ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

18.06.2008

Справа №2-29/2329.2-2008

За позовом – Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Сімферополя (м.Сімферополь, вул.Гагаріна,14а).

До відповідача – Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в м.Сімферополі (м.Сімферополь, вул..Чернишевського,2).

Про стягнення 185 122,33 грн.

Суддя Башилашвілі О.І.

Секретар судового засідання Романів В.В.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – не з’явився.

Від відповідача – Халілова Е.І., довіреність № 01-71 від 15.01.08р., зав. сектору.

Суть спору: Управління ПФУ в Залізничному районі м.Сімферополя звернулось до господарського суду АР Крим із позовом до відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в м.Сімферополі про стягнення 185 122,33 грн.

Провадження у даній справі було порушено суддею Іщенко Г.М. ухвалою господарського суду АР Крим від 18.04.03р. із привласненням справі номеру 2-23/7737-2003.

Рішенням господарського суду АР Крим від 03.06.2003р. в задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішення УПФУ в Залізничному районі м.Сімферополя подало апеляційну скаргу.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.08.2003р. апеляційну скаргу УПФУ в Залізничному районі м.Сімферополя було залишено без задоволення, рішення господарського суду АР Крим від 03.06.2003р. у справі №2-23/7737-2003 залишено без змін.

17 вересня 2003р. УПФУ в Залізничному районі м.Сімферополя подало касаційну скаргу до Вищого господарського суду України.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.12.2003р. касаційну скаргу Управління ПФУ в Залізничному районі м.Сімферополя на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.08.03р. у справі №2-23/7737-03 задоволено частково; постанову від 26.08.03р. САГС у справі №2-23/7737-2003 та рішення господарського суду АР Крим від 03.05.03р. скасовано, справу №2-23/7737-2003 направлено на новий розгляд до господарського суду АР Крим.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 09.02.2004р. справу було прийнято до свого провадження суддею Жуковою А.І. із привласненням справі нового номеру 2-13/4023.1-2004.

За резолюцією Першого Заступника Голови господарського суду АР Крим від 22.07.2004р. справу №2-13/4023.1-04 було передано до розгляду судді Маргарітову М.В. із привласненням справі нового номеру 2-25/4023.1-2004.

Заявою від 28.07.2004р. позивач збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача суму у розмірі 366 489,70 грн.

Рішенням господарського суду АР Крим від 05-06.06.2006р. у справі №2-25/264.1-2006 (2-25/4023.1-2004) у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням Управління ПФУ в Залізничному районі м.Сімферополя подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду АР Крим.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.08.2006р. апеляційну скаргу УПФУ в Залізничному районі м.Сімферополя АР Крим на рішення господарського суду АР Крим залишено без задоволення, рішення господарського суду АР Крим від 05 – 06.06.2006 у справі №2-25/264.1-2006 залишено без змін.

Не погодившись з постановою Севастопольського апеляційного господарського суду, Управління ПФУ в Залізничному районі м.Сімферополя подало касаційну скаргу до Вищого господарського суду України.

Ухвалою Вищого господарського суду від 20.09.2006р. касаційну скаргу УПФУ в Залізничному районі м.Сімферополя на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.08.2006р. у справі №2-25/264.1-2006 повернуто скаржнику.

02 жовтня 2006р. Управління ПФУ в Залізничному районі м.Сімферополя подало касаційну скаргу із відповідним клопотання про поновлення строку касаційного оскарження.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 01.11.2006р. касаційну скаргу УПФУ в Залізничному районі м.Сімферополя на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.08.2006р. у справі №2-25/264.1-2006, передано Вищому адміністративному суду України за підвідомчістю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.11.2007р. відмовлено УПФУ в Залізничному районі м.Сімферополя у відкритті касаційного провадження у Вищому адміністративному суді України, матеріали справи передані до Вищого господарського суду України.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.01.2008р. касаційну скаргу УПФУ в Залізничному районі м.Сімферополя задоволено частково, постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.08.2006р. та рішення господарського суду АР Крим АРК від 05 – 06.06.2006р. у справі №2-25/264.1-2006 скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до господарського суду АР Крим за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Справу було передано до провадження судді Башилашвілі О.І. із привласненням справі нового номеру 2-29/2329.2-2008А.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно з актами звірки розрахунків (з 01.04.2001р. по червень 2004р.), підписаними особами обох сторін, розмір відшкодування сум, сплачених пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, визначений в сумі позову. Оскільки п.2 ст.7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачені відповідні розрахунки між страховиками по іншим видам страхування і Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, позивач вважає, що з відповідача в якості таких розрахунків належить стягненню сума сплаченої пенсії по інвалідності, внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсії в зв'язку з втратою годувальника.

05.04.2004р. позивач уточнив позовні вимоги та збільшив їх до 185888,14грн. заборгованості, яка не прийнята до відшкодування, згідно з актів звірки.

28.07.2004р. позивач збільшив позовні вимоги до 366489,7грн.

22.10.2004р. позивач збільшив суму позовних вимог до 366489,7 грн.

01.03.2006р. позивач змінив позовні вимоги та просив зобов'язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професіональних захворювань України в м. Сімферополі здійснити певні дії по підписанню акту щомісячної звірки витрат по справам потерпілих, яким сплачені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.04.2001р. по 30.06.2004р.; залишити без розгляду позовну заяву в частині стягнення 29140,30грн.

03.04.2006р. позивач уточнив позовні вимоги та просив суд зобов'язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професіональних захворювань України в м. Сімферополі здійснити певні дії по підписанню акту щомісячної звірки витрат по справам потерпілих, яким сплачені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.04.2001р. по 30.06.2004р. в сумі 337 349,4грн.; залишити без розгляду позовну заяву в частині стягнення 29140,30грн.

18.04.2008р. позивач подав до суду аналогічну заяву.

Відповідач просить в задоволенні позову відмовити.

Після з’ясування усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів.

Після закінчення дебатів, суд віддалявся для ухвалення рішення по даній справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

За період з 1 квітня 2001р. по 30 червня 2004р.. позивачем сплачені пенсії по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професіональних захворювань та пенсії з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, з урахуванням уточнення, на загальну суму 337349,4грн.

Матеріали справи свідчать (акт звірки сум заявлених позовних вимог Управлінням ПФУ та підстав про призначення та виплати пенсій по інвалідності від трудового каліцтва) про те, що відповідач відмовився підписати акти звірки на відшкодування відповідних витрат за період з 01.04.2001р. по 30.06.2004р.

Підпунктами «г» і «д» пункту 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який набрав чинності з 1 квітня 2001р., передбачено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та у повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно з п.2 ст.7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Фонд соціального страхування від нещасних випадків сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам ( членам їх сімей ), які потерпіли, „на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду соціального страхування від нещасних випадків документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду соціального страхування від нещасних випадків, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом соціального страхування від нещасних випадків в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

16.05.03р. Міністерством юстиції України зареєстрована постанова правління ПФУ та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.03р. № 5-4/4, якою затверджено Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно до п.2 вказаного Порядку, цій Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що органи Пенсійного фонду України щомісячно проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України і Управлінням виконавчої дирекції Фонду на місцях.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що головні управління Пенсійного фонду та Управління виконавчої дирекції Фонду на підставі поданих актів узагальнюють і узгоджують Довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі вищевказаної Довідки на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Що ж до витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій на виробництві або професійного захворювання, здійснених з 1 квітня 2001 року й до введення в дію Порядку відшкодування витрат, то пунктом 3 постанови правління Пенсійного фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. № 5-44 передбачено, що Пенсійний фонд України та Фонд соціального страхування від нещасних випадків повинні розробити механізм узгодження цих витрат та провести відповідні розрахунки на тому ж рівні.

Відповідно до п.1.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. № 8-2. Управління в своїй діяльності керується, зокрема, постановами правління Пенсійного фонду України.

Згідно з абзацу 2 частини 2 ст. 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Таким чином зі змісту ст. 7 Закону вбачається, що обов'язок Фонду по сплаті страхових виплат потерпілим виникає в силу належного підтвердження права потерпілих на такі страхові виплати.

Відповідно до Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій, у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, передбачені розрахунки на централізованому рівні. Як було вказано вище, такі розрахунки здійснюються на підставі актів звірок витрат по особових справах потерпілих, тобто не за документами, що є у підприємств-страхувальників, а по особових справах, які є у страховика - Пенсійного фонду.

Таким чином, у разі відсутності в Фонді соцстрахування особових справ вказаних осіб, він не має правових підстав для відшкодування Пенсійному фонду України витрат , пов'язаних з виплатами пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Крім цього, відповідно ст. 19 Конституції органи державної влади, їхні посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно Законам України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено право та обов'язок відповідача приймати до відшкодування відповідні суми шляхом включення їх в акт звірки.

Більш того, вищевказані закони не передбачають такого засобу захисту порушеного права, як підписання акту та прийняття до сум відшкодування, оскільки виконання цих дій не несе яких-небудь правових наслідків для сторін, так як їх виконання не передбачено законодавством.

Аналогічну позицію виклав Вищій адміністративний суд України в ухвалі від 27.06.2007р. у справі № К-9683/06 (2-7/129.1-2005) та в ухвалі від 06.03.2008р. (том 3, а.с. 9-14).

За викладених обставин, суд приходить до висновку що підстави для задоволення позову відсутні.

Вступна та резолютивна частини постанови оголошені в судовому засіданні 18.06.2008р.

Постанову складено та підписано - 23.06.2008р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 152, п. 1 ст. 153, 160, 163, п. 4 ст. 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову – відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня її проголошення, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви (ст. 254 КАС України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.