ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.01.08р.

Справа
№ 33/439-07

За
позовом  Приватного підприємства "Торгівельний
дім "Лікойл-Україна", м. Новомосковськ

до
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, м. Нікополь

про стягнення 10 896 грн. 35 коп.

Суддя  Рудовська І.А.

Представники:

Від позивача: Суховильський В.Г., довіреність
б/н від 13.04.2007 року Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність б/н від
02.08.2007 року

СУТЬ СПОРУ:

Позивач -приватне підприємство
"Торгівельний дім "Лікойл -Україна", звернувся до господарського
суду Дніпропетровської області з позовною заявою до суб"єкта  підприємницької діяльності ОСОБА_1 про
стягнення основної заборгованості у розмірі -7 187, 58 грн. ,  пені - 1 150, 00 грн., 3% річних за час
прострочення оплати товару -215 грн.63 коп., інфляційних -258 грн. 75 коп..,
збитків-2084 грн. 39 грн.  і витрати по
справі.

Позивач
підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі і просив їх задовольнити.

Позовні
вимоги обґрунтовуються тим, що  між
сторонами було укладено договір поставки № 10 від 29.12.2006 р.  на виконання якого  відповідачу було передано товар на загальну
суму 31 490, 40 грн.   на умовах
самовивозу  ,    шляхом заправки відповідачем  автотранспортних засобів , належних
відповідачу на праві власності , але відповідач
розрахувався з позивачем частково, у зв"язку з чим у відповідача
існує заборгованість по оплаті отриманого товару.

Відповідач
в судовому засіданні і в запереченні на позов проти позову заперечує ,   просить суд відмовити, посилається на  те, що
отримання ним товару і оплата
товару була здійснена за усною домовленістю сторін  , а не за умовами договору № 10  від
29.12.006 р. , офіційну заявку на товар не здійснював, накладні  по передачі від позивача   товару і рахунок по оплаті не отримував.

В судовому засіданні  21.01.2008 р. за згодою представників сторін
була оголошена вступна та резолютивна частини рішення відповідно до ст.. 85
Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши
наявні матеріали справи, дослідивши і оцінивши надані докази, заслухавши
представників сторін, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2006
р. між ПП "Торгівельний дім "Лікойл -Україна"
(постачальник) та СПД ОСОБА_1 (покупець)
було укладено договір поставки № 10. За умовами якого постачальник   ( далі - позивач) зобов'язався продати
нафтопродукти : Бензин А-76, Бензин А-95, Дизельне топливо (товар) , а покупець
(далі - відповідач) прийняти і оплатити товар
на умовах Договору.

Відповідно
до п. 4 1. договору покупець зобов"язується здійснити оплату товару
відповідно  виставленого рахунку, який є
діючим у термін 5 -ти календарних днів.

Відповідно
до п. 4.2 договору   після завершення
відвантаження  покупець зобов"язаний
прийняти товар відповідно до накладних , які виставлені постачальником і
здійснити кінцевий розрахунок за фактично відгружений товар з відстрочкою
платежу але  не пізніше 5- ти банківських
днів.

Відповідно
до умов Договору покупець зобов"язаний відвантажити  узгоджену
партію товару  та передати на неї
всі права на умовах самовивозу , а покупець зобов"язався  надати офіційну заяву з визначенням  виду товару , її кількості і умов
відвантаження (п. п.5.1., 5.2 Договору ).

Згідно
зі ст. 509 ЦК України (ст. 173 ГК України) зобов'язанням є  правовідношення,  в
якому  одна  сторона (боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати  майно,
виконати  роботу,  надати послугу,  сплатити
гроші  тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України (ст. 174 ГК
України) цивільні права та обов'язки
виникають  із  дій
осіб,  що передбачені актами
цивільного законодавства,  а також із дій
осіб, що  не  передбачені
цими  актами,  але
за  аналогією  породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами   виникнення   цивільних
прав  та  обов'язків, зокрема, є: договори та інші
правочини; створення  літературних,  художніх
творів,  винаходів  та інших результатів інтелектуальної, творчої
діяльності; завдання  майнової
(матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно
до ст.. 530 Цивільного кодекс України якщо у зобов"язанні встановлений строк
(термін) його виконання , то воно
підлягає виконання у цей строк ( термін) Зобов'язання, строк ( термін)
виконання якого визначається вказівкою на подію , яка     неменуче має настати , підлягає виконанню
з настанням цієї події.

Позивачем у судових  засіданнях на підставі ст.. 33 Господарського
процесуального кодексу України документально не було доведено  ті обставини на які він, посилався  в позовній заяві як на підставу своїх
позовних вимог, а саме не надано доказів,
що відповідач отримав  товар від
позивача  за договором № 10 від
29.12.2006 р. на загальну суму  31 490
грн. 40 коп.  , відсутні докази , які
підтверджували  офіційну заявку
відповідача  для отримання товару
самовивозом  по вищезазначеному договору,
не надано  суду рахунок , який  повинен бути виставлений відповідачу для
оплати, накладні які  підтверджували
передачу товару за договором.  Відповідно
до ч.2 ст.34 ГПК України, обставини справи, які
відповідно  до  законодавства
повинні бути  підтверджені  певними
засобами  доказування,   не
можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно
зі ст.193 ГК України суб'єкти господарювання
та  інші  учасники
господарських відносин
повинні  виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів, договору, а за
відсутності   конкретних вимог щодо
виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Позивач
у позові просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту
на майно відповідача в межах суми 11 122 грн.

Господарський суд відмовляє в
задоволенні даного клопотання, оскільки позивачем не подано достатніх
обґрунтувань щодо того, що невжиття цих заходів може утруднити виконання
рішення суду.

На
підставі вищевикладеного, господарський суд вважає необхідним відмовити в
позові повністю.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові
витрати слід покласти на позивача.

Керуючись
ст.. 47 , 33, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В
позові відмовити .

Судові
витрати покладаються на позивача.

Рішення
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку  з дня його прийняття.

Суддя

І.А. Рудовська

Рішення
підписано 24.03.2008р.