ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.06.08 р.                     Справа № 10/36

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді - Приходько І. В.; при секретарі судового засідання – Ярош В. В.;за участю представники сторін: від позивача – Шепелява Л. О. – керівник; Курбак С. В. - довіреність; від відповідача – Літовченко Ю. Н.- керівник; Канаєв І. В.– довіреність;розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу за позовом Артемівського психоневрологічного інтернату с. Весела Долини Донецької області, до товариства з обмеженою відповідальністю „Райпостач” м. Артемівськ,про повернення майна на суму 14 964,40грн., - В С Т А Н О В И В : До господарського суду звернувся позивач - Артемівський психоневрологічний інтернат с. Весела Долини Донецької області, з позовом до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю „Райпостач” м. Артемівськ, про повернення майна: бензину АИ-92 в кількості 5 159 л та дизпалива в кількості 2 816 л на суму 14 964,40 грн.            В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на договір зберігання б/н від 12.04.1996р. (далі - Договір), довідку зустрічної перевірки Контрольно-ревізійного управління в Донецькій області від 02.07.2003р. (далі – Довідка), невиконання відповідачем умов договору. Відповідач у судових засіданнях та відзиві № 55 від 03.06.2008р. проти позову заперечував. Пояснив, що дійсно філією „Райагротехніка” та позивачем був укладений договір зберігання б/н від 12.04.1996 р. та було передано нафтопродукти на зберігання, але на даний час не можливо встановити місцезнаходження переданих нафтопродуктів, оскільки відбулась реорганізація „Райагротехніки” у ТОВ „Райпостач”, та закінчився строку зберігання первинної документації щодо об’єму відпущеної позивачу продукції. Також посилався на сплив строку позовної давності для звернення з позовом про повернення майна на суму 14 964,40грн. за Договором. Розглянув матеріали справи, додатково представлені документи, заслухав пояснення сторін, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та філією „Райагротехніки” був укладений договір зберігання б/н від 12.04.1996р., згідно з яким клієнт (позивач) передає, а хранитель приймає на відповідальне зберігання продукцію: бензин А-92 у кількості 6915 кг та дизпаливо у кількості 4193 кг. Відповідно до Договору (пункти 3.1-3.3) сторони передбачили, що після прийняття товару на зберігання, хранитель видає клієнту накладну відомість, видача товару клієнту здійснюється при пред’явленні останнім шляхових відомостей; за послуги по зберіганню клієнт виплачує хранителю 5% загальної кількості переданого на зберігання в на турі товару.

Строк дії договору сторони не передбачили.

Приймаючи рішення, суд враховує наступне. Згідно ч. 2 ст. 415 Цивільного кодексу УРСР, особа, що здала майно на схов, вправі в будь-який час зажадати його від охоронця, а охоронець зобов'язаний повернути майно на першу вимогу особи, що здала його на зберігання, незалежно від строку схову.

Аналогічні положення містить ст. 953 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є зокрема договори та інші правочини. В обґрунтування вимог позивач посилається на умови Договору та довідку зустрічної перевірки Контрольно-ревізійного управління в Донецькій області від 02.07.2003р.

Як вже встановлено судом, відповідно до Договору (пункти 3.1, 3.2) сторони передбачили, що після прийняття товару на зберігання, хранитель видає клієнту накладну відомість, а видача товару здійснюється при пред’явленні шляхових відомостей.

Позивач заявляючи позовні вимоги, посилався на ті обставини, що 5 % товару хранителю було передано за послуги зберігання (п.3.3.), частка товару ним була отримана від хранителя (3.2.), а решта залишилась у користуванні відповідача.

Відповідно до пояснень позивача, наданих до суду 05.06.2008 р., позивач здійснив перерахунок кількість товару з кілограмів в літри, що за винятком 5 % склало: бензин АИ-92 8758 л, дизпаливо 4 631 л.

З урахуванням виданого клієнту товару протягом 1997-2001 р.р. залишок мав бути бензину АИ 92 – 6 208 л, дизпалива 2 671 л.

На вимогу суду позивачем не було надано до суду накладні відомості у підтвердження передання товару на зберігання за Договором та кількості переданого товару, якщо він був переданий. Позивачем лише було надано відомості та шляхові листи за квітень-липень 1999р. та лютий 2001р., з яких не вбачається за яким саме договором відбулось перевезення та відвантаження товарів. Крім того, вказані первинні документи не підтверджують передання на зберігання товару у кількості, що заявлена в позові.

Також , суд звертає увагу на той факт, що сам позивач у поясненнях до суду за № 393 від 04.06.2008 р. , погоджується з тим фактом, що первинні документи, які стосують факту передачі товару та його кількості у його розпорядженні відсутні та списані за актом від 13.01.2001 р.

Крім того, в позовній заяві позивач просить зобов’язати відповідача повернути товар у кількості бензину АИ 92 – 5 159 л, дизпалива 2 816 л., вартість якого складає 14 964,40 грн.

В той же час у поясненнях до суду № 393 від 04.06.2008 р., позивач просить суд прийняти альтернативне рішення повернути товар бензин АИ 92 у кількості – 6 208 л, дизпалива 2 671 л., а у випадку відсутності товару зобов’язати відповідача повернути вартість товару у сумі 53 274 грн.

Крім того, з тексту Договору, на який посилається позивач у підтвердження своїх позовних вимог, вбачається, що вказана угода укладена між позивачем та філією „Райагротехніки”.

Позивач у поясненнях № 393 повідомив, що ТОВ “Райпостач” (відповідач по справі). створено за рішенням ВАТ „Райагропостач”, яке було філіалом “Райагротехніки”.

Проте, документів у підтвердження того, що відповідач по справі – ТОВ „Райпостач”, є правонаступником усіх прав та обов’язків саме філії „Райагротехніка”, позивач та відповідач до суду не надали.

Як убачається зі Статуту відповідача, затвердженого загальними зборами від 04.08.2006 р. протокол № 3, ТОВ “Рай постач” є правонаступником Відкритого акціонерного товариства “Райпостач” з усіма його правами та обов’язками.

Будь-яких інших документів, які б стосувались реорганізації ВАТ “Райпостач” або “Райагротехніки” до суду не надходило.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Інших доказів у підтвердження вимог про повернення майна: бензину АИ-92 в кількості 5159 л та дизпалива в кількості 2 816 л на суму 14 964,40грн., позивачем надано не було.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Позивач у відзиві № 55 від 03.06.2008р. проти позову заперечував, зокрема, з підстав спливу строку позовної давності для звернення з позовом про повернення майна: бензину А-92 в кількості 5 159 л та дизпалива в кількості 2 816 л на суму 14 964,40 грн. за Договором.

Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (у редакції 2003 р.) правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше , не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Положеннями статті 71 Цивільного кодексу України (у редакції 1963 р.) встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

З пояснень позивача № 393 від 04.06.2008р. та копії листа відповідача №28 від 24.04.1999р. вбачається, що відповідач зобов’язався повернути до 20.05.1999р. 5410кг дизельного палива та 3074кг бензину марки АІ-92. Претензією №367 від 10.08.2000р. позивач звернувся з вимогою перерахувати вартість неповернутого товару за Договором.

Отже, строк позовної давності зі зверненням до суду з вимогою про повернення майна: бензину А-92 в кількості 5159 л та дизпалива в кількості 2 816 л на суму 14 964,40грн. за Договором сплив у серпні 2003р., тобто до набрання чинності з 1 січня 2004 р. Цивільного кодексу України(у редакції 2003 р.)

Позивач звернувся з позовом до суду 11.04.2008 р. (вхідний штамп канцелярії), тобто після спливу строку позовної давності.

Позивачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності для захисту порушеного права. В обґрунтування посилався на призначення лише у 2000-2001рр. теперішніх керівника та головного бухгалтера, лист відповідача № 28 від 24.04.1999р., претензію №367 від 10.08.2000р. та обіцянки відповідача повернути передане йому на зберігання майно за Договором.

Частиною 1 ст. 261 Цивільного кодексу України (ст. 76 Цивільного кодексу УРСР) встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, якщо враховувати клопотання позивача, останній мав право звернутись до суду з позовом про повернення майна: бензину А-92 в кількості 5159 л та дизпалива в кількості 2816 л на суму 14 964,40грн. за Договором з серпня 2000р., а звернувся лише 11.04.2008 р., також після спливу строку позовної давності. З огляду на зазначене, суд не задовольняє клопотання позивача як необґрунтоване.

Згідно ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на зазначене, суд відмовляє позивачу у позові в повному обсязі.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача у порядку передбаченому ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі статей 11, 256, 257, 267, 953 Цивільного кодексу України, статей 71, 76, 415 Цивільного кодексу УРСР, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог Артемівського психоневрологічного інтернату с. Весела Долини Донецької області до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю „Райпостач” м. Артемівськ, про повернення майна: бензину АИ-92 в кількості 5159 л та дизпалива в кількості 2816 л на суму 14 964,40 грн.

У судовому засіданні за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення підсипано 09.06.2008 р.

Суддя

Пом. с.: Давидовська Т.В.

Надруковано 3 прим.:

1 прим. – позивачу; 1 прим. – відповідачу;

1 прим. – у справу.