ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2008 р.

№
12/206

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кривди
Д.С.,

суддів:

Жаботиної
Г.В., Уліцького А.М.

розглянувши
касаційну скаргу

Відкритого
акціонерного товариства "Укрпроджест Берегівська швейна фабрика"

на
постанову

від
26.02.08 Львівського апеляційного господарського суду

у справі

№12/206

господарського
суду

Закарпатської
області

за
позовом

Відкритого
акціонерного товариства "Укрпроджест Берегівська швейна фабрика"

до

Приватного
підприємця ОСОБА_1

про

звільнення
нежитлових приміщень, усунення перешкод у користуванні приміщенням

за
участю представників сторін

від
позивача:

у
засідання не прибули

від
відповідача:

у
засідання не прибули

ВСТАНОВИВ:

Відкрите
акціонерне товариство "Укрпроджест Берегівська швейна фабрика"
звернулось до господарського суду Закарпатської області з позовом до Приватного
підприємця ОСОБА_1 про звільнення нежитлових приміщень першого поверху
двоповерхової будівлі уАДРЕСА_1 загальною площею 104,2 м2 та
передачу їх позивачеві.

Позов
мотивовано невиконанням відповідачем обов'язку щодо повернення орендованих
приміщень після закінчення дії укладеного між сторонами договору оренди від
07.09.07.

Рішенням
від 12.10.07 господарський суд Закарпатської області (суддя Тисянчин В.М.)
позов задовольнив у повному обсязі, зобов'язавши відповідача усунути перешкоди
в користуванні спірними приміщеннями шляхом звільнення та передачі їх по акту
прийому-передачі позивачеві, а також стягнувши з відповідача на користь
позивача судові витрати: 85 грн. державного мита, 118 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 800 грн. витрат з оплати
послуг адвоката.

Рішення
мотивовано наявністю підстав для звільнення спірних приміщень з огляду на
закінчення дії договору оренди.

Постановою
від 26.02.08 Львівського апеляційного господарського суду (колегія суддів у
складі: Галушко Н.П. -головуючого, Краєвської М.В., Орищин Г.В.) рішення суду
першої інстанції скасував, а в задоволенні позову відмовив.

Постанова
мотивована продовженням дії договору оренди в порядку, передбаченому п. 12.1
цього договору, у зв'язку з наданням орендарем відповідної заявки.

Ухвалою
від 15.05.08 Вищий господарський суд України порушив касаційне провадження за
касаційною скаргою відповідача, в якій заявлено вимоги про скасування постанови
суду апеляційної інстанції та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Касаційна
скарга мотивована неврахуванням судом апеляційної інстанції того, що положення
п. 12.2 договору оренди, який передбачає продовження дії договору за бажанням
орендаря, обмежує право власності позивача на орендоване майно.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що
касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як
встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, між сторонами у справі
укладено договір оренди від 07.09.04, відповідно до якого відповідач за актом
приймання-передачі отримав у строкове платне користування вбудоване приміщення
площею 104,2 м2 за адресою: АДРЕСА_1

Пунктом
12.1 договору оренди передбачено, що він вступає в силу з дня його підписання;
строк оренди становить 11 місяців з моменту підписання акту прийняття-передачі
(07.09.04); та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань,
передбачених останнім.

Відповідно
до п. 12.2 договору у випадку, якщо орендар у місячний строк до закінчення
терміну даного договору, встановленого п. 12.1 цього договору, надасть заявку
орендодавцю про намір продовжити даний договір, то даний договір вважається
таким, дію якого продовжено на той самий термін і на тих самих умовах.

Також
у п. 11.2 сторони домовилися, що до відносин по даному договору положення
Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не
застосовуються.

Звертаючись
до господарського суду, позивач заявив вимоги про звільнення відповідачем
орендованих приміщень, посилаючись на припинення дії договору оренди.

Суд
першої інстанції визнав позовні вимоги обґрунтованими з огляду на положення ст.
785 ЦК України, яка передбачає в якості правового наслідку припинення договору
оренди обов'язок орендаря повернути об'єкт оренди орендодавцеві. При цьому суд
першої інстанції погодився з доводами позивача щодо припинення договору оренди,
зважаючи на встановлення обставин щодо надіслання ним відповідачеві попереджень
щодо закінчення строку договору та необхідності повернення орендованого майна:
лист №166 від 01.06.07; телеграма від 08.06.07; лист №180 від 06.07.07.

Суд
апеляційної інстанції, навпаки, в задоволенні позову відмовив, відхиливши
доводи позивача про припинення договору оренди з огляду на встановлення
обставин подання відповідачем позивачеві заяв від 11.07.05, 26.06.06, 25.05.07
про продовження строку дії цього договору, як це передбачено п. 12.2 договору.

Звертаючись
з касаційною скаргою, позивач доводить обмеження вказаною умовою договору його
права власності на орендоване майно, зокрема, щодо розпорядження ним. Проте
такі доводи не можуть бути прийняті до уваги судовою колегією, оскільки
відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Обставини ж щодо визнання п. 12.2 договору оренди
недійсним, а відтак і звільнення сторін від його виконання позивачем при
розгляді справи не доводились.

Отже,
суд першої інстанції безпідставно при вирішенні спору не дослідив обставини
щодо неодноразового поновлення спірного договору оренди відповідно до умов п.
12.2 договору, які саме встановлені судом апеляційної інстанції.

Вбачається,
що з цього приводу необхідним є врахування обставин щодо здійснення позивачем
відповідних повідомлень про припинення договору оренди з огляду на його право розпоряджатись
своєю власністю та припинити договір після закінчення строку, на який його було
укладено. Проте, як встановлено судом першої інстанції, відповідне повідомлення
здійснене позивачем лише 01.06.07. Таким чином, позивачем не доведено обставини
повідомлення ним відповідача про припинення договору оренди до виникнення в
останнього права на продовження його дії відповідно до умов п. 12.2 договору,
тобто раніше, ніж за місяць до закінчення строку дії договору.

Зважаючи
ж на встановлені судом апеляційної інстанції обставини щодо реалізації
відповідачем права на подання у місячний строк до закінчення дії договору
заявки про намір продовжити даний договір, слід погодитись з висновком про
продовження дії спірного договору оренди в порядку, передбаченому п. 12.2 цього
договору, а відтак і відсутність на момент розгляду справи судами підстав для
звільнення орендованого майна.

Керуючись
ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119, 11111
ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 26.02.08 у справі №12/206
залишити без змін, а касаційну скарги без задоволення.

Головуючий
Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький