ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.08 Справа № 20/215/08

Суддя Гандюкова Л.П.

м. Запоріжжя

За позовом Концерну “Міські теплові мережі”, в особі Філії Концерну “Міські теплові мережі” Хортицького району, м.Запоріжжя

до Житлово-будівельного кооперативу 272 “Титан-14”, м.Запоріжжя

про стягнення суми 29105,19 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача – Ковальська Я.М. (довіреність № 8/27-19 від 02.01.2008р.);

Від відповідача - Булавінов М.М. (голова правління)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача на користь позивача суми 29105,19 грн. основного боргу за договором №132 від 07.08.2002р.

Ухвалою господарського суду від 18.03.2008р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 20/215/08, судове засідання призначено на 16.04.2008р. За згодою представників сторін 16.04.2008р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві, однак надав заяву, в якій просить стягнути суму 14880,97грн. боргу, припинити провадження по справі в частині стягнення суми 14224,22 грн., у зв’язку з відсутністю предмета спору, а саме: сплату суми 13000грн. платіжними дорученнями №46 від 24.03.2008р., платіжним дорученням №48 від 14.04.2008р. та проведення у березні взаємозаліку по відшкодуванню витрат на збір абонентської плати та розрахунково-касовому обслуговуванню згідно з актом №5 від 12.02.2008р. на суму 1224,22грн. Заява прийнята судом до розгляду в порядку ст.22 ГПК України. На підставі договору, ст.ст.526, 527, 530, ч.1 ст.626, ст.629, ч.1 ст.903 ЦК України, ст.ст. 173, 193, 198, 199 ГК України позивач просить позов задовольнити, стягнути 14880,97грн. –основного боргу.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, вважає, що договір №132 від 07.08.2002р. не був приведений у відповідність з чинним законом “Про житлово-комунальні послуги” і на момент подання позову втратив чинність. ЖБК не може бути відповідачем по цій справі, так як він не споживав, не споживає і не має наміру в подальшому споживати тепло та гарячу воду. Відповідачами повинні бути мешканці квартир. ЖБК не має правових засад вимагати від мешканців будинку сплати за спожиту ними теплову енергію, важелів впливу на неплатників також не має. Заборгованість мешканців складає суму 25 657,37грн. Просить припинити провадження у справі, залучити належних відповідачів - мешканців квартир (всього 19 осіб)..

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

07.08.2002р. між Концерном “Міські теплові мережі” (енергопостачальна організація, позивач) та Житлово-будівельного кооперативу 272 “Титан-14”, (відповідач, споживач) був укладений договір №132 про постачання теплової енергії в гарячій воді, відповідно до якого позивач зобов’язався постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах (п.1.2), споживач –взяв зобов’язання щомісяця приймати та сплачувати за поставлену енергію, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Концерну “Міські теплові мережі” згідно з п.3.2 Договору. Згідно з п. 5.2. розрахунок вартості теплової енергії становить орієнтовано 76028 грн. на рік.

Відповідно до п.3.2. зазначеного договору споживач здійснює оплату платіжних документів, пред’явлених Теплопостачальною організацією, в триденний строк після дати, вказаної в платіжних документах.

Відповідно до умов договору він набуває чинності після підписання його обома сторонами та діє по 07. 08.2003р. Договір вважається пролонгований на кожний наступний рік, окрім досягнення взаємної згоди сторін про його розірвання.

Проаналізувавши норми законодавства, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Аналогічні приписи щодо застосування Господарського кодексу України встановлені п.4 Прикінцевих положень цього Кодексу.

Правовідносини сторін виникли у 2002р. і продовжуються до цього часу, тому суд застосовує норми ЦК України та ГК України, які набрали чинності з 01.01.2004р.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов’язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобов’язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.ст.11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов’язків (зобов’язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Як слідує із матеріалів справи, позивач виконав свої зобов’язання за договором та постачав теплову енергію, виставив рахунки відповідачу за серпень, листопад 2007р. на суму 31230,47грн. Відповідач зобов’язання щодо оплати виконав лише частково, сплатив суму 2125,28грн., внаслідок чого заборгованість станом на 01.03.2008р. становила суму 29105,19грн.

Однак, після звернення позивача до суду 24.03.2008р. та 14.03.2008р. платіжними дорученнями №№4_6 30027/3;48 відповідач перерахував суму 13000 грн. та відповідно до протоколу №5 про залік взаємних вимог відбувся залік на суму 1224,22грн., що підтверджується платіжними дорученнями, протоколом, актом виконаних робіт, у зв’язку з цим провадження в частині стягнення 14224,22грн. основного боргу підлягає припиненню на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України за відсутністю предмету спору. Вимоги про стягнення суми 14880,97 грн. основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, суд не бере до уваги заперечення відповідача та відхиляє клопотання про залучення в якості відповідачів фізичних осіб –мешканців квартир. При цьому суд також бере до уваги, що відповідно до ст. 32 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” від 24.06.2004р. плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати розраховується виходячи з розміру затверджених цін / тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Підстави припинення зобов’язання сторін за договором встановлені главою 50 ЦК України. Зокрема, відповідно до ст.598 цього Кодексу зобов’язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Доказів припинення зобов’язання щодо оплати на підставі договору відповідач не надав.

Судові витрати згідно з ст. 49 ГПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в повному обсязі, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій, частина суми боргу сплачена після звернення позивача до суду.

Керуючись ст. ст.49, 82 –85, п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу 272 “Титан-14” (69123, м.Запоріжжя, бул.Будівельників, б.6, кв.194 р/р 9001 у ЗФ Укрінбанку МФО 313184, ) на користь Концерну “Міські теплові мережі” (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, п/р 0001 в АКБ “Індустріалбанк” м.Запоріжжя, МФО 313849, ) суму 14880 грн.97 коп. основного боргу, суму 291,05 грн. витрат на державне мито, суму 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У частині стягнення суми 14 224грн. 22 коп. провадження припинити за відсутністю предмету спору.

Суддя Л.П.Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення підписано у повному обсязі 17.06.2008р.