П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20 травня 2008
року

м.  Київ

Судова палата у господарських справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Барбари В.П.,

суддів:

Гуля В.С., Карпечкіна П.Ф.,
Колесника П.І., Потильчака О.І., Черногуза Ф.Ф.,  Шицького І.Б., Щотки С.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вищого
господарського суду України від 28 лютого 2008 року у справі №2-3/4423-2007 за
позовом малого приватного підприємства “Діоріт” (далі - МПП “Діоріт”) до
відкритого акціонерного товариства “Бахчисарайський райагрохім” (далі - ВАТ
“Бахчисарайський райагрохім”), товарної біржі “Універсальна товарно-сировинна
біржа”, Кримського республіканського підприємства “Сімферопольське міжміське
бюро реєстрації і технічної інвентаризації”, третя особа - ОСОБА_1, про
визнання дійсним біржового контракту, визнання права власності та зобов'язання
зареєструвати право власності,

в с т а н о
в и л а:

У березні 2007 року МПП “Діоріт”
звернулося до Господарського суду Автономної Республіки Крим з вказаним
позовом, посилаючись на те, що        6
березня 2007 року між брокером Брокерської контори біржи №25 “Кримського аукціонного
центру” ОСОБА_2, який діяв на підставі угоди-доручення по реалізацію майна від
16 серпня 2006 року №97/04-2006 та заяви на продаж від 6 березня 2006 року
№97-2/04-2006 в інтересах
продавця - ВАТ “Бахчисарайський райагрохім”, та брокером Брокерської
контори біржи №25 “Кримського аукціонного центру” ОСОБА_3, який діяв на
підставі договору про надання брокерських послуг від 6 березня           2007 року №1-97/25-2006 та заявки на
купівлю від 6 березня 2007 року
№1-97/04-2007 в інтересах покупця - МПП “Діоріт”, був укладений біржовий
контракт №00176, зареєстрований на товарній біржі “Універсальна
товарно-сировинна біржа” 6 березня 2007 року. Предметом вказаного договору є
об'єкти нерухомості та устаткування, що належать ВАТ “Бахчисарайський
райагрохім”, загальна вартість яких складає 502 252 грн. 80 коп. 15 березня
2007 року рішенням зборів комітету кредиторів ВАТ “Бахчисарайський райагрохім”
узгоджено біржовий контракт №00176.

Оскільки сторони домовилися щодо
усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і
відбулося часткове виконання договору, але ВАТ “Бахчисарайський райагрохім”
ухиляється від його нотаріального посвідчення, позивач, посилаючись на частину
2 статті 220 Цивільного кодексу України, просив суд про задоволення своїх
вимог.

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від           4 жовтня 2007 року позов задоволено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 24 грудня
2007 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове
рішення, яким припинено провадження у справі в частині зобов'язання третього
відповідача зареєструвати за позивачем право власності на спірне майно, у
задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 28 лютого           2008 року постанову апеляційного господарського суду скасовано, рішення
місцевого господарського суду залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів Верховного Суду України від 24 квітня          2008 року за касаційною скаргою
ОСОБА_1 порушено провадження з перегляду у касаційному порядку зазначеної
постанови Вищого господарського суду України.

У касаційній скарзі ставиться
питання про скасування постанови суду касаційної інстанції та залишення в силі постанови
апеляційного господарського суду. В обґрунтування скарги зроблено посилання на невідповідність оскаржуваної
постанови положенням Конституції України, різне застосування Вищим
господарським судом України одного й того ж положення закону у аналогічних
справах та порушення судом касаційної інстанції норм матеріального і
процесуального права.

Сторони у справі, а також третя особа не використали
наданого законом права на участь своїх представників у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши матеріали справи, Судова палата вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Залишаючи без змін рішення місцевого господарського суду,              Вищий господарський суд України
виходив із того, що відповідно до             статті 15 Закону України від 10 грудня 1991 року №1957-XII “Про товарну біржу” (у редакції від 15 травня 2003 року) біржовий
контракт вважається укладеним з моменту його реєстрації на біржі та не підлягає
нотаріальному посвідченню.

Проте з таким висновком погодитися
не можна.

Відповідно до частини 4 статті 656 Цивільного
кодексу України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах
(публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних
паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з
їхньої суті.

Згідно з статтею 657 цього Кодексу договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

За частиною 2 статті 210 Кодексу такі правочини є
вчиненими з моменту їх державної реєстрації.

Вирішуючи спір, Вищий господарський суд України не врахував, що Закон України “Про товарну біржу” від 10 грудня 1991 року є
спеціальним щодо визначення правових умов створення і діяльності товарних бірж
на території України та загальним щодо правил укладення господарських договорів.
З останнього питання спеціальними є норми, закріплені у Цивільному кодексі
України, який уведено в дію з 1 січня 2004 року.

Слід також зазначити, що положення вищезазначеного Закону
повинні застосовуватися з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету
тієї норми, яка прийнята пізніше.

Враховуючи викладене, висновок суду касаційної інстанції
про те, що договір, зареєстрований на товарній біржі, не підлягає нотаріальному
посвідченню, є помилковим, у зв'язку з чим оскаржувана постанова підлягає
скасуванню.

Як правильно встановлено судом апеляційної інстанції та
випливає зі змісту наявної у матеріалах даної справи копії спірного біржового
контракту (т. 1, а.с. 14-15), у порушення вищезазначених вимог закону вказаний
договір нотаріально не посвідчувався, а також не проведено його державну
реєстрацію.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов
правильного висновку про те, що спірний правочин не має ніякої юридичної сили
та не тягне за собою ніяких правових наслідків, у зв'язку з чим відмовив у
задоволенні позовних вимог про визнання
дійсним вищезазначеного біржового контракту та визнання за позивачем права
власності на спірне майно.

Однак постанову Севастопольського апеляційного господарського суду не можна
залишити в силі, оскільки, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, даний суд
також виходив із того, що спірне майно продано                   ВАТ “Бахчисарайський
райагрохім” громадянину ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 1 березня 2007 року.

Зазначений висновок суду є необґрунтованим, оскільки з наявних у матеріалах
справи доказів вбачається, що ця угода за формою теж не відповідає вимогам,
встановленим статтею 657 Цивільного кодексу України щодо нотаріального
посвідчення та державної реєстрації даного виду угод.

Враховуючи викладене, усі ухвалені
у даній справі судові рішення є незаконними та необґрунтованими в зв'язку з чим
вони підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду необхідно
врахувати, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у
відповідності з нормами матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення,
в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

При цьому суду необхідно встановити дійсні права та обов'язки сторін і в
залежності від встановленого вирішити спір відповідно до закону.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 11117-11121
Господарського процесуального кодексу України, Судова палата у господарських
справах Верховного Суду України

п о с т а н
о в и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вищого господарського суду України від 28 лютого              2008 року, постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 24 грудня 2007 року та
рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 4 жовтня 2007 року
скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                          В.П.
Барбара

Судді:                                                                                    В.С.
Гуль

П.Ф. Карпечкін

П.І. Колесник

О.І. Потильчак

Ф.Ф.
Черногуз

І.Б. Шицький

С.О. Щотка