ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

21.05.08 р. Справа № 32/419

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Сковородіної О.М.

при секретарі судового засідання: Фесечко Ю.П.

за участю представників сторін:

від заявника: Николенко С.Я. – керівник

від позивача у справі: Мацкул Т.Ф. довіреність від 29.05.06р.

розглянувши заяву: Товариства з обмеженою відповідальністю „МАК-ОЙЛ-ПОСТАВКА” м. Макіївка

про зміну способу і порядку виконання рішення господарського суду Донецької області від 24.01.07р.

у справі за позовом: Акціонерного комерційного промислово – інвестиційного банку в особі філії “Кальміуське відділення Промінвестбанку в м. Донецьк” м. Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “МАК – ОЙЛ – ПОСТАВКА” м. Макіївка

про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 227740, 10 дол. США

Рішенням від 24.01.07р. позовні вимоги Акціонерного комерційного промислово – інвестиційного банку в особі філії “Кальміуське відділення Промінвестбанку в м. Донецьк” м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю “МАК – ОЙЛ – ПОСТАВКА” м. Макіївка про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 227740, 10 дол. США були задоволені.

12.05.08р. до господарського суду звернулось з заявою Товариство з обмеженою відповідальністю “МАК – ОЙЛ – ПОСТАВКА” м. Макіївка про зміну способу і порядку виконання рішення господарського суду Донецької області від 24.01.07р.

Враховуючи те, що в поданій заяві заявник посилався на приписи ст. 1211 ГПК України та вказував на те, що з боку виконавчої служби має місце бездіяльність, суд додатково з’ясовував: чи є подана заява саме вимогою про зміну способу та порядку виконання судового рішення.

Заявник підтвердив свої вимоги та заявив про наміри оскарження бездіяльності виконавчої служби окремо.

В обґрунтування своїх доводів заявник посилався на те, що: 1) своєю бездіяльністю посадова особа підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області завдають збитків Товариству з обмеженою відповідальністю „МАК – ОЙЛ – ПОСТАВКА” м. Макіївка; 2) стягувачем (позивачем у справі) безпідставно нараховуються проценти за кредитним договором № 70 про відкриття мультивалютної кредитної лінії від 07.06.05р., укладеного між сторонами, незважаючи на те, що предмет застави, паливо – мастильні матеріали, є в наявності та знаходяться у підприємства – зберігача ТОВ ПТП „Донбуднафтопродукт” (код 25342859). Тому, просив суд звернути стягнення на 254 897 літрів ПММ.

В судовому засіданні представник заявника (боржника в межах виконавчого провадження, відповідача у справі) заявив клопотання про здійснення аудиозапису судового процесу, про розгляд справи у колегіальному складі суду та відеозйомку судового засідання представниками телебачення та преси.

Клопотання щодо фіксації процесу технічними засобами судом задоволено.

Що стосується двох інших клопотань, суд їх відхиляє з огляду на таке.

По-перше, клопотання про розгляд справи в колегіальному складі суду мотивоване тим, що справа має „резонансне значення”, в зв’язку з порушенням та розслідуванням кримінальних справ, які, на думку заявника, є пов’язаними з даним спором.

Проте, зазначене клопотання подане на ім’я судді, яка безпосередньо розглядає заяву та, відповідно, не має повноважень щодо призначення колегіального складу суду.

Такі повноваження, відповідно до Положення про структурні підрозділи та посадові обов’язки працівників господарського суду Донецької області, затвердженого наказом голови господарського суду № 88 від 15.02.08р., має голова суду, але ж на час судового засідання аналогічного клопотання з боку заявника на адресу останнього не подавалось та, відповідно, не розглядалось.

Зі свого боку, суд не вбачає підстав для звернення до керівництва з клопотанням про призначення колегіального складу для розгляду поданої заяви.

По-друге, клопотання про проведення відеозйомки судового засідання представниками телебачення та преси, також, мотивоване „резонансністю” справи та бажанням заявника довести до широкого кола громадян обставини справи та повідомити вкладників про недобросовісність банку (позивача у справі).

Представник стягувача (позивача) заперечував проти задоволення цього клопотання, посилаючись на те, що поширення інформації буде порушувати приписи Закону України „Про банки і банківську діяльність” щодо банківської таємниці.

Суд не погоджується з доводами стягувача, оскільки, в даному випадку, розкриття банківської таємниці відбувається за згодою клієнта, та, відповідно, таке розповсюдження не можна вважати порушенням вимог вищезазначеного закону.

Але, одночасно, суд вважає, що категоричне ставлення боржника (відповідача) у справі до протилежної сторони, з посиланням на неправомірність поведінки її працівників щодо спірних відносин, може вплинути на упереджене розповсюдження інформації та її перекручування (шляхом монтажу відеозапису та інше).

До того ж, на момент розгляду заяви протиправна поведінка працівників банку щодо правовідносин між позивачем та відповідачем не доведена у встановленому законодавством порядку (ст. 62 Конституції України).

При цьому, суд зазначає, що відеозйомка судового засідання представниками телебачення та преси не є єдиним способом розповсюдження інформації з урахуванням того, що розгляд даної справи відкритий.

Виходячи з викладеного, суд, керуючись ст.46 ГПК України, ч. 2 ст. 9 Закону України „Про судоустрій”, відмовляє заявнику в задоволенні його клопотань.

Клопотання про витребування справи № 19/321 у трьох томах та звукозапису судового процесу не задовольняється судом, оскільки такі дані не впливають на розгляд даної заяви по суті.

По суті вимог заяви представник стягувача (позивача) заперечував, посилаючись на те, що серед майна боржника, за даними повідомлення № 4/121-8п від 20.03.08р. підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області, об’єкт застави, паливо – мастильні матеріали, відсутній, та взагалі звернення стягнення на заставне майно є правом, а не обов’язком заставодержателя (стягувача).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив.

24.01.07р. господарським судом Донецької об?ласті було прийняте рішення, з?а яким на користь Акціонерного комерційного промислово – інвестиційного банку в особі філії “Кальміуське відділення Промінвестбанку в м. Донецьк” м. Донецьк з Товариства з обмеженою відповідальністю “МАК – ОЙЛ – ПОСТАВКА” м. Макіївка стягнуто 227740, 10 дол. США.

На виконання судового рішення 05.02.07р. був виданий наказ.

Виконання судового рішення, прийнятого в межах даної справи, має відбуватись відповідно до норм Закону України „Про виконавче провадження”.

Так, відповідно до вимог ст. 50 Закону України „Про виконавче провадження” звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення.

Як вбачається з повідомлення № 4/121-8п від 20.03.08р. підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області, боржник має майно, вартість якого складає 111267,99 грн.

Тобто, прийнятий судовий акт є таким, що має виконуватись, в тому числі, за рахунок цього майна.

З іншого боку, ч. 1 ст. 52 цього закону передбачено, що стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Доказів, які б підтверджували наявність виконавчого документу про звернення стягнення на заставлене майно, заявником не надано.

При цьому, цією нормою (ч. 4,7 ст. 52 ЗУ „Про виконавче провадження”) визначено, що звернення стягнення на заставлене майно може мати місце і без наявності відповідно виконавчого документа. Але, в цьому разі, грошові кошти, які одержуються від реалізації заставленого майна, знов таки, направляються на задоволення вимог заставодержателя (в даному випадку – тієї ж самої особи).

Тобто, сукупний аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок про те, що в даному випадку звернення стягнення на заставлене майно не потребує окремого судового акту. Такі дії вчинюються державним виконавцем самостійно.

Враховуючи наведене, суд не вбачає обставин, які б свідчили про те, що для стягнення коштів на користь позивача необхідно змінювати порядок і спосіб виконання судового рішення, оскільки, діюче законодавство передбачає, що таке стягнення здійснюється як за рахунок коштів (готівки, безготівки), так і за рахунок майна, в тому числі заставленого.

Суд зазначає, що відповідно до Закону України „Про виконавче провадження” боржник не позбавляється права добровільно виконати рішення суду.

Тобто, якщо останній дійсно вважає наявним на теперішній час заставлене майно, він може в порядку, визначеному Законом України „Про заставу” (зокрема, за згодою заставодержателя), здійснити реалізацію заставленого майна та виконати рішення суду.

У зв’язку з вищевикладене, на підставі Закону України „Про виконавче провадження”, Закону України „Про заставу”, Закону України „Про банки і банківську діяльність”, Конституції України, керуючись ст.ст. 46, 1211, 86, 87 ГПК України, господарський суд –

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Товариство з обмеженою відповідальністю “МАК – ОЙЛ – ПОСТАВКА” м. Макіївка про зміну способу і порядку виконання рішення господарського суду Донецької області від 24.01.07р. у справі № 32/419.

Суддя Сковородіна О.М.