ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"11" липня 2008 р. Справа № 104/9-02/19-03/12/14/15-08

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О. розглянувши справу

За позовом           товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство «Укрвермікуліт», Київська обл., м. Васильків

до           Інституту гідротехніки та меліорації УААН, м. Київ

про           стягнення 162052,60 грн.

за участю представників:

від позивача: Кладько Д.А. (директор);

від відповідача: Чеберяк М. А. (дов. № 47 від 19.12.2007 р.);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Київської області звернулося з позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Уквермікуліт»(далі - позивач) до Дослідно-виробничого підприємства Інституту гідротехніки та меліорації Української Академії аграрних наук (далі –Відповідач) про стягнення 67190 грн. 64 коп. збитків, 13849 грн. 16 коп. неустойки та 81012 грн. 80 коп. безпідставно отриманих коштів, всього 162052 (сто шістдесят дві тисячі п’ятдесят дві) грн. 60 коп.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що згідно з укладеним між позивачем та відповідачем договором підряду на будівельно –монтажні роботи № 4 від 08 жовтня 2001р. відповідач зобов’язався виконати для позивача реконструкцію і капітальний ремонт адміністративного будинку, а також допоміжні роботи. При реалізації цього договору відповідачем порушувались терміни виконання зазначеного договору та були неякісно виконані роботи, у зв`язку з чим позивачем нараховано неустойку в розмірі 13849,16 грн. Порушення відповідачем термінів виконання договору викликало неможливість виконання позивачем договору комісії, укладеного між позивачем та приватним підприємцем Вдовиченко М.В. 15 жовтня 2001 року, в результаті чого позивач поніс збитки, якими є сплата санкцій у вигляді штрафу в сумі 80 000,00 грн., та оплата вартості проведення експертизи в Київському науково-дослідному інституту судових експертиз МЮУ у сумі 1039,80 грн., які позивач просить суд стягнути в частині не покритою неустойкою, тобто у сумі 67190,64 грн. З посиланням на висновок КНІСЕ позивач зазначає, що вартість робіт завищено на суму 66092,40 грн., а тому на підставі ст. 469 ЦК України позивач просить повернути ці кошти як безпідставно отримані, крім того відповідач має повернути кошти в розмірі 14920,40 грн., перераховані в якості авансу, оскільки роботи на цю суму не проводилися.

Рішенням господарського суду Київської обл. від 16.04.2002 у справі № 104/9-02, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.05.2003 р., стягнуто з Дослідно-виробничого підприємства Інституту гідротехніки і меліорації на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Укрвермікуліт»14920,40 грн. основного боргу, 775,10 грн. неустойки, 156,95 грн. державного мита та 69,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в решті вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.10.2003 р. було частково задоволено касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Укрвермікуліт», рішення господарського суду Київської області від 16.04.2002 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.05.2003 р. в частині стягнення 14920,40 грн. зайво сплачених коштів, 775,10 грн. неустойки та відмови в позові в частині стягнення 10 000,00 грн. за ненадання проектно-кошторисної документації залишено без змін, в решті зазначені судові рішення скасовано і справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

На виконання вказівки Вищого господарського суду України ухвалою господарського суду Київської області від 23.12.2003 р. було призначено судову експертизу по справі, проведення якої доручено Київському науково - дослідному інституту судових експертиз, та в зв’язку з проведенням експертизи провадження у справі № 104/9-02/19-03 було зупинено до повернення матеріалів вказаної справи до господарського суду Київської області.

22.11.2004 р. при новому розгляді справи представником позивача були уточнені позовні вимоги (а.с. 203 т. 1). Позивач просив стягнути з відповідача завдані збитки в сумі 81039,80 грн., в тому числі 8000,00 грн сплачених штрафних санкцій за договором комісії, 1039,80 грн. витрат пов’язаних з проведенням експертного дослідження КНДІСЕ. Крім того позивач просив стягнути з відповідача суму безпідставно отриманих відповідачем коштів в розмірі 66826,80 грн, яка становить різницю між сумою сплачених позивачем грошових коштів на користь відповідача за проведення будівельних робіт і даними судової експертизи (138118,80 –71292,00 =66826,80 грн.). Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням господарського суду Київської обл. від 25.11.2004 р. у справі № 104/9-02/19-03 залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 04.02.2005 р. стягнуто з відповідача на користь позивача 80000,00 грн. збитків, понесених внаслідок сплати штрафних санкцій, 66826,80 грн. суми безпідставно отриманих коштів, 1094,40 грн. витрат, пов’язаних з проведенням судової будівельно-технічної експертизи, 1468,27 грн. державного мита, 118,00 грн. суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Згідно з Постановою Президії Української Академії Аграрних наук № 21 від 27.11.2003 року, наказу Української Академії Аграрних наук № 119 від 08.12.2003 р. та наказу Інституту гідротехніки та меліорації Української Академії аграрних наук №193 від 12.12.2003 р. «Про реорганізацію дослідно-виробничого підприємства Інституту гідротехніки та меліорації»Дослідно –виробниче підприємство Інституту гідротехніки та меліорації було ліквідовано. Його правонаступником став Інститут гідротехніки та меліорації Української Академії аграрних наук (надалі - Інститут).

Постановою Вищого господарського суду України від 07.09.2006 р. було частково задоволено касаційну скаргу Інституту гідротехніки та меліорації Української Академії аграрних наук, рішення господарського суду Київської обл. від 25.11.2004 р. та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 04.02.2005 р. скасовано і передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

21.12.2006 р. до суду надійшла заява (а. с. 177 т. 2) позивача в порядку ст. 22 ГПК України (остаточна редакція), в якій він просить суд стягнути з відповідача 80000,00 грн. збитків, які полягають у сплачених штрафних санкціях за договором комісії, 66826,80 грн. безпідставно отриманих відповідачем коштів, та судові витрати, а саме: 1094,40 грн. витрат пов’язаних з проведенням судової експертизи, 1468,27 грн. держмита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішенням господарського суду Київської обл. від 03 травня 2007 р., яке залишено в силі постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 03.09.2007 р. та постановою Вищого господарського суду України від 20 грудня 2007 р., позовні вимоги позивача задоволені повністю. Стягнуто з Інституту гідротехніки та меліорації Академії Аграрних наук на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Укрвермікуліт»- 80000,00 грн. збитків, 66826,80 грн. безпідставно отриманих коштів, 1094,40 грн. витрат пов’язаних з проведенням судово-будівельної експертизи, 1463,58 грн. державного мита.

Постановою Верховного Суду України від 11 березня 2008 року скасовано рішення господарського суду Київської обл. від 03 травня 2007 року, постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 03.09.2007 р. та постанову Вищого господарського суду від 20.12.2007 року, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Справу № 104/9-02/19-03/12/14 передано на розгляд судді Рябцевій О.О.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12 травня 2008 р. справу №104/9-02/19-03/12/14 прийнято до провадження суддею Рябцевою О.О., справі присвоєно номер №104/9-02/19-03/12/14/15-08 та призначено до розгляду на 03 червня 2008 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.06.08 р. в зв’язку з клопотанням позивача розгляд справи було відкладено на 27.06.08р. 27.06.08 року в судовому засіданні оголошувалась перерва до 11.07.2008 року.

Під час нового розгляду справи позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечував посилаючись на те, що порушення строків виконання робіт відбулося не з його вини, оскільки позивач своєчасно не погодив наданий йому кошторис, що не дало можливості закінчити передбачені договором роботи. Висновки експертизи не можуть бути підставою для перегляду вартості робіт, оскільки вони ґрунтуються на нормативних актах, які носять обов’язковий характер тільки для робіт, які здійснюються за бюджетні кошти. Згідно ж договору вартість робіт передбачалось установити протоколом. При цьому, посилання на вказані в висновку експертизи нормативні акти, при погодженні договірної ціни не було.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

08.10.2001 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Укрвермікуліт»та Дослідно-виробничим підприємством Інституту гідротехніки та меліорації Української Академії аграрних наук було укладено договір № 4 на проведення реконструкції і капітальний ремонт адміністративного будинку, а також допоміжних робіт (надалі договір). Відповідно до умов даного договору ТОВ «НВО «Укрвермікуліт»доручає, а Дослідно-виробниче підприємство бере на себе зобов’язання провести своїми силами реконструкцію та капітальний ремонт адміністративної будівлі ТОВ «НВП «Укрвермікуліт», а останній зобов’язаний оплатити виконані за договором роботи.

Відповідно до п.3.1 Договору вартість робіт встановлено у вигляді динамічної договірної ціни шляхом підписання Протоколу договірної ціни відповідно до кошторисної документації, яка складає 200 000,00 грн.

П. 4.1. Договору строк виконання робіт встановлено з 08.10.2001р. по 31.12.2001р. В межах строку відповідачем було виконано робіт на суму 40119,60 грн. в жовтні 2001 року та на суму 97999,20 грн. в листопаді 2001 року, що підтверджується підписаними актами приймання виконаних робіт. Отже, всього відповідачем було виконано робіт на суму 138 118,80 грн. В подальшому згідно з листом відповідача від 12.12.2001р. виконання робіт було зупинено за погодженням сторін (а. с.26 т.2) в зв’язку з затримкою позивачем погодження проектно-кошторисної документації та надання її відповідачу для проведення робіт згідно зі ст. 353 ЦК УРСР.

Скеровуючи справу на новий розгляд, Верховний Суд України у постанові від 11.03.2008 р. зазначив, що факт відсутності вини відповідача у порушені строку виконання зобов`язання встановлений рішенням суду, що набрало законної сили, усував можливість стягнення 80000 грн. відшкодування збитків, оскільки відповідач об`єктивно не міг виконати роботи через відсутність проектно-кошторисної документації; крім того, стягуючи 66826,80 грн. безпідставно отриманих коштів, суди не врахували договірної природи відносин сторін щодо оплати вартості будівельних робіт. Спір щодо встановлення дійсної вартості виконаних робіт підлягав вирішенню на підставі законодавства, що регулює відносини підряду, відповідних положень договору від 08.10.2001 р. та з дотриманням правил доказування, встановлених процесуальним законом; судами помилково та необґрунтовано застосовано положення ст. 469 ЦК УРСР, яка регулювала позадоговірні зобов`язання.

З приводу вищезазначеного судом встановлено наступне.

Враховуючи те, що позивач не виконав встановленого законом зобов’язання і не надав відповідачу проектно-кошторисну документацію, рішенням господарського суду Київської обл. від 16 квітня 2002 р., яке частково залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.05.2003 р. та постановою Вищого господарського суду України від 22 жовтня 2003 р. визнано факт відсутності вини відповідача у порушенні строку виконання договору (в цій частині рішення від 16.04.2002 р. залишено без змін).

Згідно з п. 2 ст. 203 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на час виникнення та існування спірних правовідносин, в разі невиконання або неналежного виконання зобов’язання боржником він зобов’язаний відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Під збитками розуміються витрати, зроблені кредитором, втрата або пошкодження його майна, а також не одержані кредитором доходи, які він одержав би, якби зобов’язання було виконано боржником.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 2) шкідливого результату такої поведінки (збитки); 3) причинного зв'язку між збитками та протиправною поведінкою; 4) вини.

Відповідно до ч. 2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Отже, оскільки факт відсутності вини відповідача у спричиненні збитків позивачу від порушення строків виконання договору встановлено попереднім рішенням суду у даній справі яке, в цій частині набрало законної сили, підстави для стягнення збитків в сумі 80 000,00 грн. відсутні, про що зазначено в постанові Верховного Суду України від 11.03.2008 р.

Посилання позивача на лист за № 28 від 12.12.2001р (а.с. 26 т.2) як на підставу вини відповідача в ненаданні проектно-кошторисної документації судом не приймається, оскільки згідно з змістом листа, погодженого директором позивача, затримка погодження кошторису відбулася з вини позивача.

Отже, позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Суд не знаходить підстав і для стягнення 66826,80 грн. безпідставно отриманих коштів з огляду на наступне.

Договором № 4 від 08 жовтня 2001 р. ціна за договором передбачалась в вигляді договірної ціни шляхом підписання Протоколу погодженої договірної ціни в відповідності з кошторисною документацією. Як видно з листа від 12.12.2001 р. (а..с.26 т.2) підписання Протоколу договірної ціни не відбулося з вини позивача. Отже, підписуючи акти прийомки роботи з зазначеною вартістю цієї роботи, при відсутності Протоколу погодження ціни, Замовник (позивач) давав згоду на вказану в актах вартість роботи, що приймалася.

Посилання позивача на висновки судової будівельно-технічної експертизи № 2133 від 26.10.2004 р. (а. с. 182-190 т. 1), надані Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз не можуть бути прийняті за основу при визначенні правомірності вимог позивача.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта для господарського суду не є обов’язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу. Відхилення господарським судом висновку судового експерта повинно бути мотивованим у рішенні.

Ухвалою господарського суду Київської обл. від 23.12.2003 р. (а.с. 168,т.1) було призначено проведення у справі судової будівельно-тенічної експертизи.

На висновки експерта було поставлено наступні питання:

-Вказати об’єм виконаних підрядних робіт щодо реконструкції і капремонту об’єкту.

-Надати роз’яснення щодо норм витрат трудових і матеріальних ресурсів при реконструкції зазначеного об’єкту.

-Здійснити обґрунтування цін і тарифів за Договором № 4 від 08.10.2001р.

На клопотання експерта про роз’яснення значення питання «об’єм виконаних підрядних робіт» господарський суд Київської області ухвалою від 26.05.2004 р. надав роз’яснення, що під об’ємом виконаних підрядних робіт розуміється «визначення будівельних обсягів та вартості виконаних підрядних робіт зазначеного об’єкту».

Повторне клопотання експерта «надати проектно-кошторисну документацію на реконструкцію та капремонт адміністративної будівлі виробничої бази НВП «Укрвермікуліт»не було задоволено, оскільки вищевказаної погодженої проектно-кошторисної документації не існує.

Отже експерт проводив дослідження без проектно-кошторисної документації тільки на підставі договору № 4 від 08 жовтня 2001 року та підписаних актів виконаних робіт.

В своїх висновках експерт посилається на те, що при проведенні дослідження використовувались чинні будівельно-нормативні документи і довідкова література:

1.ДБН Д.1.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва»Київ-2000.

2.ДБН Д. 2.2.-99. «Ресурсні елементи кошторисної норми на будівельні роботи»

3.ДБН Д.1.1.-2-99 «Вказівки щодо застосування ресурсних елементів кошторисних норм на будівельні роботи»

4.ДБН А 2.2-3-97 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва»

5.ДБН А.3.1-2-93 «Порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт»

6.КДП 204/12 Україна 193-91 «Положення про систему технічного обслуговування, ремонту та реконструкції жилих будівель в містах і селищах України»

Як видно з наведеного переліку нормативних документів, при оцінці вартості робіт, що проводяться не за бюджетні кошти, жодний з перелічених документів не носить обов’язкового характеру при вирішенні питання визначення вартості виконаних робіт після їх виконання та прийомки.

Так, зокрема ДБН Д.1.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва»передбачає, що ці будівельні норми встановлюють основні правила визначення вартості нового будівництва і носять обов’язковий характер при залученні бюджетних коштів або коштів підприємств, установ і організацій державної власності із залученням бюджетних коштів. По будовах, будівництво яких здійснюється за рахунок інших джерел фінансування, ці норми носять рекомендаційний характер, і їх застосування обумовлюється контрактом.

Те ж стосується і перелічених в висновку інших нормативних актів.

Отже, вказані нормативні акти не могли бути прийняті за основу при визначенні вартості уже прийнятих по актах робіт, що виконувалися не за бюджетні кошти.

В постанові від 11 березня 2008 року Верховного Суду України зазначено, що оскільки відносини сторін по даному договору мають договірну природу, спір щодо вартості виконаних робіт підлягає вирішенню на підставі відповідних положень договору та з дотриманням правил доказування, встановлених процесуальним законом.

При підписанні договору № 4 від 08.10.2001р. сторони не вказали на те, що при погодженні Протоколу договірної вартості робіт будуть взяті за основу вищевказані в висновку експертизи нормативні акти, отже їх застосування не було обумовлено договором.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання.

В результаті своїх досліджень експерт прийшов до наступних висновків:

По першому питанню «Вказати об’єм виконаних підрядних робіт щодо реконструкції і капремонту об’єкту»експерт дав висновок: «Вартість будівельних робіт по реконструкції будівлі згідно актів виконаних робіт за жовтень та листопад 2001 р. в цінах діючих на жовтень - листопад 2001 р. складає 71292,00 грн.».

Отже, експертом не встановлено завищення об’єму робіт проти об’єму, вказаного в актах. Експертом лише здійснено перерахування вартості робіт та матеріалів згідно з актами по цінах, вказаних в нормативних документах, які є обов’язковими тільки для робіт, що проводяться за рахунок державних коштів, а оскільки відносини сторін носять договірний характер і ні договором, ні законом не передбачено при погодженні вартості робіт керуватися вказаними нормативними актами, вказана в висновку експерта вартість робіт не може бути прийнята як така, що випливає з умов договору.

По другому питанню «Надати роз’яснення щодо норм витрат трудових і матеріальних ресурсів при реконструкції зазначеного об’єкту»експерт дійшов висновку: трудові та матеріальні ресурси, що зазначені в актах виконаних робіт на реконструкцію адміністративної будівлі за жовтень-листопад 2001 р. не відповідають визначеним на підставі вимог будівельних норм і правил ДБН Д1.1-1-2000 «Правил визначення вартості будівництва, ДБН Д.1.1.-2-99 «Вказівки щодо застосування ресурсних елементних кошторисних норм на будівельні роботи»

Проте, як вже зазначалося, посилання на нормативні акти, що носять рекомендаційний характер і застосування яких обумовлюється контрактом, чого сторонами у справі зроблено не було, не дає підстав покласти в основу рішення висновки експерта з цих питань.

Щодо третього питання, поставленного на дослідження експертизи: «здійснити обгрунтування цін і тарифів за Договором № 4 від 08.10.2001р.»експерт обгрунтовано послався на те, що обгрунтування цін і тарифів відносится до компетенції сторін по договору. А крім того, в самому договорі ціни і тарифи відсутні, а необхідної проектно-кошторисної документації сторони не погодили.

Відповідно до ч.1. ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності керуючись законом.

Враховуючи наведене, суд не вважає за можливе прийняти як доказ безпідставно отриманих коштів відповідачем висновки вказаної експертизи.

Таким чином, незважаючи на неузгодженість проектно-кошторисної документації до початку робіт, проте, враховуючи, що фактичні обставини справи та дії сторін, зокрема підписання актів приймання виконаних підрядних робіт та авансування цих робіт свідчать про схвалення сторонами договору підряду № 4 від 08.10.2001 р., а тому оскільки згідно з п. 3.1 договору вартість підрядних робіт є динамічною, а фактичну вартість робіт зафіксовано сторонами в актах приймання виконаних робіт, підписаних сторонами без будь-яких зауважень, то позовні вимоги про стягнення 66826,80 грн. безпідставно отриманих коштів, які є різницею між сумою, на яку сторонами підписано акти приймання виконаних робіт, та сумою визначеною висновком експерту, який відхилений судом, як вартість виконаних робіт, є необґрунтованими, матеріалами справи не підтвердженими та такими, що задоволенню не підлягають.

Державне мито, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та на проведення судової експертизи відповідно до ст.49 ГПК України покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 33, 42, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя                                                   Рябцева О.О.

Рішення підписане 05.08.2008 р.