ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2008 р. Справа № 55/120-08

вх. № 3622/5-55

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився

відповідача- Страхової Г.О.

розглянувши справу за позовом Державного підприємства Науково- дослідний інститут "Квант" м. Київ

до Державного підприємства "Завод ім.В.О. Малишева", м. Харків

про стягнення 118826,78 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Науково- дослідний інститут "Квант" м. Київ, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "Завод ім.В.О. Малишева", м. Харків, 82533,34 грн. боргу, 31951,96 грн. інфляційних, 4341, 48 грн. 3 % річних та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач в порушення умов договору №9/2004 -1401 дп від 06.09.04 р. неналежним чином виконав свої зобов"язання щодо повної та своєчасної оплати товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 травня 2008 р. було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 17 червня 2008 р.

Приймаючи до уваги неявку у судове засідання 17 червня 2008 року представника позивача, враховуючи принцип змагальності сторін та те, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також те, що у сторін необхідно витребувати додаткові документи, суд дійшов висновку про відкладення розгляду справи на інший день.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17 червня 2008 р. було відкладено розгляд справи на 14 липня 2008 р.

14 липня 2008 р. відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує на те, що суму заборгованості у розмірі 82533,34 грн. визнає у повному обсязі, проти стягнення інфляційних та річних заперечує посилаючись на те, що ухвалою господарського суду Харківської області від 17.09.07 р. у справі №Б-39/161-07 було порушено провадження у справі про банкрутство відносно ДП "Завод ім. Малишева" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

14 липня 2008 р. позивач надав до суду пояснення стосовно непідписання з боку позивача додаткової угоди №1 до договору №9/2004 -1401 дп від 06.09.04 р., в яких зазначив, що дійсно з боку позивача вказана додаткова угода не підписувалась, оскільки надійшла від відповідача у вигляді факсимільного повідомлення, підписана була особою без зазначення її прізвища та посади, однак вказує на те, що непідписання вказаної додаткової угоди не є підставою відсутності зобов"язань з боку відповідача. Вказує на те, що підставою для проведення розрахунків є договір №9/2004 -1401 дп від 06.09.04 р., оскільки додаткова угода не встановлює додаткових істотних умов , крім строку оплати, який був продовжений згідно додаткової угоди до 31.01.06 р., однак вказана умова не виконана відповідачем. Позивач надав до суду належним чином засвідчені документи, які долучені судом до матеріалів справи.

14 липня 2008 р. сторони звернулись до суду з заявою про продовження строку розгляду справи до 20 серпня 2008 р., у зв"язку з необхідністю надання додаткових документів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14 липня 2008 р. було задоволено заяву сторін про продовження строку розгляду справи, продовжено строк розгляду справи до 20 серпня 2008 р. та відкладено її розгляд на 04 серпня 2008 р.

29 липня 2008 р. позивач в порядку ст. 22 ГПК України звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 82533,34 грн., відмовляється від нарахованих інфляційних та річних, у зв"язку з тим, що погоджується з твердженням відповідача відносно того, що протягом дії мораторію не нараховується неустойка та не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов"язань.

Вказані уточнення прийняті судом та розгляд справи продовжено з їх урахуванням.

Представник позивача у призначене судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у призначеному судовому засіданні визнавала суму основного боргу у розмірі 82533, 34 грн.

Представник відповідача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Ця заява розглянута судом та задоволена як така, що не суперечить чинному законодавству.

У відповідності до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами з урахуванням наданих уточнень.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши уповноваженого представника відповідача, судом встановлено наступне.

06 вересня 2004 р. між Державним підприємством Науково- дослідним інститутом "Квант" м. Київ (далі позивач) та Державним підприємством "Завод ім.В.О. Малишева", м. Харків (далі відповідач) було укладено договір на поставку продукції № 9/2004- 1401 дп, у відповідності до умов якого позивач зобов"язується поставити продукцію у кількості і у терміни, зазначені в доданій до договору відомості постачання, а відповідач, в свою чергу, прийняти та оплатити цю продукцію. Пунктом 2.2 договору передбачена договірна ціна, яка складає 331894,80 грн. Пунктом 5.2 договору сторонами узгоджені умови розрахунку, який здійснюється шляхом перерахування відповідачем авансу у розмірі 100%. Пунктом 10.1 договору передбачений строк дії договору: початок- вересень 2004 р., закінчення- 31 грудня 2005 р.

Позивачем додано до позовної заяви додаткову угоду до договору № 1 від 20.10.05 р., в якій зазначено, що позивач зобов"язується поставити відповідачу електродвигун ИУС-1,5 - 3 шт., електромашинний підсилювач ИП-2,0 - 3 шт. в строк до 25 листопада 2005 р. , а відповідач зобов"язується провести оплату за поставлену продукцію в строк до 31.01.06 р.Строк дії договору визначено до повного виконання сторонами взаємних зобов"язань. Додаткова угода є невід"ємною частиною договору №9/2004- 1401 дп від 06.09.04 р.

З боку позивача вказана додаткова угода не підписана.

З цього приводу позивач надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що дійсно з боку позивача вказана додаткова угода не підписувалась, оскільки надійшла від відповідача у вигляді факсимільного повідомлення, підписана була особою без зазначення її прізвища та посади, однак вказує на те, що непідписання вказаної додаткової угоди не є підставою відсутності зобов"язань з боку відповідача. Зазначає, що підставою для проведення розрахунків є договір №9/2004 -1401 дп від 06.09.04 р., оскільки додаткова угода не встановлює додаткових істотних умов , крім строку оплати, який був продовжений згідно додаткової угоди до 31.01.06 р., однак вказана умова не виконана відповідачем.

Сторонами була складена відомість постачання, де зазначено найменування продукції (робіт), кількість та ціна, а також протоколи погодження договірної ціни на виконання робіт та поставку продукції, які відповідно 9.9 є його невід"ємною частиною.

Позивачем було поставлено відповідачеві продукцію у відповідній кількості та якості на загальну суму 331894,80 грн., що підтверджується накладною 01 АК № 184091 на відпуск товаро- матеріальних цінностей від 07.06.06 р., яка підписана обома сторонами. У вказаній накладній зазначений договір № 9/2004- 1401 дп від 06.09.04 р.

З боку відповідача товар був отриманий уповноваженою особою на підставі довіреності серії ЯКЯ № 267622 від 02.06.06 р., яка видана на отримання цінностей від ДП НДІ "Квант" . Вказана довіреність зазначена у накладній 01 АК № 184091 на відпуск товаро- матеріальних цінностей від 07.06.06 р.

Таким чином, відповідач отримав товар, проте сплатив за нього лише частково на суму 249361,46 грн., що підтверджується витягами банку від 07.06.06 р. на суму 182982,50 грн. та від 15.02.07 р. на суму 66378,96 грн., в графі призначення платежу яких зазначений договір 9/2004- 1401 дп від 06.09.04 р.

Як вказує позивач у позовній заяві, він неодноразово звертався до відповідача з листами, в яких просив сплатити решту боргу.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач надіслав на адресу позивача лист вих .№ 884-3/30 від 11.10.06 р., в якому зазначив, що заборгованість у сумі 82533,34 грн. за договором 9/2004- 1401 дп від 06.09.04 р. буде погашена у жовтні - грудні 2006 р.

Проте, відповідач не виконав свої зобов"язання та не погасив суму заборгованості за отриману продукцію.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було відправлено претензію вих № 170-224 від 05.02.08 р. на адресу відповідача з вимогою погасити заборгованість у сумі 82533,34 грн., що підтверджується фіксальним чеком . Проте відповідач на претензію не відреагував та грошові кошти не перерахував.

Внаслідок неналежного виконання прийнятих на себе зобов"язань щодо повної та своєчасної оплати, у відповідача виникла заборгованість у сумі 82533,34 грн.(сума основного боргу), що і стало підставою для звернення до господарського суду з відповідним позовом.

Таким чином матеріали справи свідчать про те, що факт постачання продукції позивачем підтверджується належними доказами. Первинні документи, що підтверджують поставку товару містять посилання на договір№9/2004-1401 на поставку продукції. В позовній заяві позивач вказує на те, що між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до вказаного договору, що свідчить про погодження викладеного у додатковій угоді. Факт заборгованості відповідачем не заперечується.

Згідно ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вказані обставини, враховуючи вимоги ст.526 Цивільного Кодексу України, а саме те, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, враховуючи те, що відповідач товар отримав, однак документи, що підтверджують здійснення повного розрахунку з позивачем в матеріалах справи відсутні, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення коштів в сумі –82533,34 грн. правомірна та обгрунтована, така, що визнана відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Враховуючи надану заяву позивачем про зменшення позовних вимог, суд визнає її як відмовою від позову, в частині стягнення з відповідача 31951,96 грн. інфляційних та 4341, 48 грн. 3 % річних, приймає її як таку, що не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує прав чи законних інтересів сторін та припиняє провадження в цій частині позовних вимог, відповідно до п.4 ст. 80 ГПК України

Відповідно до вимог ст.49 ГПК України, судові витрати покладаються на сторони, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.124,129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України, ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, ст.78, п.4 ст.80, ст.ст.82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Завод ім.В.О. Малишева", м. Харків(61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, код 14315629, р/р 2001 в Відділенні АКБ "Імексбанк", м. Харків, МФО 328384) на користь Державного підприємства Науково- дослідний інститут "Квант" м. Київ(03150, м. Київ, вул. Димитрова, 5, , р/р 1 в ФКД ВАТ "Інпромбанк" в м. Києві, МФО 322863) 82533,34 грн. боргу, 825,33 грн. державного мита та 81,95 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В частині стягнення 31951,96 грн. інфляційних та 4341, 48 грн. 3 % річних провадження у справі припинити на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст Рішення підписано 07 серпня 2008 року.

Суддя