ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2008 р.

Справа № 10/689/07

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого                                                                        Лашина В.В.

Суддів :                                                                                 Єрмілова Г.А.                                                                                                                Воронюка О.Л.

при секретарі                                                             Толок В.В.

за участю представників сторін:

Від позивача –(Миколаївського обласного управління “Миколаївекокомресурси” Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини “Укрекокомресурси” Кабінету Міністрів України ) - Горбачов О.М., довіреність № 8-7/7-07, дата видачі:06.04.00; Кравченко Ю.В., довіреність № б/н, дата видачі: 25.08.07;

Від відповідача –(ТОВ “Сонар”)- Лушко Т.А.., довіреність: № 05, дата видачі: 11.03.08;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини „Укрекокомресурси” Кабінету Міністрів України в особі Миколаївського обласного управління „Миколаївекокомресурси”

на рішення господарського суду Миколаївської області від 16.01.2008 р.

зі справи № 10/689/07

за позовом Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини „Укрекокомресурси” Кабінету Міністрів України в особі Миколаївського обласного управління „Миколаївекокомресурси”

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Сонар”

про стягнення 20612,17 грн.

Відповідно до ст.77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 18.03.2008р. до 08.04.2008р.

В С Т А Н О В И Л А:

23.10.2007 р. Державна компанія з утилізації відходів як вторинної сировини „Укрекокомресурси” Кабінету Міністрів України в особі Миколаївського обласного управління „Миколаївекокомресурси” (далі –ДК „Укрекокомресурси”) звернулася до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Сонар” про стягнення 13630,21 грн. боргу, 2305,14 грн. пені, 974,15 грн. 3 % річних, 3702,67 грн. інфляційних та судових витрат, обґрунтовуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 22 від 20.09.2002 р. щодо оплати за надані послуги по розробці, організації та впровадження системи збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації тари (упаковки), ввезеної відповідачем на територію України згідно норм утилізації, вказаних у зазначеному договорі.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 16.01.2008 р. (суддя Горобченко Д.М.) у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ДК „Укрекокомресурси” в апеляційній скарзі просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування господарським судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, оскільки місцевим господарським судом не враховано положення п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 р. № 915 та п. 3.1 договору № 22 від 20.09.2002 р., за якими відповідач повинен був сплатити позивачу не пізніше семи днів від дати митного оформлення продукції, що ввозиться на територію України. Дата митного оформлення вантажів підтверджується змістом аркушів про пакування, копії яких є в матеріалах справи. Апелянт вказує, що відповідачем протягом двох років належним чином виконувались договірні обов`язки, що підтверджував й сам відповідач, але, починаючи з листопада 2004 р., відповідач безпідставно припинив оплату послуг позивача, продовжуючи завозити на територію України імпортовані товари з відповідною тарою (упаковкою).

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи, судова колегія вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

20.09.2002 р. між сторонами був укладений договір № 22, за умовами якого ДК „Укрекокомресурси” зобов`язалась розробити, організувати та впровадити систему надання послуг щодо збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації тари (упаковки), ввезеної ТОВ „Сонар” на територію України згідно норм утилізації, а відповідач, відповідно до п. 2.2 цього договору, зобов`язався прийняти ці послуги з оформленням відповідного акту виконаних робіт та оплатити їх у відповідності з аркушем про пакування і вантажною митною декларацією за тарифами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 р. № 915. Строк дії договору встановлений сторонами до 31.12.2005 р.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ „Сонар” з 12.10.2004 р. по 26.07.2005 р. здійснювалось завезення продукції на територію України з відповідною тарою (упаковкою).

Однак оплату за послуги, передбачені договором № 22 від 20.09.2002 р., відповідач припинив з вересня 2004 р.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ДК „Укрекокомресурси”, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні акти виконаних робіт на суму 13630,21 грн., які підтверджують надання відповідних послуг, а також, що позивачем не були надані докази відносно наявності відповідних умов для надання послуг по безпосередній утилізації тари (упаковки).

Аналізуючи матеріали справи та чинне законодавство, судова колегія доходить до висновку, що судом першої інстанції невірно встановлені правовідносини, що виникли між сторонами на підставі договору № 22 від 20.09.2002 р., у зв`язку з чим неправильно застосовані норми матеріального права.

Відповідно до п. „б”, „п” ч. 1 ст. 17 Закону України „Про відходи” суб`єкти господарювання зобов`язані забезпечувати приймання та утилізацію використаних пакувальних матеріалів і тари, в яких знаходилася продукція цих підприємств, установ та організацій - суб'єктів господарської діяльності, або укладати угоди з відповідними організаціями на їх збирання та утилізацію, а також передбачати при укладанні угод на поставку в Україну товарної продукції утилізацію чи вивезення з України використаних пакувальних матеріалів і тари.

У відповідності до Статуту ДК „Укрекокомресурси”, останню створено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 р. № 915 „Про впровадження системи збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації відходів як вторинної сировини” з метою проведення в Україні екологічної діяльності та впровадження державної політики і надання допомоги в діяльності підприємств, установ, організацій усіх форм власності у сфері збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації відходів як вторинної сировини, у тому числі підвищення ефективності у сфері поводження з відходами споживання, запобігання накопиченню відходів, створення умов для їх роздільного збирання, переробки та утилізації, зменшення негативного впливу відходів на довкілля.

Відповідно до п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 р. № 915 підприємства, установи, організації, що імпортують продукцію в тарі (упаковці), у разі укладення угод на поставку в Україну товарної продукції зобов'язані передбачити утилізацію чи вивезення з України всього обсягу використаних матеріалів і тари. Підприємства, установи, організації, що використовують тару (упаковку) для пакування і перевезення продукції або імпортують продукцію в тарі (упаковці), можуть це виконувати, зокрема, шляхом укладення договорів про надання послуг із збирання, сортування, перевезення, переробки та утилізації використаної тари (упаковки) з ДК „Укрекокомресурси” чи іншими спеціалізованими підприємствами, що мають відповідні ліцензії і умови для надання таких послуг на території України, де реалізується та утворюється відповідна використана тара (упаковка), а також здійснення оплати за надання обумовлених послуг згідно із загальним обсягом тари (упаковки), яка використовується для пакування та перевезення продукції за затвердженими тарифами.

При цьому встановлено, що плата за надання ДК „Укрекокомресурси” зазначених послуг встановлюється відповідно до тарифів, затверджених пунктом 2 цієї постанови, та вноситься підприємствами - імпортерами продукції в тарі (упаковці) на спеціальний рахунок ДК „Укрекокомресурси” - не пізніше семи днів від дати митного оформлення продукції, що ввозиться на територію України.

Такий же самий обов`язок ТОВ „Сонар” з оплати був встановлений й п. 3.1 договору № 22 від 20.09.2002 р., укладеного між сторонами, тобто обов`язок здійснення оплати не пізніше 7-денного строку від дня митного оформлення вантажу. При цьому, згідно з п. 2.2 цього договору відповідач зобов`язався здійснювати оплату у відповідності з аркушем про пакування і вантажною митною декларацією за тарифами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 р. № 915.

Отже, обов‘язок щодо здійснення розрахунків за договором виникає у відповідача з дня митного оформлення вантажу і має проводитися на підставі аркуша про пакування та вантажної митної декларації, незалежно від термінів складання актів про виконані послуги. При цьому, саме відповідач за умовами договору зобов`язаний оформлювати акти виконаних робіт

Згідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, враховуючи наведені вище приписи законодавства та умови договору, укладеного між сторонами, нездійснення оплати відповідачем у порядку та строки, передбачені договором, є порушенням прийнятих на себе зобов`язань, що є підставою для позивача для стягнення спірної суми заборгованості у судовому порядку.

Частиною 2 ст. 626 ЦК України передбачено право позивача на стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Стягнення пені обґрунтовується п.4.2. договору № 22 від 20.09.2002 р. Заяви про застосування строків позовної давності не надходило.

Твердження ТОВ „Сонар” про те, що позивачем не надавались послуги, обумовлені договором, судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки відповідач не був позбавлений права звернутися з відповідним позовом до суду в установленому порядку про розірвання договору або вимагати від позивача належного виконання умов договору, як це передбачено ст. 526 ЦК України. Також слід зазначити й те, що відповідачем не здійснювалось збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації тари (упаковки) самостійно, що можливо лише при наявності ліцензії, або шляхом укладання відповідних договорів з іншими спеціалізованими суб`єктами господарювання. При цьому, навіть укладення будь-яких договорів з такими спеціальними суб`єктами не звільняє ТОВ „Сонар” від виконання обов’язків за укладеним з ДК „Укрекокомресурси” договором.

За таких обставин, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення господарського суду Миколаївської області не відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення, яким позовні вимоги ДК „Укрекокомресурси” слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини „Укрекокомресурси” Кабінету Міністрів України в особі Миколаївського обласного управління „Миколаївекоком-ресурси” задовольнити, а рішення господарського суду Миколаївської області від 16.01.2008 р. по справі № 10/689/07 –скасувати, позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Сонар” (54030, м. Миколаїв, вул. Лагерне поле, 5, , п/р 9001 в МФ КБ „Приватбанк”, МФО 326610) на користь Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини „Укрекокомресурси” Кабінету Міністрів України в особі Миколаївського обласного управління „Миколаївекоком-ресурси” (54030, м. Миколаїв, вул. Пушкінська, 14, , п/р 3001 в МФ ВАТ КБ „Причорномор`я”, МФО 326115) 13630, 21 грн. основного боргу, 2305,14 грн. пені, 974,15 грн. 3 % річних, 3702, 67 грн. інфляційних втрат, 206,15 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ доручити видати господарському суду Миколаївської області.

Головуючий                                         В.В. Лашин

Суддя                                                                        Г.А. Єрмілов

Суддя                               О.Л.Воронюк