ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2008 р.

Справа № 6/89/08

за позовом

Приватного підприємства “Магда”, м. Миколаїв, пров. Корабелів, 2-Б.

до відповідача

ДПІ в Ленінському р-ні м. Миколаєва, м. Миколаїв, вул. Гирьова, 1/1.

про

Скасування рішення

Суддя                                                                                           Ткаченко О.В.

Секретар                                                                                           Бєлова А.І.

Представники:

Від позивача

Дахнов І.М.

Від відповідача

Мезінов О.Г., Ципков А.Ф., Шелест А.Ф., Романов К.Ю., Бондар І.І.

Суть спору: За результатами планової перевірки (акт №14001412/23-50 від 19.12.07р.) щодо контролю за здійсненням підприємством господарських операцій у сфері готівкового та безготівкового обліку податковою службою прийнято рішення № від 10.01.08р., яким на приватне підприємство «Магда»було накладено стягнення у вигляді штрафної санкції 11855,00грн.

Штрафні санкції застосовані за порушення ст.22 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, а саме незабезпечення відповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена у деному звіті реєстратора розрахункових операцій.

Підприємство, не погодившись з рішенням, звернулось з позовом про його скасування, заперечуючи факт порушення і посилаючись на порушення порядку проведення перевірки.

Відповідач позов не визнав, вказавши, що факт порушення підтверджується рішенням районного суду, а перевірка проведена не у відповідності з ст.11-1 Закону від 04.12.1990 № 509-XII “Про державну податкову службу в Україні”, а згідно з п.2 ст.11 цього Закону і “Методичними рекомендаціями щодо порядку складання плану-графіка перевірок суб'єктів господарювання та взаємодії між структурними підрозділами при їх проведенні”, затвердженими Наказом ДПА України від 11.10.2005 № 441.

Господарський суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що рішення є неправомірним і підлягає скасуванню, виходячи з такого.

Факт невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена у деному звіті реєстратора, встановлено Постановою Заводського районного суду від 25.01.2008р.

Проте, відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони не тільки на законних підставах і у межах повноважень, а також у спосіб і у порядку, що передбачені Конституцією та законами України

Згідно з п.2 ст.11 Закону від 04.12.1990 № 509-XII “Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової служби мають право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) в межах своєї компетенції та у порядку, встановленому законами України.

Статтею 15 Закону України від 06.07.1995р. № 265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Такі ж вимоги до дій податкової служби зазначені в статті 3 Закону “Про державну податкову службу в Україні” - Органи державної податкової служби України у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, іншими нормативно-правовими актами органів державної влади.

Отже податковій службі для прийняття правомірного рішення щодо додержання порядку проведення готівкових розрахунків недостатньо мати тільки право на таку перевірку. Крім цього, податкові органи зобов’язанні проводити ці перевірки у порядку, визначеному діючим законодавством.

В обґрунтування додержання такого порядку представник відповідача у судовому засіданні послався на те, що перевірка проведена відповідно плану-графіку, затвердженому згідно з “Методичними рекомендаціями щодо порядку складання плану-графіка перевірок суб'єктів господарювання та взаємодії між структурними підрозділами при їх проведенні”, затвердженими Наказом ДПА України від 11.10.2005 № 441.

Статтею 2 Закону “Про державну податкову службу в Україні” передбачено право податкової служби приймати у випадках, передбачених законом, нормативно-правові акти і методичні рекомендацій з питань оподаткування.

Отже при проведенні перевірки податкова служба керувалась не законами України або іншими нормативно-правовими актами, а методичними рекомендаціями, що є порушенням вимог ст.19 Конституції України і Закону “Про державну податкову службу”.

Керуючись ст.ст. 94,161-163 КАС України,

господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати рішення Державної податкової інспекції в Ленінському р-ні м. Миколаєва № від 10.01.08р.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя

О.В.Ткаченко