ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2008 р.

№
2-266/04

Вищий
господарський  суд  України у складі колегії суддів :

головуючого
судді

Овечкіна
В.Е.,

суддів

Чернова
Є.В.,

Цвігун
В.Л.,

розглянув
касаційну скаргу

ТОВ ВКФ
"Асскон ЛТД"

на
рішення

від
20.12.04 Апеляційного суду Донецької області

у
цивільній справі

№2-266(2004)
Докучаєвського міського суду Донецької області

за
позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,  ТОВ ВКФ "Асскон ЛТД"

3-тя
особа:

Ленінська
районна рада м.Донецька

про

про
визнання засновницьких документів недійсними

за участю представників
сторін:

позивача:  не з'явилися

відповідачів:
не з'явилися

3-ої
особи: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Докучаєвського міського суду  від 18.05.04
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано недійсними:

- Статут
ТОВ "ВКФ "Ассконбанк", зареєстрований  розпорядженням  виконкому Ленінської райради м.Донецька від
12.12.1994 та  Засновницький договір
ТОВ "ВКФ "Ассконбанк", зареєстрований розпорядженням  виконкому Ленініської райради м.Донецька від
12.12.1994 за №419/1;

- Статут  ТОВ ВКФ "Асскон ЛТД",
зареєстрований розпорядженням виконкому Ленінської райради м.Донецька від
20.06.1995 за №187/3 та Засновницький договір ТОВ ВКФ "Асскон ЛТД",
зареєстрований  розпорядженням виконкому
Ленінської райради  м.Донецька від
20.06.1995 за №187/3.

Рішення мотивовано тим, що Статут та Засновницький
договір  ТОВ ВКФ "Ассконбанк"
від 12.12.1994 та Статут та Засновницький договір  ТОВ ВКФ "Асскон ЛТД" від 20.06.05
не відповідають вимогам закону.

Рішенням Апеляційного суду Донецької
області від 20.12.04 рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове
рішення, яким  в задоволенні позовних
вимог відмовлено. Рішення мотивоване тим, що у суду першої інстанції  не було передбачених законом підстав для визнання
недійсними Статуту та Засновницького договору
ТОВ ВКФ "Ассконбанк" від 12.12.1994 та Статуту та
Засновницького   договору  ТОВ ВКФ "Асскон ЛТД"  від 20.06.05, а висновки суду першої
інстанції  не відповідають обставинам
справи .

Відповідач
ТОВ ПКФ "Асскон ЛТД" в касаційній скарзі просить скасувати рішення
суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Скарга мотивована тим, що в порушення вимог ст.43 ГПК України судом апеляційної
інстанції неповно та необ'єктивне встановлені
обставини у справі; порушені норми матеріального та процесуального права.
Так, суд вийшов за межі розгляду справи в апеляційній інстанції, прийнявши нове
рішення з інших підстав, оскільки в апеляційній скарзі ОСОБА_9 йшлося про
порушення правил підсудності та несвоєчасне повідомлення про час і місце
розгляду справи в суді першої інстанції.

Скаржник
вважає, що порушення норм процесуального права відбулося у зв'язку з
неповідомленням належним чином
ОСОБА_16  про час та місце
розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Рішення було винесено про права осіб, не залучених до участі у справі,
оскільки в  п.1.3. нового Статуту в
редакції 1995 року відсутні  13 учасників
з 26.

Судом
також порушено норми матеріального права, оскільки не застосовано  ст. 48 ЦК УРСР, ст. 203,215 ЦК України.

Ознайомившись
з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими
інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин,
дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст.1115
Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно
ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи
у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі
встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не
має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами
попередніх інстанцій встановлено наступне.

Рішенням
виконкому Ленінської районної ради м.Донецька
від 27.05.1992 №162/7 зареєстроване ТзОВ Виробничо-комерційна фірма
"Ассконбанк лімітед" на підставі рішення зборів засновників фірми за
протоколом від 03.04.1992. (т.2 а.с.21-32).

Згідно
розпорядження  виконкому Ленінської
районної ради в м.Донецьку №419/18 від 12.12.1994 і на підставі зборів
учасників за протоколом №11 від 24.11.1994 був зареєстрований статут
виробничо-комерційної фірми "Ассконбанк" у формі товариства з
обмеженою відповідальністю (а.с.14-20).

Розпорядженням виконкому
Ленінської районної ради м.Донецька №187/3р від 20.06.1995 та на підставі
рішення зборів учасників за протоколом №12 від 16.05.1995р. був
зареєстрований статут ВКФ "Асскон ЛТД" у формі ТзОВ  (а.с.39-45).

Судом
першої інстанції  встановлено, що  в цих статутах підприємства не зазначено про
порядок утворення статутного фонду.

Відповідно до ст. 4 Закону України
"Про господарські товариства" установчі документи повинні містити
відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників
та учасників, найменування та місцезнаходження, розмір та порядок утворення
статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад
та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи
перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок
внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації
товариства. Установчі документи повинні також містити відомості, передбачені
статтями 37, 51, 65, 67 і 76 цього Закону.
Відсутність зазначених відомостей в установчих документах є підставою
для відмови у державній реєстрації товариства.

Суд апеляційної інстанції  дійшов висновку про те, що  відсутність
у статуті відомостей про порядок утворення статутного фонду не суперечить
діяльності товариства чи законним
інтересам його учасників.

Якщо
внесення таких відомостей до статуту підприємства викликається необхідністю, то
господарське товариство  не позбавлено
можливості внести відповідні зміни до статуту.

В
статуті ВКФ "Ассконбанк" від 12.12.1994 і ВКФ "Асскон ЛТД"
від 20.06.1995 вказується, що внесені  в
зареєстровані  виконкомом районної ради зміни
до вказаних документів відбувалися на підставі рішень учасників товариства
відповідно від 24.11.1994 і 16.06.1995.

Позивачем
не доведено, що зазначені рішення учасників товариства  визнані недійсними.

Згідно
рішення виконкому Ленінської райради м.Донецька від 27.05.1992 №162/7 було
вирішено зареєструвати ТзОВ ПКФ "Ассконбанк-лімітед".

Рішенням
виконкому Ленінської райради м.Донецька від 12.12.1994 №419/1р було вирішено
перереєструвати ТзОВ ПКФ "Ассконбанк-лімітед" в ТзОВ
виробничо-комерційну фірму "Ассконбанк"  у зв'язку зі зміною назви. Рішення виконкому
Ленінської райради м.Донецька від 27.05.1992 №162/7 вважати втратившим силу.

Рішенням
виконкому Ленінської райради м.Донецька від 20.06.1995 №187/3р було вирішено
перереєструвати ТзОВ
виробничо-комерційну фірму "Ассконбанк"   в ТзОВ виробничо-комерційну фірму
"Асскон ЛТД" у зв'язку зі зміною назви. Рішення виконкому Ленінської
райради м.Донецька від 12.12.1994 №419/1р. вважати втратившим силу. Взяти до
уваги , що ТзОВ виробничо-комерційна
фірма "Асскон ЛТД" є правонаступником ТзОВ  виробничо-комерційної фірми
"Ассконбанк".

На теперішній час Рішення виконкому
Ленінської райради м.Донецька від 20.06.1995 №187/3р. є чинним , в законному
порядку недійсним не визнано.

Згідно  постанови
КМУ від 25 травня 1998р. N 740 "Про порядок державної реєстрації суб'єктів
підприємницької діяльності", чинної на момент виникнення спірних
правовідносин, для державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності -
юридичної особи власник (власники), уповноважений ним (ними) орган чи особа
(заявник) особисто або поштою (рекомендованим листом) подають до органу
державної реєстрації, зокрема, установчі документи в повному обсязі для
створюваної організаційно-правової форми суб'єкта підприємницької діяльності
відповідно до вимог законодавства:
рішення власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу
про створення юридичної особи (крім приватного підприємства). Якщо власників
або уповноважених ними органів два і більше, таким рішенням є установчий
договір, а також протокол установчих зборів (конференції) у випадках,
передбачених законом; статут, якщо відповідно до законодавства це необхідно для
створюваної організаційно-правової форми суб'єкта підприємницької діяльності.

Доводи
скаржника про те, що суд вийшов за межі розгляду справи в апеляційній
інстанції, прийнявши нове рішення з інших підстав, ніж були зазначені в
апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки згідно
частини 3 ст. 301 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Також не можно погодитися з доводами
касаційної скарги про неналежне повідомлення учасника у справі ОСОБА_16 про час
та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а також про те, що судом
не вирішено питання про права та обов'язки осіб, не залучених до розгляду
справи. Касаційну скаргу мають право подати особи, яких не було залучено до
участі у справі, якщо суд прийняв рішення чи постанову, що стосується їх прав і
обов'язків (ст. 107 ГПК України).

Тобто
в даному випадку сторона, чиї права порушені, має право сама звернутися з
касаційною скаргою.

Доводи
скаржника про неповне дослідження обставин справи  колегія суддів до уваги не приймає, оскільки
відповідно до вимог  ст.1117
ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати  доведеними обставини, що не були
встановлені  у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним та додатково перевіряти докази.

Обов'язковою умовою визнання статуту,
якій за своєю правовою природою є актом ( а не договором) недійсним є порушення
у зв'язку з його прийняттям  прав та
охоронюваних законом  інтересів позивача.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ
ПКФ "Асскон ЛТД" не довело в апеляційному суді в чому полягає порушення
його прав. Якщо за результатами розгляду справи  факту такого порушення не встановлено, у
господарського суду  немає підстав для
задоволення позову.

З набуттям чинності ЦКУ (ст.ст.
142,153) договір про створення (заснування) АТ, ТОВ не регулює відносини
товариства  між учасниками (акціонерами)
товариства  при здійсненні діяльності товариства  і припиняє свою дію після досягнення мети -
створення та державної реєстрац3ії товариства.

Засновницькі договори повинні
відповідати загальним вимогам, що пред'являються до правочинів. Відповідно до
ст. 142 ЦК України засновницький договір товариства не є установчим документом.
Дослідивши  доводи скаржника, апеляційний
суд дійшов висновку, що підстави для визнання недійсним засновницького договору
відсутні, а тому їм обґрунтовано не застосовані ст.ст. 48, 203 ЦК України.
Додатково досліджувати  матеріали
справи  не відноситься до компетенції
касаційної інстанції.

На
підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що справа розглянута
апеляційним судом відповідно встановленим обставинам, дослідженим доказам з
правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що
регулюють спірні правовідносини. Підстави для скасування оскаржуваного судового
рішення відсутні.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу ТОВ ВКФ "Асскон ЛТД" залишити без задоволення, а рішення
Апеляційного суду Донецької області від 20.12.04  у справі №2-266(2004) Докучаєвського міського
суду Донецької області -без змін.

Головуючий
В. Овечкін

Судді:
Є.Чернов

В.Цвігун