законодавства,
що регулює спірні правовідносини.

У
запереченнях на позов та згідно з поясненнями повноважних представників,
відповідач позовні вимоги відхилив повністю, посилаючись на їхню
безпідставність, зазначивши при цьому, що оскаржуваний правовий акт
індивідуальної дії винесений контролюючим органом в межах повноважень та у
відповідності до чинного законодавства, з врахуванням фактичних обставин та
досліджених в процесі перевірки документів.

Учасникам
судового процесу роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки згідно  ст.ст. 49, 51, 130 Кодексу адміністративного
судочинства України.

У
відповідності до ст.41 КАС України проводилась технічна фіксація судового
процесу.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив
наступне:

За
результатами проведеної позапланової документальної перевірки дотримання вимог законодавства
про оподаткування приватного підприємця
ОСОБА_1 посадовими особами контролюючого органу 14.11.2007 року  складено акт за17-326/НОМЕР_1. Період
діяльності платника податків, що охоплений перевіркою з 01.01.2005 року по
31.12.2006 року.

За
наслідками дослідження документів позивача, податковим органом зроблені, поряд
з іншими, висновки про порушення підприємцем вимог Указу Президента України
"Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" від 03.07.1998р. №727/98 внаслідок чого йому
донараховано  податок  з доходів фізичних осіб.

Зважаючи
на наведені обставини, 23.11.2007р. контролюючим органом відповідно до
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами" та згідно пункту 17.1 статті 7 Закону України "Про податок з
доходів фізичних осіб" позивачу, визначено податкове зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб в розмірі:

згідно
з податковим повідомленням - рішенням № /0/78514 -60120,45 грн.;

згідно
з податковим повідомленням - рішенням № /0/78515 - 70931,71 коп.

Наведені  правові акти індивідуальної дії оспорені  платником податків у судовому порядку.

Оцінивши
зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Спрощена
система оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва,
які зареєстровані у встановленому законом порядку як суб'єкти господарської
діяльності, регулюється Указом Президента України "Про спрощену  систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва"
(далі -Указ).

Даним
нормативно-правовим актом встановлено, що фізичні особи, які здійснюють
підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, мають можливість
перейти на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності шляхом придбання
Свідоцтва про сплату єдиного податку, якщо на вид підприємницької діяльності, який
здійснює така  фізична особа, місцевою
радою встановлено ставку єдиного податку, при умові, що обсяг  виручки від реалізації продукції (товарів,
робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гри (стаття 1 Указу).

Як
вбачається із матеріалів перевірки (стор. 6 акту) позивач по справі з
01.10.2005 року обрала спрощену  систему
оподаткування, придбавши  у встановленому
порядку Свідоцтво про сплату єдиного
податку серії  за наступними
видами діяльності:

-
гуртово-роздрібна торгівля;

-
здача в оренду власного майна;

-
заготівля та реалізації с/г продукції;

-
надання консультативно   - маркетингових
послуг.

В
силу п.6 Указу суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є
платником  цілого ряду податків і зборів
(обов'язкових платежів), в тому числі і податку на доходи фізичних осіб (для
фізичних осіб - суб'єктів малого підприємництва).

З
наведеною правовою нормою кореспондуються і положення підпункту 4.3.25 п.4.3
статті 4 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" (далі
-Закон), яким визначено, що якщо особа обрала спеціальну (спрощену) систему
оподаткування відповідно до закону то дохід (прибуток), одержаний нею від
здійснення  підприємницької не
включається до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу.

В
свою чергу, пунктом 2 Указу передбачено, що доходи, отримані від здійснення
підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не включаються до
складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого
платника, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до
перерахунку загальних податкових зобов'язань.

Зазначені
норми поширюється на платника єдиного податку незалежно від отриманого обсягу
виручки від реалізації, оскільки відповідно до статті 2 Указу такий  суб'єкт
сплачує фіксований розмір ставки податку.

У
разі ж порушення вимог статті 1 Указу зокрема, і перевищення обсягу
виручки  від реалізації продукції (500
тис. грн.), платник єдиного податку - фізична особа згідно зі статтею 5 Указу, починаючи
із наступного звітного періоду (кварталу) повинен перейти  на загальну систему оподаткування, обліку та
звітності зі сплатою податку з доходів фізичних
осіб  за  правилами,
встановленими  4  розділом Декрету  Кабінету Міністрів України "Про
прибутковий податок з громадян".

При
цьому, платник податку повинен подати до податкового органу за місцем
проживання  податкову  декларацію за наслідками звітного кварталу, наступного
за тим, в якому виникло перевищення обсягу виручки.

За
таких обставин, отримавши у четвертому кварталі 2005 року виручку від  реалізації
сільськогосподарської продукції, надання консультативно-маркетингових
послуг та за здачу в оренду власного майна
у розмірі що перевищує 500 тис. грн., згідно до законодавства з питань
оподаткування, що перелічене вище, позивач був зобов'язаний з наступного
звітного періоду тобто 1 кварталу 2006 року самостійно  перейти на загальну систему оподаткування
обліку та звітності зі сплатою податку з доходів фізичних осіб за правилами,
встановленими статтею 14 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з
громадян", що ним і було зроблено (стор. 5 акту перевірки).

При
цьому слід зазначити, що жодним із законодавчих актів, що регламентує спірні
правовідносини не передбачено, застосування одночасно у одному і тому ж
звітному періоді двох систем оподаткування (спрощеної та загальної) чи перехід
платником податку на загальну систему оподаткування у тому ж звітному кварталі,
коли на його рахунки надійшла виручка, що перевищує встановлений законом
розмір.

Більше
того, щодо оподаткування податком з доходів фізичних осіб підпункт 9.12.1
п.9.12 статті 9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб"
містить  імперативну норму відповідно до
якої, оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею
товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності
без створення юридичної особи, здійснюється за правилами, встановленими
спеціальним законодавством з цих питань тобто, у даному випадку правилами,
які встановлені Указом.

Із
матеріалів перевірки слідує, що дохід у четвертому кварталі 2005 року приватний
підприємець отримав у межах своєї підприємницької діяльності, при цьому вид
вказаної діяльності відповідає тим, що ним обрані для оподаткування за
спрощеною системою (здача в оренду власного майна, заготівля та реалізації с/г
продукції,  надання консультативно  - маркетингових послуг).

Положення
ж п.п. 19.12.2 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб",
регулюють оподаткування доходів суб'єктів господарювання, які отримані ними
поза межами підприємницької діяльності, що у даному випадку місця не мало, а
відтак приписи даної правової норми контролюючим органом до спірних
правовідносин застосовано помилково.

З
викладеного  в сукупності суд констатує,
що оспорюване податкове повідомлення - рішення № /0/78514 є
протиправним, вимогам законодавства з питань оподаткування не відповідає, а
відтак підлягає скасуванню у судовому порядку.

Аналогічно,
зважаючи на наведені вище приписи закону підлягає скасуванню і податкове
повідомлення - рішення  №
/0/78515, відповідно до якого суб"єкта господарювання притягнуто
до відповідальності за ніби то порушення ним
п.8.11 ст.8  та п.п.19.2 ст19
Закону України " Про податок з доходів фізичних осіб" в частині не
утримання та неперерахування до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб по
закуплених ТМЦ в громадян у 4-му кв.2005 року.

Крім
того, суд вважає за необхідне зазначити, що вказуючи на відсутність у
приватного підприємця первинних документів на придбання ТМЦ, посадовою особою
контролюючого органу не враховано, що законодавство, яке регламентує спірні
правовідносини, звільняє суб'єктів малого підприємництва від обов'язку
вести  первинний бухгалтерський облік.

Для визначення результатів власної
підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених
господарських і фінансових операцій платник єдиного податку веде Книгу обліку
доходів і витрат згідно із додатком № 10 до Інструкції про прибутковий податок
з громадян, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції
України від 21.04.93 №12 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України
09.06.93 за № 64. При цьому обов'язковому заповненню підлягають лише графи
"період обліку", "витрати на виробництво продукції",
"сума виручки (доходу)", "чистий доход" (  наказ Державної податкової адміністрації
України  від 29 жовтня 1999 року №  599, що
зареєстрований  в Міністерстві
юстиції України 2 листопада 1999 р. за  №
752/4045).

Крім
того, у пункті 3.4 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства  що
затверджений наказом ДПА України  від 10
серпня 2005 року № 327, та зареєстровано у Мінюсті України  25 серпня 2005 р. за № 925/11205 міститься
норма про те, що не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих
даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених
доказів.

Натомість
твердження викладене в акті перевірки про те що позивачем ТМЦ придбавались у
фізичних осіб являється виключно припущенням, оскільки не підтверджується
жодним належним та допустимим доказом.

Більше
того, перевіряючим не враховано і те, що саме по собі придбання с/г продукції у
фізичної особи, не є підставою для утримання із неї відповідних сум податку.

Підпункт
4.3.36 пункту 4.3 статті 4 Закону України "Про податок з доходів фізичних
осіб" надає пільги платникам податку - власникам сільськогосподарської
продукції щодо доходів, одержаних ними від відчуження сільськогосподарської
продукції (включаючи продукцію первинної переробки), вирощеної (виробленої) на
земельних ділянках, наданих їм для ведення особистого селянського господарства.

Натомість
не з'ясувавши питання пов'язані із тим, чи являвся з точки зору законодавства з
питань оподаткування позивач по справі податковим агентом, не встановивши особи
- продавця, як і наявність обставин, що зазначені у  підпункті 4.3.36 пункту 4.3 статті 4 Закону
України "Про податок з доходів фізичних осіб", контролюючий орган
необгрунтовано констатував наявність порушення платником п.8.11 ст.8  та п.п.19.2 ст19 даного нормативно-правового
акта.

Крім
того, суд зважаючи на статтю 19 Конституції України констатує, що оспорювані
правові акти індивідуальної дії містять посилання на пункти та статті  законодавчих актів, які взагалі не
передбачають відповідальності за дії платника податків, які в акті перевірки за
відсутності на те законних підстав, кваліфіковані як порушення податкового
законодавства.

При
цьому, судом враховано і положення  статті
71 КАС України, згідно із якою  в
адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій  покладено на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову. Всупереч вказаної норми, належних та допустимих
доказів, які б підтверджували правомірність дій контролюючого органу у спірних
правовідносинах суду не представлено, факт невиконання позивачем вимог  закону зібраними у справі доказами не
підтверджується, а відтак позовні вимоги, як обґрунтовані та належним чином
доведені слід задовольнити в повному обсязі.

У
відповідності до ст. 94, 95, 97, 98 КАС України судові витрати по справі
підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України.

Враховуючи
викладене та керуючись ст.ст.  6, 7, 86,
89, 94 - 98, 156, 162, 163 КАС України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Скасувати податкові повідомлення -
рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції №
/0/78514 та № /0/78515 від 23.11.2007 р.

3.
Відшкодувати приватному  підприємцю  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 іден. номер НОМЕР_1)  з Державного бюджету України 3 (три) грн. 40
коп. сплаченого державного мита.
Виконавчий лист видати за заявою стягувача.

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про
апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в
повному обсязі 26.02.2007 року до адміністративного суду апеляційної інстанції,
а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя