ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2008 р.

№
38/328

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

Т.Б.
Дроботової -головуючого, Н.О. Волковицької, Л.І. Рогач

за
участю представників:

позивача

ОСОБА_2,
дов. від 26.09.2007р.

відповідача

Грабчак
В.М., дов. від 14.05.2007р.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства
з обмеженою відповідальністю "ІнЕко"

на
постанову

Київського
апеляційного господарського суду від 15.01.2008р.

у
справі

№
38/328  господарського суду міста Києва

за
позовом

ОСОБА_1

до

Товариства
з обмеженою відповідальністю "ІнЕко"

про

визнання
незаконним рішення та недійсним протоколу

ВСТАНОВИВ:

Позивач  ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з
позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІнЕко" визнання
незаконними рішень Загальних зборів учасників товариства з обмеженою
відповідальністю "ІнЕко", прийнятих на загальних зборах, що відбулися
16.04.2007р., та про визнання недійсним протоколу № 1 Загальних зборів
учасників товариства з обмеженою відповідальністю "ІнЕко" від 16.04.2007р.
на підставі статті 10 Закону України "Про господарські товариства" та
статті 116 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог позивач
послався на порушення свого права на участь в управлінні товариством, оскільки
його не було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового
засідання, внаслідок чого він не прийняв участь у загальних зборах 16.04.2007р.

Відповідач не визнав позовні вимоги,
вказавши, що належна позивачу частка у статутному капіталі товариства не може
вплинути на прийняття рішення загальними зборами учасників товариства, а
оспорюване рішення не суперечить інтересам самого господарського товариства;
також відповідач вказав на відсутність передбачених законодавством підстав для
визнання недійсним протоколу, як організаційно-розпорядчого документу, яким
оформлюється рішення загальних зборів.

Рішенням
Господарського суду міста Києва від 06.11.2007р. (суддя Власов Ю.Л.) у
задоволенні позову відмовлено; судовим рішенням встановлено обставини справи
щодо прийняття участі у загальних зборах від 16.04.2007р. та прийняття рішення
на цих зборах за наявності кворуму, передбаченого законодавством та положеннями
статуту товариства;  водночас місцевий
господарський суд дійшов висновку про відсутність порушення прав та
охоронюваних законом інтересів позивача внаслідок прийняття рішень від
16.04.07р., оскільки вони на момент звернення з позовом фактично втратили
чинність, а відносини з питання звільнення ОСОБА_3 з посади директора та
обрання на цю посаду ОСОБА_4 регулюються іншим рішенням загальних зборів
учасників товариства з обмеженою відповідальністю "ІнЕко", що
відбулися 10.07.2007р.

Постановою
Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2008р. (судді: Сотніков
С.В. -головуючий, Дикунська С.Я., Дзюбко П.О.) рішення суду першої інстанції
скасовано; прийнято нове рішення: позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІнЕко" про визнання незаконним рішення та недійсним
протоколу задовольнити; визнати рішення зборів учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІнЕко", яке
оформлено протоколом № 1 від 16.04.2007р. недійсним; з відповідача на
користь позивача стягнуто 42 грн. державного мита.

Скасовуючи
рішення місцевого суду, апеляційна інстанція вказала на чинність рішення
загальних зборів від 16.04.2007р., яке, відтак, підлягає судовому розгляду на
предмет його відповідності законодавству.

Постанову
апеляційної інстанції вмотивовано статтями 60, 61 Закону України "Про
господарські товариства", встановленими обставини справи щодо недодержання
відповідачем  порядку, строку та способу
повідомлення учасників про проведення зборів, не забезпечення можливості
учаснику ознайомитися з документами, пов'язаними з порядком денним таких
зборів; на думку суду ці обставини, а також незазначення у реєстрі учасників
загальних зборів товариства кількості голосів, яку має учасник ОСОБА_5, є
грубим порушенням права позивача на участь в управлінні справами товариства.

Не
погоджуючись з постановою апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій  просить її скасувати  та залишити без змін рішення суду першої
інстанції.

Касаційну
скаргу вмотивовано доводами про неправильне застосування апеляційним
господарським судом норм матеріального та процесуального права оскільки зміст
рішення відповідача регулює питання трудових відносин директора ОСОБА_3 з
товариством та не стосується жодних прав позивача; також воно не порушує прав
та охоронюваних законом інтересів позивача, бо не було реалізовано у встановленому
порядку (шляхом звільнення попереднього та призначення нового директора);
апеляційним судом не з'ясовано обставину істотності порушення прав позивача, що
є суттєвою для вирішення даного спору; апеляційним судом розглянуто та
задоволено позовні вимоги, які не відповідають встановленим законодавством
способам захисту порушеного права.

Позивач
не надіслав відзив на касаційну скаргу.

Заслухавши
доповідь судді -доповідача, пояснення представників сторін, присутніх в
судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судовому рішенні,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

Відповідно
до частин 1 та 2 статті 1117  Господарського
процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові
рішення, касаційна інстанція на підставі фактичних встановлених обставин справи
перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального
і процесуального права.

Касаційна
інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Підставою
для скасування або зміни судових рішень судів попередніх інстанцій є порушення
або неправильне застосування ними норм матеріального чи процесуального права.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій,
позивач звернувся з вимогами про захист його корпоративних прав на участь в
управлінні товариством, порушених неналежним повідомленням позивача про
проведення загальних зборів, на яких він не зміг бути присутнім; обраний спосіб
захисту його порушених корпоративних прав визначено як визнання незаконним
рішення загальних зборів товариства від 16.04.07р. та визнання недійсним
протоколу загальних зборів товариства від 16.04.07р.

При
розгляді справи місцевим господарським судом встановлено, що позивач є
учасником товариства з обмеженою відповідальністю "ІнЕко" з часткою
12,15% статутного фонду; положеннями статуту товариства йому надано право брати
участь в управлінні справами товариства у порядку, визначеному загальними
зборами учасників.

Місцевий
господарський суд встановив, що вищим органом управління товариством є загальні
збори учасників, до компетенції яких, зокрема, віднесено обрання та відкликання
директора товариства; кожний учасник товариства має кількість голосів,
пропорційну розміру його частки в статутному капіталі, а загальні збори
вважаються повноважними, коли на них присутні учасники, які володіють у
сукупності більш як 60% голосів.

При
цьому рішення з питання призначення та відкликання директора товариства
вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у
сукупності більш як 50% загальної кількості голосів учасників товариства.

Про
проведення загальних зборів учасники товариства повідомляються письмово зі
зазначенням часу та місця проведення зборів та порядку денного; повідомлення
повинно бути зроблено не менш, ніж за 30 днів до скликання загальних зборів.

З'ясовуючи
дотримання порядку повідомлення учасників товариства про проведення загальних
зборів від 16.04.07р. та прийняття рішення на цих зборах, місцевий
господарський суд встановив, що 16.04.2007р. відбулись загальні збори учасників
відповідача з порядком денним про звільнення та призначення директора
товариства, рішення яких оформлені протоколом № 1 від 16.04.2007р.; на цих
зборах були присутні учасник товариства ОСОБА_5, розмір частки якого у
статутному фонді складає 70% , та громадянин ОСОБА_4; решта учасників
товариства, загальна частка яких в статутному фонді становить 30%, були
відсутні.

Відповідно
до протоколу загальних зборів від 16.04.2007р. 70% відсотками голосів учасників
товариства було прийнято рішення про звільнення з посади директора ОСОБА_3 з
16.04.2007р. згідно пункту 4 статті 40 Кодексу України про працю; цими ж 70%
голосів було прийнято рішення про призначення на посаду директора товариства з
17.04.2007р. ОСОБА_4

Також
місцевим господарським судом встановлено, що 10.07.2007р. відбулись загальні
збори учасників товариства, на яких були присутні учасники товариства зі
загальною часткою в статутному фонді
84,85%; за наслідками розгляду питань порядку денного 70% голосів
прийнято рішення про звільнення з посади директора товариства ОСОБА_3. та
затвердження на цій посаді ОСОБА_4 з часу звільнення попереднього директора.

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з
встановлених  вище обставин справи та
відсутності  порушення прав та
охоронюваних законом інтересів позивача рішенням загальних зборів з питань
звільнення та обрання директора товариства; зміни підстави звільнення та
обрання директора товариства, якою є рішення від 10.07.2007р.

Переглядаючи
справу в повному обсязі в порядку статті 101 Господарського процесуального
кодексу України, суд апеляційної інстанції не погодився з доводами місцевого
господарського суду, позаяк рішення зборів, не визнане судом недійсним у
встановленому порядку, є дійсним; також суд встановив, що відсутні будь-які
докази на підтвердження дотримання при проведенні зборів від 16.04.2007р.
статті 61 Закону України "Про господарські товариства", відтак
порушено порядок, строк та спосіб повідомлення учасників про проведення зборів,
не забезпечено можливості учасника ознайомитися з документами, пов'язаними з
порядком денним таких зборів.

За
висновком суду внаслідок вищевикладеного прийнятим на зборах рішенням порушено
право учасника ОСОБА_1 брати участь в управлінні справами товариства в порядку,
визначеному в установчих документах, одержувати інформацію про діяльність
товариства, а також право акціонерів вносити зміни в порядку денному.

Відповідно
до статей 15 та 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та
право на звернення до суду  за захистом
свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб,
визначений законом або договором.

Звертаючись
до суду, позивач визначає у позовній заяві обраний ним спосіб захисту
порушеного права, натомість, приймаючи рішення, суд з'ясовує його відповідність
вимогам законодавства, однак не наділений повноваженнями самостійно змінювати
предмет позову.

Згідно
резолютивної частини постанови апеляційної інстанції  визнано недійсним рішення зборів учасників
Товариства з обмеженою відповідальністю "ІнЕко", яке  оформлено протоколом № 1 від 16.04.2007р.,
хоча така вимога не міститься у позовній заяві та не розглядалась місцевим
господарським судом.

Натомість
постановою апеляційної інстанції не розглянуто доводи апеляційної скарги щодо
правової природи протоколу загальних зборів учасників товариства як організаційно-розпорядчого
документу, яким оформлюється рішення загальних зборів, що не може бути визнаний
недійсним у судовому порядку.

Також
судами не перевірено, чи відповідає позовна вимога про визнання незаконними
рішень Загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю
"ІнЕко", прийнятих на загальних зборах, що відбулися 16.04.2007р.,
пункту 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України та статті 12
Господарського процесуального кодексу України, не наведено положення закону чи
договору, які передбачають відповідний спосіб захисту порушеного права.

Судами
попередніх інстанцій не з'ясовано, чи є допущене під час скликання зборів
порушення безумовною підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень
в силу прямої вказівки закону, та яким чином вони могли вплинути на прийняття
загальними зборами відповідного рішення.

Таким
чином, перевіривши у відповідності до частини 2 статті 111 5  Господарського процесуального кодексу
України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові
апеляційного господарського суду, рішенні місцевого суду, колегія суддів дійшла
висновків про те, що апеляційний господарський та місцевий суди розглядаючи
справу, не розглянули всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини
справи в їх сукупності; не належним чином проаналізували  правовідносини, що виникли та існували між
сторонами, внаслідок чого їх висновки щодо розгляду позову та апеляційної
скарги не можуть вважатись законними та обґрунтованими.

Відповідно
до роз'яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від
29.12.1976 р. № 11 "Про судове рішення" зі змінами та доповненнями,
рішення є законним  тоді,  коли
суд,  виконавши  всі вимоги процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,  вирішив
справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому
повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду
про встановлені обставини і   правові
наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Разом з тим, оскаржувані судові
рішення вказаним вимогам не відповідають за вище вказаних підстав.

З огляду на межі повноважень касаційної
інстанції, визначені статтею 1117 Господарського процесуального
кодексу України, постанова апеляційної інстанції та рішення місцевого суду
підлягають скасуванню, а справа -
направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи,
господарським судам слід врахувати вищенаведене, та вирішити спір у
відповідності до вимог чинного законодавства.

Керуючись
статтями 43, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110,
11111, 11112 Господарського  процесуального кодексу України,  Вищий
господарський  суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІнЕко" задовольнити
частково.

Постанову
Київського апеляційного  господарського суду від 15.01.2008 року  у
справі № 38/328  господарського
суду міста Києва та рішення господарського суду міста Києва від 06.11.2007р.
скасувати.

Справу
направити на новий розгляд до господарського суду міста Києва

Головуючий
Т. Дроботова

Судді:
Н. Волковицька

Л. Рогач