ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

22.04.08
Справа  № 10/240

Львівський
апеляційний господарський суд,  в складі
колегії:

головуючого-судді:                  Бойко С.М.,

суддів:                                         Бонк Т.Б.,

Марко Р.І.,

при
секретарі   Чаплик І.,

з
участю представників:

від
скаржника (відповідача) -  не з”явився,

позивача -
з”явився,

розглянув
апеляційну скаргу
товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна-Стиль», м.Львів

на рішення    господарського  суду Львівської області від 18.12.2007 року,
суддя Довга О.І.,   у справі    № 10/240

за
позовом: приватного
підприємця ОСОБА_1, м.Івано-Франківськ

до
відповідача товариства
з обмеженою відповідальністю «Фортуна-Стиль», м.Львів

про
розірвання договору
та стягнення 333657,96 грн.,

в с т а н о в и в :

рішенням
господарського  суду Львівської області
від 18.12.2007 року задоволено позов приватного підприємця ОСОБА_1. про
стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна-Стиль»333657,96
грн. заборгованості, що становить різницю між сплаченим  відповідачу авансом та вартістю фактично виконаних
робіт згідно договору  № 02/02 від  19.09.2006 року в розмірі 12803,00 грн. та
320854,96 грн. пені за весь час прострочки
виконання робіт згідно етапів № 1 та 3 вказаного договору.

Рішення
суду мотивоване тим, що матеріалами справи підтверджується факт виконання
відповідачем своїх зобов»язань за договором не в повному обсязі, якість
матеріалів та проведення монтажу металопластикових та алюмінієвих виробів
містять значні недоліки, що є підставою для повернення позивачу надмірно
сплачених коштів. Щодо стягнення пені, то такий розмір відповідальності
встановлено ст.231 ГК України та пп.5.1. п.5
договору, які передбачають відповідальність при порушенні строків
виконання  робіт в розмірі  0,5 %
вартості робіт, термін
виконання  яких  порушено,
за кожен день  прострочки   здачі
виконання  робіт  по день їх прийняття  замовником, що наявне в спірному випадку.

Судом
також задоволено позовні вимоги в частині розірвання договору  № 02/02 від
19.09.2006 року з підстав істотного порушення відповідачем  умов договору, а саме строку його виконання,
що передбачено ст.651 ЦК України та п.5.4 договору.

В
апеляційній скарзі скаржник (відповідач) просить рішення  суду першої інстанції скасувати та прийняти
нове рішення, яким відмовити в позові, в зв”язку з неповним з»ясуванням судом
обставин, що мають значення для справи, апелюючи тим, що п.6 ст.232 ГК України
передбачено право на нарахування пені лише протягом шести місяців, а тому
місцевим судом безпідставно стягнуто з відповідача пеню за 268 днів
прострочення виконання робіт, що перевищує встановлений законом термін.

Скаржник
не погоджується з висновком суду про задоволення одночасно позовних вимог про
стягнення пені та розірвання договору, покликаючись на те, що умовами договору
передбачено лише можливість стягнення з відповідача пені  з вимогою усунення недоліків (п.4.2, п.5.1,
п.5.3) або розірвання договору з відшкодуванням збитків (п.5.4, п.5.5).

Скаржник
покликається на безпідставність визначення позивачем в односторонньому порядку
вартості недоліків у виконаних роботах, оскільки такі жодним чином не
погоджувалися з відповідачем. Крім цього, позивачем не дотримано процедуру
звернення до відповідача про виправлення цих недоліків та термін, який
надається для їх виправлення.

Скаржник
вважає безпідставним нарахування пені, виходячи з припущеної орієнтовної  вартості
договору, оскільки позивач неправомірно трактує суму етапу, як вартість
робіт, тоді, як сума етапу складається з вартості робіт та вартості поставки.

Скаржник
також покликається на наявні в матеріалах справи докази його заперечень щодо
виявлених недоліків в роботах, докази
затягування позивачем підписання акту приймання-передачі робіт  з метою
стягнення пені та пропуск позивачем строку спеціальної позовної
давності  в шість міяців для звернення з
позовом  щодо поставки товарів неналежної
якості (п.8 ст.269 ГК України).

У
відзиві на апеляційну скаргу позивач просить в її задоволенні відмовити,
мотивуючи тим, що згідно  ч.6 ст.216 ГК
України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов»язання
припиняється через шість місяців від дня, коли зобов»язання мало бути виконано,
якщо інше не встановлено  законом або
договором, а тому, враховуючи встановлений п.5.1 договору розмір та термін
нарахування пені 0,5 %  вартості робіт,
термін  виконання  яких
порушено,  за кожен день  прострочки
в здачі  виконання  робіт
по день їх прийняття, позивач нарахував пеню за 268 днів прострочки.

Позивач
вважає безпідставним твердження скаржника щодо відсутності можливості
застосування відповідальності у вигляді одночасного стягнення пені  та розірвання договору, оскільки п.5.4 та
п.5.7 договору передбачено саме таку відповідальність у випадку наявності при
виконання робіт істотних відступів від умов договору, що наявне в спірному
випадку.

Щодо
стягнення боргу та розірвання договору, то позивач зазначає, що факт проплати
робіт на суму 160166,00 грн. та факт їх лише часткового виконання на суму
147363,00 грн. підтверджується матеріалами справи, а тому ці вимоги підставно
задоволено місцевим судом.

В
судове засідання на проголошення постанови представник відповідача не
з"явився, письмовим клопотанням просить розгляд справи відкласти, проте,
зважаючи на  визнання судом його явки
необов»язковою, суд вважає за можливе розгляд справи завершити без його участі
за наявними в справі доказами.

Суд,
заслухавши пояснення представників сторін з їх участю на засіданні, які
підтримали свої позиції, пояснення дали аналогічні, викладені в письмових
поясненнях та дослідивши наявні докази по справі,  вважає, що апеляційна скарга відповідача
задоволенню не підлягає.

Судом
першої інстанції правильно встановлено, що
між ПП ОСОБА_1.   (замовник) та
ТзОВ „Фортуна-Стиль" (виконавець) 19 вересня 2006 року   укладено
договір № 02/02  поставки  та монтажу
металопластикових   та
алюмінієвих  конструкцій, за умовами
якого відповідач зобов'язувався поставити та здійснити монтаж позивачу  металопластикових та алюмінієвих конструкцій,
а позивач  провести їх оплату згідно умов
договору (п.1.1).

Відповідно
до п.1.2. договору найменування, кількість, ціна металопластикових та алюмінієвих
конструкцій разом з монтажем, вказуються в двосторонньо погоджених
специфікаціях (Додаток 1 до договору), що є невід'ємною частиною договору.

Відповідно
до п.2.4 договору сторони встановили наступні етапи та терміни їх виконання:
роботи по монтажу металопластикових та алюмінієвих виробів з терміном виконання
від 15.10.2006 року до 25.10.2006 року, роботи по монтажу зимового саду з
терміном виконання від 01.11.2006 року до 30.11.2006 року і роботи по монтажу
автоматичної розсувної системи з терміном виконання один тиждень від вказівки
замовника. При цьому, згідно п.2.5
договору попередня оплата  кожного
етапу складає не менш, ніж 50%  від вартості
робіт  на даному етапі Решта суми
сплачується протягом  десяти банківських
днів з моменту підписання акту  виконаних
робіт по певному етапу.

Як
вбачається з матеріалів справи, на виконання вищезазначеної умови договору,
позивачем  здійснено попередню оплату на
розрахунковий рахунок  відповідача на
загальну суму 160166,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №9 від
25 вересня 2006 року  на суму 100000
грн., №15 від 16.10.2006р. на суму 19722 грн. та №25 від 27 жовтня 2006 року на
суму 40444 грн. Кінцевий термін виконання робіт, за які позивачем  було перераховано вищевказану суму
коштів  згідно п.2.4 по 1 та 3 етапу
закінчився 25 жовтня 2006 року. Загальна сума даних етапів виконання договірних
зобов'язань згідно п.2.4 договору становить 239444 грн.

Проте,  з матеріалів справи вбачається, що вказані
роботи відповідачем  виконані не в
повному обсязі, а якість матеріалів та проведення монтажу металопластикових та
алюмінієвих виробів містять значні недоліки, про що свідчать  акти, в тому числі і за участю представників
відповідача, що передбачено п.4 договору.

Зокрема,
згідно п.4  договору  у разі виявлення недоліків у роботі
виконавця   представники   виконавця
та  замовника  складають
відповідний  дефектний  акт з
вказанням  терміну  усунення
цих  недоліків виконавцем.

Як  вбачається з матеріалів справи   позивач
неодноразово  звертався  до відповідача  з проханнями та пропозиціями усунути  недоліки,
які виявлені  в процесі  монтажу робіт, що були вказані в надісланих
йому листах від 01 жовтня 2006 року, 17 листопада 2006 року, 30 листопада 2006
року, 31 січня 2007 року, 24 квітня 2007 року та претензіях від 14 червня 2007
року і 11 липня 2007 року.

Згідно  Акту
обстеження  об'єкту  по договору № 02/02, складеного 04.07.2007
року,  вартість  робіт
та конструкцій  з врахуванням   невідповідності   встановлених
та обумовлених  склопакетів  в специфікації становить  147363,00 грн.

Таким
чином, враховуючи здійснену позивачем попередню оплату робіт за договором на
суму  160166,00 грн. та їх виконання
відповідачем лише на суму 147363,00 грн., кошти, які  підлягають
поверненню  позивачу  складають 12803,00 грн.

Відповідно
до  ст.173  ГК України
господарським  визнається   зобов'язання, що виникає між суб'єктом   господарювання  та іншим
учасником  (учасниками) відносин у
сфері  господарювання з підстав,  передбачених
законами України, в силу  якого  один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний  вчинити певну дію  господарського  чи управлінсько-господарського  характеру
на користь  іншого  суб'єкта
(виконати роботу, передати майно, сплатити  гроші, надати інформацію тощо), або
утриматись  від певних дій, а інший
суб'єкт  (управнена сторона, у тому числі
кредитор)  має право вимагати   від зобов'язаної  сторони
виконання  її обов'язку.  Однією з підстав  виникнення
господарського  зобов'язання,
згідно ст.174  ГК України, є господарський
договір.

Відповідно  до ч.1
ст.175 ГК України майново - господарські
зобов'язання, які є одним із
видів господарських зобов'язань, - це
цивільно-правові  зобов'язання, що
виникають  між учасниками  господарських відносин  при здійсненні  господарської діяльності, в силу   яких
зобов'язана сторона  повинна
вчинити  певну господарську  дію на користь  другої сторони  або утриматись від певної дії, а управнена
сторона  має право  вимагати
від  зобов'язаної  сторони виконання  її обов'язку.

Положеннями
ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України
передбачено, що  суб'єкти  господарювання  та інші учасники  господарських відносин повинні   виконувати господарські зобов'язання  належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за відсутності
конкретних  вимог щодо  виконання
зобов'язання   відповідно до
вимог, що у  певних умовах  звичайно
ставляться.

Відповідачем
не подано, а судом не встановлено доказів
реагування  на претензії позивача
щодо усунення недоліків у виконаних роботах, матеріалами справи підтверджується
факт виконання відповідачем своїх зобов»язань за договором не в повному обсязі,
якість матеріалів та проведення монтажу металопластикових та алюмінієвих
виробів містять значні недоліки, а тому місцевим судом підставно задоволено
позовні вимоги в частині  повернення
позивачу надмірно сплачених коштів на суму 12803 грн.

Покликання
скаржника на наявні в матеріалах справи докази його заперечень щодо виявлених
недоліків в роботах, докази  затягування
позивачем підписання акту приймання-передачі робіт  з метою
стягнення пені судом до уваги не приймається, оскільки
документально  не підтверджено жодними
доказами, а покликання скаржника на пропуск позивачем строку спеціальної
позовної давності  в шість міяців для
звернення з позовом  щодо поставки
товарів неналежної якості (п.8 ст.269 ГК України) є безпідставним, оскільки в
спірному випадку позов подано не про поставку товарів, а про розірвання
договору, повернення коштів та стягнення неустойки.

Відповідно
до пункту 5.1. договору №02/02 від 19 вересня 2006 року, у випадку
несвоєчасного виконання робіт, виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі 0,5%
вартості робіт, термін виконання яких порушено, за кожен день прострочки в
здачі виконання робіт по день їх прийняття замовником.

В
силу  ст. 216, ч.1  ст. 218
ГК України, підставою
господарсько-правової відповідальності у вигляді  застосування
господарських санкцій  є  вчинене
учасником  господарських  відносин
правопорушення  у сфері  господарювання. Одним із видів  господарських санкцій згідно ч.2 ст. 217 ГК
України є штрафні санкції, до яких віднесені, зокрема, штраф та пеня ( ч.1
ст.230 ГК України).

Відповідно
до поданих розрахунків  позивачем
нараховано відповідачу  пеню станом на 18
липня 2007 року в розмірі  320854,96 грн.
за 268 днів, тобто за весь час прострочки
виконання робіт згідно етапів № 1 та 3 даного договору  по день подання позовної заяви до суду, що
відповідає пункту 5.1. договору №02/02 від 19 вересня 2006 року.

З
наведеного місцевим судом також підставно задоволено позовні вимоги і в цій
частині щодо стягнення пені.

Покликання
скаржника на п.6 ст.232 ГК України, яким передбачено право на нарахування пені
лише протягом шести місяців, є безпідставним, оскільки згідно  ч.6 ст.216 ГК України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання зобов»язання припиняється через шість місяців
від дня, коли зобов»язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено  законом або договором, а в спірному випадку
така відповідальність   за порушення  строків
виконання  робіт  передбачена
пп. 5.1. п.5  договору, з яким
відповідач погодився при підписанні спірного договору.

Відповідно
до ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, а
у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором,
або законом -в даному випадку розірвання договору та сплата неустойки.

Частиною
2 ст.651 ЦК України передбачено, що договір
може  бути змінено або розірвано
за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у
разі  істотного  порушення
договору другою  стороною  та в інших випадках,  встановлених договором або законом. Істотним
є таке порушення стороною договору,
коли  внаслідок завданої цим шкоди
друга сторона значною мірою
позбавляється  того, на  що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно
п. 5.4. договору при наявності у виконанні робіт істотних відступів від умов
договору, замовник вправі вимагати розірвання договору з відшкодуванням збитків,
а згідно п.5.5. договору якщо виконавець не приступає своєчасно до виконання
робіт згідно договору або виконує роботи так повільно, що закінчення їх в строк
стає явно неможливим, замовник вправі відмовитись від договору і вимагати
відшкодування збитків.

Враховуючи
встановлення судом обставин щодо несвоєчасного виконання робіт згідно договору
та істотні відступи від його умов, що підтверджується вищезазначеними доказами,
а також факт пропуску позивачем терміну
виконання  зобов'язань  перед дольовиками, через несвоєчасне
завершення будівельних робіт по спірному об'єкту, що тягне за собою матеріальну
відповідальність згідно договору, укладеного між  позивачем
та дольовиками  на
будівництво  будинку, місцевий суд
прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині
розірвання спірного договору.

Покликання
скаржника на відсутність можливості застосування відповідальності у вигляді
одночасного стягнення пені та розірвання договору судом до уваги не
приймається, оскільки п.5.4 та п.5.7 договору передбачено саме таку
відповідальність у випадку наявності при виконаннІ робіт істотних відступів від
умов договору, що наявне в спірному випадку.

Крім
того, ст.624 ЦК України визначено,  якщо
за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у
повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Аналогічно
безпідставними є посилання скаржника на те, що
спірний договір  суперечить  чинному законодавству. Відповідно  до п.п.2,3
ст.180  ГК України  господарський договір вважається укладеним,
якщо між сторонами  у передбаченому  законом
порядку та  формі  досягнуто
згоди щодо усіх  його
істотних  умов.  Істотними є
умови,  визнані такими  за законом
чи необхідні  для договорів  даного виду,
а також умови, щодо яких  на
вимогу однієї зі сторін  повинна
бути  досягнута згода.  При цьому, при укладенні  господарського  договору
сторони  зобов'язані  у будь-якому
разі  погодити предмет, ціну  та строк дії договору.

Підписавши  та скріпивши
мокрими печатками   договір  № 02/02 від
19.09.2006 року   сторони  узгодили
та прийняли  всі  умови
договору щодо поставки  і
монтажу  метало пластикових  та алюмінієвих конструкцій та передбачили
відповідальність  одна перед іншою
за  неналежне виконання  зобов'язань за договором.

З
вищенаведеного доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є
безпідставними.

Рішення
місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами  діючого законодавства, а тому підстав для
його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись
ст.ст.99,103,105 ГПК України, суд,

постановив:

рішення
господарського суду Львівської області від 18.12.2007 року в справі за
номером 10/240 залишити без змін, а апеляційну скаргу  товариства з обмеженою відповідальністю
«Фортуна-Стиль» -без задоволення.

Постанова
набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному
порядку.

Матеріали
справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:
С.М.Бойко

Судді:
Т.Б.Бонк

Р.І.Марко