ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.08
Справа №  8/571/07

Суддя   Попова І.А.

за
позовом ОСОБА_4, м.
Запоріжжя

до
відповідача 1. Товариства
з обмеженою відповідальністю “Запоріжміськліфт”, м.Запоріжжя

до
відповідача-2 ОСОБА_1,
м. Запоріжжя

до
відповідача-3 ОСОБА_2,
м. Запоріжжя

Третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -
ОСОБА_3, м.Запоріжжя

про визнання недійсним рішення загальних
зборів учасників товариства від 31.01.2005 р., викладеного у протоколі № 14

Суддя  І. А. Попова

Представники:

Від
позивача: ОСОБА_4.

Від
відповідача 1: Омельяненко В.А., дов. вді 14.12.2007р.

Від
відповідача 2: ОСОБА_1.

Від
відповідача 3: ОСОБА_2.

Від
третьої особи: не з'явився

Розглядаються
позовні вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників
товариства “Запоріжміськліфт”, оформленого протоколом № 14 від 31.01.2005 р.

Розгляд
справи відкладався, в засіданні оголошувалися перерви, строк вирішення спору
продовжувався в порядку ч. 3 ст. 69 ГПК України. Вступну та резолютивну частини
рішення оголошено в засіданні 08.02.2008 р.

Позивач
підтримує вимоги з підстав, викладених у позові. Просить визнати недійсним
рішення загальних зборів учасників ТОВ “Запоріжміськліфт” від 31.01.2005р., яке
викладено в протоколі №14, про встановлення заборони особам, призначеним на
посаду директора ТОВ “Запоріжміськліфт” самостійно без письмової згоди
загальних зборів учасників товариства розривати підрядні договори на технічне
обслуговування та ремонт ліфтів, диспетчерських систем ОДЗ/ДСЗ з ЖБК та інші
підрядні договори, договори на технічне обслуговування. В обґрунтування вимог
позивач зазначає, що з 09.02.2005р. до 10.01.2006р. був директором ТОВ
“Запоріжміськліфт” та є співвласником ТОВ “Запоріжміськліфт”, його частка у
статутному фонді підприємства складає 28%. Позивач вказує, що причиною його
звільнення з посади директора підприємства “Запоріжміськліфт” є невиконання
рішення загальних зборів учасників товариства від 31.01.2005р., яке викладене в
протоколі №14. Позивач вказує, що рішенням загальних зборів учасників
товариства від 08.01.2006р., викладеним у протоколі №1, діяльність директора визнана
незадовільною та ОСОБА_4  звільнено з
посади по ст.. 41 ч. 1 КЗпП України. Його діяльність на посаді директора
товариства оцінювалася учасниками товариства з урахуванням рішення зборів,
викладеного у протоколі №14. Насправді, зазначає позивач, збори учасників
товариства “Запоріжміськліфт” 31 січня 2005р. не проводилися, вказаний протокол
складено пізніше, ніж в ньому зазначено, з метою усунення позивача з посади.
Позивач заперечує дійсність його підпису у реєстраційній картці, у повідомленні
про скликання зборів (від 27.12.2004р.) та свою присутність на зборах
31.01.2005р.. Оскільки невиконання рішення зборів, викладене у протоколі №14,
було підставою його звільнення з посади, позивач вважає порушеним своє право на
участь в управлінні товариством та просить визнати недійсним рішення зборів
учасників товариства від 31.01.2005 р., викладене у протоколі № 14.

Відповідач-1
проти позову заперечив, в обґрунтування заперечень зазначив, що рішення зборів
учасників, оформлене протоколом №14 від 31.01.2005р., є законним і не
суперечить чинному законодавству. З посиланням на ст.. 98, 145 ЦК України, ст..
58, 60 Закону України “Про господарські товариства”, Відповідач 1 вказує, що
протокол загальних зборів ТОВ “Запоріжміськліфт” прийнятий компетентним
органом, визначеним чинним законодавством України. Відповідач 1 просить суд в
задоволенні позовних вимог відмовити з посиланням на те, що п. 10.3 Статуту
товариства визначено, що збори вважаються правомочними, якщо на них присутні
учасники, яким належить більш ніж 60 % Статутного фонду товариства, виходячи з
цього відповідач зазначає, що на загальних зборах учасників товариства
31.01.2005р. були присутні учасники, яким належало 70% статутного фонду.
Відповідач 1 вказує, що ОСОБА_4. був повідомлений про час та місце проведення
загальних зборів учасників товариства належним чином, про що свідчить
повідомлення від 27.12.2004р. про скликання загальних зборів ТОВ
“Запоріжміськліфт”.

Відповідач-2
проти позову заперечив, в обґрунтування заперечень зазначив, що рішення загальних
зборів, оформлене протоколом №14 від 31.01.2005р., є законним і не суперечить
чинному законодавству. З посиланням на ст.. 98, 145 ЦК України, ст.. 58, 60
Закону України “Про господарські товариства”, Відповідач-2 вказує, що протокол
загальних зборів ТОВ “Запоріжміськліфт” прийнятий компетентним органом,
визначеним чинним законодавством України. Відповідач 2 просить суд в
задоволенні позовних вимог відмовити з посиланням на те, що п. 10.3 Статуту
товариства визначено, що збори вважаються правомочними, якщо на них присутні
учасники, яким належить більш ніж 60 % Статутного фонду товариства, виходячи з
цього відповідач зазначає, що на загальних зборах учасників товариства
31.01.2005р. були присутні учасники, яким належало 70% статутного фонду.
Відповідач 2 вказує, що ОСОБА_4. був повідомлений про час та місце проведення
загальних зборів учасників товариства належним чином, про що свідчить
повідомлення від 27.12.2004р. про скликання загальних зборів ТОВ
“Запоріжміськліфт”.

Відповідач-3
проти позову заперечив,  в обґрунтування
заперечень зазначив, що рішення загальних зборів, оформлене протоколом №14 від
31.01.2005р., є законним і не суперечить чинному законодавству. З посиланням на
ст.. 98, 145 ЦК України, ст.. 58, 60 Закону України “Про господарські товариства”,
Відповідач 3 вказує, що протокол загальних зборів ТОВ “Запоріжміськліфт”
прийнятий компетентним органом визначеним чинним законодавством України.
Відповідач 3 просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити з посиланням на
те, що п. 10.3 Статуту товариства визначено, що збори вважаються правомочними,
якщо на них присутні учасники, яким належить більш ніж 60 % Статутного фонду
товариства, виходячи з цього відповідач зазначає, що на загальних зборах
учасників товариства 31.01.2005р. були присутні учасники, яким належало 70%
статутного фонду. Відповідач 3 вказує, що ОСОБА_4. був повідомлений про час та
місце проведення загальних зборів учасників товариства належним чином, про що
свідчить повідомлення від 27.12.2004р. про скликання загальних зборів ТОВ “Запоріжміськліфт”.

Третя
особа свого представника не направила в судове засідання, про причини неявки не
сповістила суд.

Заслухавши представників, дослідивши
додані матеріали, оцінивши доводи та заперечення сторін, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню внаслідок наступного:

Як
свідчать вивчені матеріали, ОСОБА_4 є учасником ТОВ “Запорізьміськліфт” з долею
у статутному капіталі у розмірі 28%, що
визначено статутом товариства. Даний позов, як вказано в заяві, подано
позивачем на відновлення порушеного права, оскільки позивач вважає, що його
було звільнено з посади директора за порушення рішення зборів яких взагалі не
було. Тобто, позивачем оспорюються не самі рішення зборів як такі, що порушують
його права, а факт їх прийняття зборами в зазначений час. Позов подано
позивачем з посиланням на ст.ст. 60, 61 Закону України “Про господарські
товариства”.

Відповідно
до ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що  виникають з корпоративних відносин у спорах
між господарським  товариством та його
учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що
пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, крім трудових спорів.

Статтею
167 ГК України встановлено, що корпоративні права - це права особи,  частка якої визначається у статутному фонді
(майні) господарської організації, що
включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською
організацією,  отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої
відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та
статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі
відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Статтею
98 ЦК України передбачено право учасника товариства оскаржити рішення загальних
зборів, як акту органу юридичної особи, до суду.

Підставою
для визнання недійсними рішень загальних зборів є невідповідність його вимогам
чинного законодавства та/або установчих документів. Обов'язковою умовою
визнання акта недійсним є, при цьому, порушення прав та охоронюваних законом
інтересів учасника товариства, оскільки законодавець виходить з того, що
рішення загальних зборів -це акт, який породжує певні правові наслідки,
спрямовані на регулювання господарських відносин і має обов'язковий характер
для суб'єктів цих відносин. Тобто, для визнання недійсними рішень загальних зборів
товариства обов'язково необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав
та законних інтересів учасника товариства. Згідно постанови ВГС України від
23.01.2007 р. (з розгляду корпоративного спору), якщо за результатами розгляду
справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду відсутні
підстави для задоволення позову.

Відповідно
до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно
ст. 32 ГПК України  доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі  яких
господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи  відсутність обставин, на яких ґрунтуються
вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського спору. Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Позивачем
в судовому засіданні заявлено клопотання про призначення судових експертиз
-технічної з метою встановлення порядку виготовлення у повідомленні про
проведення зборів та реєстраційній картці тексту та підпису ОСОБА_4, а також
послідовності виготовлення тексту та підпису та почеркознавчої з метою
встановлення чи виготовлено підпис, вчинений у зазначених документах, самим
ОСОБА_4. Судом відхилено клопотання позивача, оскільки суд дійшов висновку, що
наявність або відсутність як такого, рішення загальних зборів, викладеного у
протоколі № 14 від 31.01.2005 р., будь-яким чином не порушує корпоративні права
або інтереси позивача у справі.

Згідно
проколу № 14 від 31.01.2005 р. зборами учасників ТОВ “Запоріжміськліфт”
прийнято рішення за яким “особам, призначеним на посаду директора ТОВ
“Запоріжміськліфт” забороняється самостійно без письмової згоди загальних
зборів учасників товариства розривати підрядні договори та технічне
обслуговування та ремонт ліфтів, диспетчерських систем ОДЗ/ДСЗ з ЖБК
(житлово-будівельних кооперативів), та інші підрядні договори. При розірванні
підрядних договорів директор повинен звернутися з письмовою заявою до загальних
зборів учасників товариства”. Позивач вказує, що підставою звільнення його з
посади директора товариства стало саме оспорюване рішення.

Вивчені
матеріали свідчать, що доводи позивача є хибними.

Відповідно
до рішення зборів засновників, викладеного у протоколі № 1 від 08.01.2006 р.,
роботу директора товариства ОСОБА_4. визнано незадовільною в зв'язку з
“навмисною втратою з корисною метою обсягів робіт підприємства без згоди
учасників товариства, не укладення колективного договору, навмисним розірванням
договорів підряду з ЖБК в односторонньому порядку з корисною метою, навмисною
відмовою учасникам в ознайомленні з діяльністю товариства з корисною метою”.
Таким чином, як слідує із зазначеного рішення, ОСОБА_4. звільнено з посади
директора за незадовільну роботу  на цій посаді, а не за невиконання рішення від
31.01.2005 р. учасників товариства (як зазначено в позові). Рішенням
Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2007р. у справі № 2/78/2007
за позовом ОСОБА_4  до ТОВ
“Запоріжміськліфт” про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі
доводи позивача визнані необґрунтованими. Рішенням того ж райсуду від
06.06.2006 р. у справі № 483/06 відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позову про
визнання недійсним рішення, оформленого протоколом № 1 від 08.01.2006 р. З
посиланням на ст. 59 Закону України “Про господарські товариства” суд прийшов
до висновку, що оспорюване рішення прийняте відповідно до компетенції загальних
зборів, оскільки оцінка роботи посадової особи може бути визначеною виключно на
розсуд учасників товариства, виходячи із цілей та завдань товариства та
результатів його діяльності. Дійсно, у рішеннях суду по названих справах
зазначається, що в порушення вимог загальних зборів, передбачених протоколом №
14 від 31.01.2005 р. ОСОБА_4. самостійно, без письмової згоди загальних зборів
розривав підрядні договори на технічне обслуговування та ремонт ліфтів, інші
підрядні договори, іншим чином грубо порушував трудові обов'язки, як керівник.

З
аналізу рішення загальних зборів від 08.01.2006 р. вбачається, що невдале
керування товариством (як зазначено в протоколі з корисною метою), втрата
об'ємів робіт, розірвання підрядних договорів, а не як така форма їх
розірвання (за згодою чи без згоди учасників), потягло збитки товариства,
внаслідок чого робота директора визнана незадовільною.

Таким
чином, суд не вбачає причинного зв'язку між рішенням зборів товариства від
31.01.2005 р.  та негативними наслідками
від нього для позивача, про які він заявляє, а також факту порушення
оспорюваним рішенням загальних зборів, викладеним у протоколі № 14, прав та
законних інтересів ОСОБА_4 , як учасника ТОВ “Запоріжміськліфт”.

Відповідачі
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. не є належними за даним позовом, оскільки відповідачем у
спорі про визнання недійсним рішення зборів учасників товариства має бути саме
товариство, а не акціонери (як учасники зборів).

Що
стосується доводів позивача про підроблення документів, а саме: повідомлення
про проведення зборів та реєстраційної картки для участі у зборах 31.01.2005
р., ці факти можуть бути підставою для притягнення винних осіб до
відповідальності, передбаченої діючим законодавством.

В
задоволенні позову з зазначених підстав відмовляється.

Судові
витрати відносяться на позивача.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В
позові відмовити.

Суддя
І.А. Попова

Рішення підписано 27 лютого 2008
року.