ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2008 р.

Справа № 16/285-5/23

за позовом ЗАТ "РодАн-Капітал", вул.М.Раскової,11, м. Київ,02002

до відповідача ТзОВ "Кубок ЛТД", вул.Хотинська,18, м. Івано-Франківськ,76010

до третіх осіб на стороні відповідача: 1) Відкритого акціонерного товариства "Львівський автобусний завод", вул. Стрийська, 45, м.Львів, 79026

2) Закритого акціонерного товариства "Львівський автомобільний завод", вул. Стрийська, 45, м.Львів, 79026

3) Закритого акціонерного товариства "Завод комунального транспорту", вул. Стрийська, 45, м.Львів, 79026

про спонукання до укладення договору купівлі-продажу

Представники:

Від позивача: Додатко Р.В. - представник, (довіреність № 5 від 09.08.07р.)

Від відповідача: не з"явився,

Від третіх осіб: не з"явились

СУТЬ СПОРУ: заявлено позов про зобов"язання відповідача виконати умови договору купівлі-продажу № 1-11/315 від 24.11.2003р. щодо поставки металопродукції.

Відповідач в засідання двічі не з"явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, відзиву на позов не подав (ухвала від 26.02.08р. отримана представником відповідача 10.03.08р., а ухвала від 06.03.08р. отримана представником відповідача 14.03.08р., що стверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень).

Представники третіх осіб на стороні відповідача (ВАТ "Львівський автобусний завод" та ЗАТ "Львівський автомобільний завод", ЗАТ "Завод комунального транспорту") також вдруге в судове засідання не з"явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, відзиву на позов не подали (ухвала від 26.02.08р. отримана представниками третіх осіб 03.03.08р., а ухвала від 06.03.08р. отримана представниками третіх осіб 13.03.08р., що стверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень).

За таких обставин, спір розглядається за матеріалами, що є в справі згідно зі ст. 75 ГПК України.

Позивач заявою № 169/02 від 14.02.08р. змінив предмет та підставу позову, а заявою № 170/02 від 03.03.08р. заявив про виправлення описо, допущених при комп"ютерному наборі тексту заяви № 169/02 від 14.02.08р. Таким чином позивач просить змінити предмет позову і стягнути з ТзОВ "Кубок ЛТД", м.Івано-Франківськ на користь ЗАТ "РодАн-Капітал", м.Київ: 1043568, 31 грн. передоплати за 134, 516 тон непоставленої металопродукції, 19723, 89 грн. витрат по держмиту , 9962 грн. витрат по держмиту за розгляд апеляційної скарги та 118 грн. інформаційно-технічних послуг.

За таких обставин, суд розглядає позов стосовно стягнення з відповідача вищевказаних сум.

Розглянувши матеріали справи та додатково подані позивачем документи, вислухавши представника позивача, суддя встановив, що між позивачем та відповідачем 24.11.2003р. був укладений договір купівлі-продажу № 1-11/315. Позивач передоплатою по платіжних дорученнях № 1937 від 24.11.03р. , № 1945 від 25.11.03р., № 1962 від 26.11.03р., № 2018 від 03.12.03р., № 2016 від 03.12.03р., № 2017 від 03.12.03р., № 2015 від 03.12.03р. , № 2072 від 09.12.03р. перерахував на рахунок ТзОВ "Кубок ЛТД" суму 4333292 грн. 77 коп. за маталопродукцію відповідно до специфікацій № 1 від 24.11.03р., № 2 від 26.11.03р., № 3 від 03.12.03р., № 4 від 09.12.03р.

Позивач свої зобов"язання щодо оплати продукції згідно договору виконав повністю, що не заперечується відповідачем.

Оскільки правовідносини сторін по договору купівлі-продажу № 1-11/315 від 24.11.2003р. продовжують існувати і на даний час, то при вирішенні даного спору суд керується Положеннями Цивільного кодексу України.

Як стверджує позивач, відповідач не виконав своїх зобов"язань і не передав йому металопродукцію на суму 1972387, 65 грн.

В відзиві на позов відповідач стверджує, що передав продукцію представнику позивача по дорученнях позивача ЯЗБ № 902167 від 08.12.03р. та ЯЗБ № 902175 від 12.12.03р. На отриману представником позивача продукцію виписано видаткові накладні № РН-4 від 18.12.03р., № РН-5 від 29.12.03р.

Оглянувши вищевказані копії накладних, суд приходить до висновку про неможливість прийняття їх як доказ про передачу продукції позивачу з тих підстав, що на них відсутній підпис одержувача товару. За твердженням відповідача по вищевказаних накладних ще в 2003р. (в грудні місяці) позивачу відпущено продукцію на загальну суму 4298776 грн. 59 коп., хоча в накладних сума вказана в рублях. Крім цього металу станом на 28.09.2006р. позивачу було поставлено відповідачем металопродукцію на суму 2360905 грн. 13 коп., що разом становить 6659681 грн. 72 коп., що значно більше перерахованої суми позивачем відповідачу. Не зважаючи на це, відповідач в вересні 2007р. листом № 17 від 14.09.2007р. на ім"я начальника ВДВС Івано-Франківського МЮУ вказав на те, що не заперечує відносно отримання ЗАТ "РодАн-Капітал" прокату алюмінію на ВАТ "Пасавтопром" у м.Львові. Позивач отримав прокат на суму 928821, 49 грн. (24.01.2008р.).

В матеріалах справи знаходяться листи відповідача до позивача № 13 від 15.03.2005р., № 3 від 14.02.2005р., № 2 від 13.01.2004р. стосовно відвантаження останньому металопродукції або пропонувалось укласти договори зберігання з заводом - зберігачем (Львівським автобусним заводом). Доказів відсилки цих листів суду не було надано і як вбачається з матеріалів справи - відповідач сам укладав договори схову з цим заводом і без його згоди позивач не міг отримати продукцію на Львівському заводі. За таких обставин твердження відповідача щодо того, що позивач не приймав жодних мір до отримання продукції на протязі 2004-2005рр. спростовується наявними в справі накладними, актами прийому-передачі продукції у вищевказаний період.

Враховуючи той факт, що відповідач зобов"язаний був поставити позивачу продукцію на протязі 3-х днів з моменту підписання договору, проте цей обов"язок ним не виконаний і через майже 5 років, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Пунктом 2 частини 1 статті 664 ЦК України встановлено, що обов"язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передачі покупцеві у належному місці і покупець проінформований про це (ч. 1 ст. 664 ЦК України). Відповідно до положень статті 689 ЦК України покупець зобов"язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов"язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до специфікацій № 2, 4 до договору купівлі-продажу № 1-11/315 від 24.11.2003р. місцезнаходженням товару є склади, розміщені на території ВАТ "Львівський автобусний завод". В специфікаціях № 1,3 базис поставки не визначений. Судом встановлено, що позивачу було відомо про місцезнаходження товару, визначеного договором купівлі-продажу, що ним і не заперечувалось.

Відправлений в відрядження працівник позивача д.Вальчук Ю.М. до м.Львова на протязі 3-х днів в грудні 2003р. не зміг отримати продукцію від відповідача. Хоча відповідач і подав суду накладні від 29.12.03р., проте суд встановив, що розбронювання продукції з держрезерву представником відповідача д. Соболюком А.М. на Львівському автобусному заводі мала місце 15.03.04р., тобто відповідач не міг поставити позивачу продукцію в грудні 2003р. не прийнявши її від Держрезерву.

Враховуючи той факт, що виконання договору відповідачем в натурі втратило інтерес для позивача, він змінив позовні вимоги і просить стягнути з відповідача суму 1043568, 31 грн. основного боргу та судові витрати по позовній заяві, апеляційній скарзі та інформаційно-технічні послуги.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення 1043568, 31 грн. основного боргу підлягає до задоволення, а в стягненні 9962 грн. витрат по держмиту за розгляд апеляційної скарги слід відмовити, так як постанова Львівського апеляційного господарського суду була скасована Вищим господарським судом України.

На підставі ст. 49 ГПК України витрати по держмиту в сумі 19723, 89 грн. та 118 грн. інформаційно-технічних послуг слід віднести на відповідача - ТзОВ "Кубок ЛТД", м.Івано-Франківськ.

Враховуючи вищесказане та у відповідності до ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 20, 193, 199 ГПК України, ст.ст. 525, 526, 662, 663, 664, ч. 1 ст. 665, ч.1 ст. 670, 1212-1215 ЦК України, керуючись ст. ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Кубок ЛТД", вул. Хотинська, 18, м.Івано-Франківськ, 76010 () на користь позивача - Закритого акціонерного товариства "РодАн-Капітал", вул. М.Раскової, 11, м.Київ, 02660 () - 1043568, 31 грн. основного боргу, 19723, 89 грн. держмита та 118 грн. інформаційно-технічних послуг.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

В стягненні 9962 грн. витрат по держмиту за розгляд апеляційної скарги - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

рішення підписане 27.03.08

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________