ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2008 р.

№ 2-23/4117.1-05(2-7/3512-2004)

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:

Першикова Є.В.,

суддів:

Данилової Т.Б.,

Муравйова О.В.,

розглянула

касаційну скаргу

державної податкової інспекції у м.Сімферополі Автономної Республіки Крим

(далі Інспекція)

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду

від

30.11.05

у справі

№ 2-23/4117.1-2005

господарського суду

Автономної Республіки Крим

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю “Азов-ГХ” (далі Товариство)

до

Інспекції,

за участю

прокуратури Автономної Республіки Крим

(далі Прокуратура),

про

визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:

не з'явились;

- відповідача:

не з'явились;

- Прокуратури:

не з'явились.

Ухвалою від 31.03.08 Вищого господарського суду України касаційна скарга ДПІ у м.Сімферополі № 1242/9/100 від 01.02.08 була прийнята до провадження, розгляд справи у судовому засіданні призначено на 24.04.08.

Вказана ухвала суду була направлена сторонам у справі в установленому порядку, документів які б свідчили про її неотримання сторонами у справі до Вищого господарського суду України не надходило, отже усіх учасників судового процесу відповідно до ст. 1114 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

На день розгляду справи у судовому засіданні 24.04.08 будь-яких письмових заяв та клопотань від учасників судового процесу щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судове засідання 24.04.08 представники сторін не з’явились.

Враховуючи, що ухвалою про призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що неявка без поважних причин у судове засідання не тягне за собою перенесення розгляду справи на інші строки, а від сторін повідомлень щодо неможливості участі у судовому засіданні 24.04.08 до колегії суддів Вищого господарського суду України не надходило, справа розглядається за наявними матеріалами справи, а повний текст постанови Вищого господарського суду України направляється сторонам поштою, в установленому законом порядку.

Правовий аналіз матеріалів справи свідчить, що у січня 2004 року

Товариство звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Інспекції про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення. При цьому, при поданні позову Товариство посилалось, зокрема, на положення п. 5.2.2 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Рішенням від 01.03.04 господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Дугаренко О.В.) позовні вимоги Товариства було задоволено частково.

Визнано недійсним податкове повідомлення-рішення Інспекції

№ /0 від 12.01.04 про визначення податкового зобов'язання з акцизного збору в сумі 610 560,00 грн., в тому числі основний платіж –

305 280,00 грн. та штрафні санкції –305 280,00 грн.

В частині зобов'язання Інспекції внести зміни в обліковий рахунок, визнання незаконними дій Інспекції по внесенню даних в обліковий рахунок, а також визнання незаконним акта перевірки, провадження по справі припинено.

З Інспекції на користь Товариства стягнуто 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою від 24.06.04 Севастопольського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючого –Волкова К.В., суддів –

Черткової І.В., Голика В.С.) апеляційну скаргу Інспекції задоволено.

Рішення від 01.03.04 господарського суду Автономної Республіки Крим скасовано.

В задоволенні позовних вимог Товариству відмовлено.

Постановою від 09.12.04 Вищого господарського суду України касаційну скаргу Товариства задоволено частково.

Рішення від 01.03.04 господарського суду Автономної Республіки Крим та постанову від 24.06.04 Севастопольського апеляційного господарського суду скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи рішенням від 13-15.09.05 господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Іщенко Г.М.) позовні вимоги Товариства задоволено частково.

Визнано недійсним податкове повідомлення-рішення Інспекції

№ /0 від 12.01.04.

Щодо іншої частини позовних вимог провадження у справі припинено.

З Інспекції на користь Товариства стягнуто 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Вказане рішення суду першої інстанції винесене в порядку ст.ст. 49, 77,

п. 1, п. 1-1, ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою від 30.11.05 Севастопольського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючого –Градової О.Г., суддів –

Шевченко Н.М., Фенько Т.П.) апеляційну скаргу Інспекції залишено без задоволення, а рішення від 13-15.09.05 господарського суду Автономної Республіки Крим –без змін.

При винесенні зазначеної постанови апеляційний суд керувався

положеннями ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, при винесенні зазначених рішень суди прийшли до висновку про те, що оскільки Товариство у липні 2003 року не мало об'єкт оподаткування акцизним збором алкогольних напоїв, тому що 1.908 дал спирту придбало у

ДП "Вузівський спиртової завод" і оплатило у липні 2003 року його вартість з метою подальшої переробки на алкогольні напої, однак алкогольні напої з цього спирту не виробив, то податковий орган об'єкт оподаткування визначив без первинних документів про реалізацію алкогольних напоїв, тобто непрямим методом, при цьому процедура визначення податкового зобов'язання непрямим методом податковим органам дотримана не була.

Не погодившись з рішеннями попередніх судових інстанцій Інспекція звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення від 13-15.09.05 господарського суду Автономної Республіки Крим та постанову від 30.11.05 Севастопольського апеляційного господарського суду скасувати, та прийняти по справі нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариству відмовити.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржених судових актів було порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: ст. 20 Закону України "Про акцизний збір на алкогольні напої і тютюнові вироби", п. 15 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито", ст.ст. 82, 83 Господарського процесуального кодексу України.

На день розгляду справи у судовому засіданні 24.04.08 письмові відзиви на касаційну скаргу від Товариства та Прокуратури не надійшли, разом з тим згідно ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на касаційну скаргу (подання) не перешкоджає перегляду судового рішення, що оскаржується.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача по справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що згідно п. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) –переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з визначенням термінів, що дається у ст. 3 цього Кодексу суб'єкт владних повноважень –орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п.п. 5, 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів підсудні їм справи вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні загальні суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України; адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Предметом позову в даній справі є визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на те, що судами під час нового розгляду справи було помилково переглянуто справу в порядку господарського судочинства після вступу в дію Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки спір в даній справі виник у зв’язку з діяльністю податкового органу, якому делеговані повноваження органу державної влади.

Так, із змісту ст. 4 ч. 1, ст.ст. 42, 43, 52, ст. 19 ч. 5 Господарського кодексу України вбачається, що господарські правовідносини виникають на підставі вільного волевиявлення господарюючих суб’єктів.

Підвідомчість справ господарським судам визначено ст. 12 Господарського процесуального кодексу України. За змістом ч. 1 п. 1 вказаної статті господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів.

Згідно п.п. 1, 3 ст. 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.90 № 509-XII, державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об`єднані державні податкові інспекції здійснюють у межах своїх повноважень контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), а також контролюють своєчасність подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів, та перевіряють достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів.

Отже, спір у даній справі стосується реалізації податковим органом своїх повноважень в організаційно-господарських відносинах, що встановлюються між цим органом та суб’єктами підприємницької діяльності, і пов’язані з його компетенцією щодо контролю за дотриманням останніми податкового законодавства. Зазначені контролюючі повноваження органів державної податкової служби України визначають їх статус у відносинах з господарюючими суб'єктами як владного суб’єкта.

Таким чином, аналіз суб'єктного складу та характеру правовідносин свідчить, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою), оскільки податковий орган в даному випадку в розумінні п. 7 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України є суб'єктом владних повноважень.

У відповідності з п. 7 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також апеляційні, касаційній скарги (подання) розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

В порушення цих вимог, переглядаючи справу на підставі вимог Господарського процесуального кодексу України після набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України, попередні судові інстанції помилково прийшли до висновку про те, що дана справа належить до господарської юрисдикції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні рішень наведеним правовим положенням юридичного аналізу в контексті спірних правовідносин надано не було, в той час, як у даному випадку необхідно було керуватися вказаними нормами в комплексі.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.76 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Визначивши, що спір у даній справі носить адміністративний характер, Вищий господарський суд України звертає увагу на те, що справу в порушення вимог ст.ст. 1, 12 Господарського процесуального кодексу України розглянуто попередніми судовими інстанціями в порядку господарського судочинства після набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України, що унеможливлює здійснення касаційної перевірки такого судового рішення в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням наведеного, оскаржені судові рішення підлягають безумовному скасуванню згідно ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України господарським судом касаційної інстанції, а справа –передачі до господарського суду Автономної Республіки Крим для виконання Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу державної податкової інспекції у м.Сімферополі Автономної Республіки Крим № 1243/9/100 від 01.02.08 задовольнити частково.

Рішення від 13-15.09.05 господарського суду Автономної Республіки Крим та постанову від 30.11.05 Севастопольського апеляційного господарського суду у справі № 2-23/4117.1-2005 господарського суду Автономної Республіки Крим скасувати, а справу направити до господарського суду Автономної Республіки Крим.

Головуючий

Є.Першиков

судді:

Т.Данилова

О.Муравйов