КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2008                                                                                           № 05-5-1/2303

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Корсака В.А.

суддів:

За участю представників:

від позивача -Овдіна Ю.Б. -за дов.,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ДК "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 29.02.2008

у справі № 05-5-1/2303

за позовом                               ДК "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до                                                   Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Одесагаз"

про                                                  зобов"язання укласти договір

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.02.2008р. №05-5-1/2303 позовна заява була повернута без розгляду на підставі п.п. 1,3,4,6,10 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою та просить її скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Розглянувши мотиви скарги та перевіривши підстави відмови, щодо прийняття позовної заяви, колегія прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а позовна заява разом з доданими до неї матеріалами направленню до суду першої інстанції для розгляду по суті, з наступних підстав.

Суд першої інстанції своєю ухвалою від 29.02.2008р. повернув позовні матеріали позивачу без розгляду, мотивуючи свою позицію по –перше тим, що позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати, а також позивачем не надано доказів повноваження юридичної особи та її відповідальної посадової особи на день звернення до суду з відповідним позовом.

Відповідно до п.1 ст.63 ГПК України , суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду якщо позовну заяву підписано особою, яка не мала права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява була підписана начальником відділу з питань виконавчого провадження та банкрутства ДК „Укртрансгаз” Овдіною Ю.Б. , яка діяла за довіреністю на представництво інтересів в суді №2-17 від 26.12.2007р.

Відповідно до довіреності №2-17 від 26.12.2007р., яка дійсна до 31.12.2008р. і яка була подана разом із позовною заявою Овдіна Ю.Б. була уповноважена вести справи від імені позивача, подавати претензії та позови до господарських та місцевих судів, представляти інтереси позивача у господарських та місцевих, апеляційних, касаційних судах, вчиняти від імені довірителя усі процесуальні дії і т.п.

Згідно з частиною 1 ст.54 ГПК України передбачено, що позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником. Також, в частині 3 ст. 57 ГПК України зазначено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, який підтверджує повноваження представника позивача.

Таким чином, колегія приходить до висновку, що позовна заява була підписана уповноваженою особою, тому вважати, що позовна заява оформлена з порушенням п.1 ст. 63 ГПК України, у колегії не має підстав.

Крім того, Ухвалою від 29.02.2008р. Господарський суд м. Києва повертаючи позовну заяву без розгляду, зазначив про те, що позивачем не подано доказів надсилання відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів.

Відповідно до ч.1 ст.56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов’язані надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів, якщо цих документів у сторін не має.

Згідно п. 2 ч. 1 ст.57 ГПК України до позовної заяви було додано документ, який підтверджує відправлення позивачем на адресу відповідача копію позовної заяви.

Повертаючи позовну заяву без розгляду, суд зазначив про те, що доданий до позовної заяви опис вкладень від 18.02.2008р. не може вважатися належним доказом відправлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу , оскільки з його змісту неможливо дійти достовірного висновку про відправлення саме копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.57 ГПК України до позовної заяви було додано документ, який підтверджує відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів, а саме: виписки з реєстру прийому та копії опису вкладення. Висновок суду першої інстанції про те, що опис вкладення не є належним доказом, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, виходячи з наступного.

п. 3.3 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/289 від 18.09.97р. “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України” зазначено, що відсутність опису вкладення до листа не тягне за собою наслідків у вигляді повернення позовної заяви, оскільки згідно з пунктом 78 Правил надання послуг поштового зв’язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002р. №1155, листи, бандеролі і посилки приймаються з таким описом лише за бажанням відправника, і у господарського суду відсутні правові підстави спонукати відправників до обов'язкового оформлення описів вкладення.

Опис вкладення є достатнім доказом направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів. Якщо у суду виник сумнів щодо його достовірності чи він дійшов висновку про недостатність такого доказу, то суд може витребувати додаткові докази, але не має законних підстав для повернення позовної заяви (Постанова Верховного суду України від 25.11.2003р.)

Що стосується про те, що місцевий суд повертаючи позовну заяву без розгляду зазначив ще й про те, що у позовній заяві не вказано обставин , на яких ґрунтується позовна вимога , згідно з п.5 ст.54 ГПК України, колегія вважає, що позов оформлений відповідно до вимог чинного законодавства, викладений зміст позовних вимог, обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги з посиланням на докази та законодавство. До позову надані належним чином засвідчені копії всіх необхідних документів.

Крім того, місцевий повертаючи позовну заяву без розгляду зазначив про те, що позивачем не подано доказів сплатити витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду якщо не подано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до п.11, 12 Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 р. N1258, з метою перерахування коштів для оплати витрат у графі платіжного доручення "Призначення платежу" зазначається "Інформаційно-технічне забезпечення судового процесу", а також найменування суду, до якого особа звертається з позовною заявою. Документ про оплату витрат додається до позовної заяви, заяви, клопотання, скарги, яку особа подає до суду відповідно до процесуального законодавства. Документом про оплату витрат є квитанція установи банку або відділення поштового зв'язку, які прийняли платіж, платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. У разі коли оплата витрат здійснюється шляхом перерахування коштів з рахунка вкладника, відкритого в установі банку, додається довідка, засвідчена підписом контролера, скріпленим печаткою фінансової установи.

Разом із тим, до позовної заяви Позивачем додане платіжне доручення № PR 936 від 07.02.08р. у призначенні платежу якого вказано найменування суду, до якого особа звертається з позовною заявою, стоїть підпис та печатка установи банку із зазначенням дати вчинення відповідної операції.

Якщо у суду першої інстанції виник сумнів щодо здійснення такої операції то він повинен був витребувати додаткові докази, на підставі ст.38 ГПК України, а не повертати позовну заяву без розгляду.

П. 14 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита встановлює, що при перерахуванні мита з рахунку платника – останній екземпляр платіжного доручення з написом кредитної установи наступного змісту “Зараховано в дохід бюджету _ грн.. (дата)”. Цей напис скріплюється першим та другим підписами посадових осіб та відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Як вбачається з платіжного доручення №PR935 від 07.02.2008р., на зворотній стороні містяться перший та другий підпис посадових осіб АКБ Соціального розвитку „Укрсоцбанк”, відбиток печатки кредитної установи та відмітка дати виконання платіжного доручення. Отже докази сплати державного мита були подані у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

В п.3.3. Роз’яснення Вищого Арбітражного суду України “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України” зазначено, що господарським судам не слід допускати повернення позовних заяв та заяв кредиторів у справах про банкрутство у разі подання як доказу сплати державного мита платіжних доручень, що відповідають вимогам Інструкції про порядок обчислення та справляння держаного мита.

У разі виникнення сумнівів щодо надходження і зарахуванням державного мита до державного бюджету України суди мають право згідно з пунктом 4 статті 65 ГПК України витребувати від позивача чи кредитора відповідне підтвердження територіального органу Державного казначейства України.

Крім того, відповідно до ст. 38 ГПК України якщо подані докази є недостатніми, господарський суд зобов’язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору. Таким чином, господарський суд м. Києва міг витребувати у позивача відповідне підтвердження (Довідку) Державного казначейства України про зарахування в повному обсязі державного мита , сплаченого платіжним дорученням №PR935, в Дохід Державного бюджету України.

Отже, колегія вважає, що суд першої інстанції не правомірно повернув позовні матеріали без розгляду на підставі п. 10 ст. 63 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене ухвала суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 99, 101,103-105, 106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ДК „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз України”

задовольнити.

Ухвалу Господарського суду м. Києва від 29.02.2008р. №05-5-1/2303 скасувати.

Матеріали позовної заяви ДК „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз України”

повернути Господарському суду м. Києва для розгляду по суті.

Головуючий суддя

Судді

05.06.08 (відправлено)