СУД
Ухвала

Іменем України

06
травня 2008 року

Справа
№ 20-4/337

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді
Волкова К.В.,

суддів
Щепанської О.А.,

Черткової І.В.,

секретар
судового засідання                                        Рєвєнко М.Ю.

за участю
представників сторін:

позивача:
Ліннік Олексій
Вікторович, довіреність №  98/10-0   від 14.01.06;

відповідача: не з'явився;

розглянувши
апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя на
постанову господарського суду міста Севастополя (суддя  Остапова К.А.) від 05.02.2008 року у справі №
20-4/337

за
позовом           Державної податкової інспекції у Нахімовському
районі міста Севастополя (вул. Гер. Севастополя, 74,Севастополь,99000)

до           фізичної особи -
підприємця  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про
стягнення заборгованості в розмірі 799,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Нахімовському районі міста Севастополя звернулась до господарського суду міста
Севастополя з позовом  про стягнення з
фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1 в
розмірі 799,50 грн.

Постановою господарського
суду міста Севастополя (суддя Остапова К.А.) від 05.02.2008 року у справі
№20-4/337 позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 заборгованість перед бюджетом по штрафним санкціям в сумі 400,75 грн. У
частині відмови у задоволенні позовних вимог постанова суду мотивована тим, що
позивачем був пропущений строк, встановлений статтею 250 Господарського кодексу
України для звернення з позовом про стягнення заборгованості за штрафними
санкціями, застосованими рішенням №/0 від 16.03.2006 в сумі 398,75
грн.

Не погодившись з постановою
господарського суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у
Нахімовському районі міста Севастополя звернулась до Севастопольського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить
постанову суду скасувати, позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга
мотивована тим, що статтею 250 Господарського кодексу України встановлений
строк для застосування адміністративно-господарських санкцій, а не для
звернення до суду про стягнення сум зазначених санкцій.

У судовому засіданні
06.05.2008 року представник податкової інспекції підтримав вимоги апеляційної
скарги, відповідач у судове не з'явився, про час та місце слухання справи
повідомлений належним чином.

Судова колегія вважає
можливим розглянути спір за відсутністю відповідача, оскільки матеріалів справи
достатньо для розгляду спору по суті, а згідно частини 4 статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або
інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату,
час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Переглянувши постанову суду першої
інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства
України, судова колегія встановила наступне.

Суб'єкт
підприємницької діяльностіОСОБА_1 зареєстрована Нахімовською районною державною
адміністрацією міста Севастополя 03.06.1997 року та перебуває на податковому
обліку у Державній податковій інспекції в Нахімовському районі міста
Севастополя.

09.03.2006
року співробітниками позивача була проведена перевірка щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового
розрахунку із споживачами у павільйоні відповідача, розташованого за адресою:
проспект Генерала Острякова, 94, місто Севастополь. За результатами перевірки
було складено Акт перевірки №27030058/2330 від 09.03.2006 року.

В
ході перевірки встановлено порушення відповідачем пунктів 1, 2, 13 частини
першої статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

На
підставі акту перевірки податковою інспекцією згідно статті 17 Закону України
„Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі.
громадського харчування та послуг" за порушення вимог цього Закону було
прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 16.03.2006
року №/0 на загальну суму 398,75 грн.

Вивчивши матеріали справи,
вислухавши представника податкової інспекції, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального
та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи,
судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови суду
першої інстанції у зв'язку з наступним.

Як вбачається з матеріалів
справи податковий орган звернувся до суду з позовом в порядку, встановленому
нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог частини
2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Судовою
колегією встановлено, що порушення відповідачем Закону України "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", в результаті якого до відповідача були застосовані
штрафні санкцій в розмірі 398,75 грн., було виявлено 09.03.2006 року (дата
складання акту перевірки). Рішення про застосування штрафних санкцій
№/0 прийнято позивачем 16.03.2006 року, а позов про стягнення з
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 фінансових санкцій в частини 398,75
грн. був поданий 03.09.2007 року, тобто за межами строку, встановленого статтею
99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновком суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку
для звернення до суду з адміністративним позовом.

Неправильне застосування
норми законодавства судом першої інстанції не може бути підставою для
скасування постанови суду, оскільки відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202
Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування
постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є
порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або питання.

Проте, справу було вирішено
судом першої інстанції по суті правильно, тому постанова суду скасуванню не
підлягає.

Враховуючи викладене,
судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Державної
податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя.

Керуючись статтею 195,
пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205,
статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя
залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду
міста Севастополя від 05.02.2008 року у справі № 20-4/337 залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено
протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
К.В. Волков

Судді
О.А. Щепанська

І.В.
Черткова