ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.08                                                                                           Справа№ 28/51 А

За позовом: Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова, м. Львів

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтербуд-Вест”, м. Львів

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю „Агроспецселект-ХХІ”, м. Київ

про визнання недійсним господарського зобов”язання

Суддя Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Онишко І.Р.

м. Львів, вул. Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін

Від позивача: Карпин Я.С. - головний державний податковий інспектор

Від відповідача 1: Біла О.В. –представник

Від відповідача 2: не з”явився

Позов заявлено Державною податковою інспекцією у Залізничному районі м. Львова до Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтербуд-Вест” та до Товариства з обмеженою відповідальністю „Агроспецселект-ХХІ” про визнання недійсним господарського зобов”язання, що виникло між ТзОВ „Агроспецселект-ХХІ” та ТзОВ „Інтербуд-Вест” на підставі договору № 3-08/1 від 01.08.2006 року, та про застосування юридичних наслідків визнання угод недійсними, передбачених ст. 208 ГК України, за наявності умислу у відповідача 2, а саме: зобов”язати ТзОВ „Агроспецселект-ХХІ” повернути ТзОВ „Інтербуд-Вест” все одержане ним в результаті виконання оспорюваного господарського зобов”язання, а з ТзОВ „Інтербуд-Вест” стягнути –673 652,65 грн. в доход держави.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, позивач просить визнати недійсним господарське зобов”язання, що виникло між ТзОВ „Агроспецселект-ХХІ” та ТзОВ „Інтербуд-Вест” на підставі договору № 3-08/1 від 01.08.2006 року, та застосувати юридичні наслідки визнання угод недійсними, передбачені ст. 208 ГК України, за наявності умислу у відповідача 2, а саме: зобов”язати ТзОВ „Агроспецселект-ХХІ” повернути ТзОВ „Інтербуд-Вест” все одержане ним в результаті виконання оспорюваного господарського зобов”язання, а з ТзОВ „Інтербуд-Вест” стягнути 673 652,65 грн. в доход держави.

В судовому засіданні представник відповідача 1 проти позову заперечив з підстав, наведених у письмовому поясненні на позовну заяву (вх. № 7858 від 02.04.2008 року), з вимогами, викладеними у позовній заяві ДПІ у Залізничному районі м. Львова, ТзОВ „Інтербуд-Вест” не погоджується, вважає їх неправомірними, необгрунтованими та просить відмовити в їх задоволенні.

Відповідач 2 явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвал суду не виконав, позовних вимог по суті не оспорив.

Суд розглядає справу в порядку ст. 71 КАС України на основі наявних доказів.

Постанову у повному обсязі складено 07.04.2008 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Залізничному районі м. Львова була проведена планова виїзна перевірка ТзОВ „Інтербуд-Вест” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 22.06.2006 року по 01.07.2007 року, про що складений Акт перевірки від 12.12.2007 року № 2501/23-2/34418987. При проведенні перевірки ТзОВ „Інтербуд-Вест” встановлено, що підприємство мало взаємовідносини з Товариством з обмеженою відповідальністю „Агроспецселект-ХХІ”.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2006 року між ТзОВ „Агроспецселект-ХХІ” (відповідач 2, по договору - Постачальник) та ТзОВ „Інтербуд-Вест” (відповідач 1, по Договору - Покупець) укладено Договір № 3-08/1, відповідно до якого Постачальник (відповідач 2) на протязі строку дії цього договору зобов”язується систематично постачати товар Покупцю (відповідач 1) на умовах і в строки, визначені даним Договором, а Покупець зобов”язується систематично приймати цей товар та оплачувати його вартість в порядку і на умовах, вказаних у даному договорі. Найменування, асортимент, кількість, ціна та загальна вартість товарів, що постачається, погоджується сторонами у накладних, які оформляються на кожну поставку партії товару окремо, і є невід”ємними частинами даного Договору, та мають силу специфікації.

ТзОВ „Агроспецселект-ХХІ” поставив ТзОВ „Інтербуд-Вест” товар, зокрема, згідно накладних № 01-08/2 від 01.08.2006 року на суму 196 270,49 грн, № 23-08/2 від 23.08.2006 року на суму 2 451,27 грн, № 04-09/1 від 04.09.2006 року на суму 159 715,29 грн, № 14-09/1 від 14.09.2006 року на суму 2 185,89 грн., № 21-09/3 від 21.09.2006 року на суму 2 185,89 грн., № 05-10/2 від 05.10.2006 року на суму 170 894,16 грн, № 05-10/3 від 05.10.2006 року на суму 1 141,20 грн., № 17-10/2 від 17.10.2006 року на суму 1 173,53 грн., № 30-11/1 від 30.11.2006 року на суму 1 749,15 грн., № 30-11/7 від 30.11.2006 року на суму 43 066,72 грн., № 14-11/5 від 14.11.2006 року на суму 4 901,96 грн., № 21-11/1 від 21.11.2006 року на суму 7 398,28 грн., № 28-11/2 від 28.11.2006 року на суму 9 802,94 грн., № 30-11/8 від 30.11.2006 року на суму 57 816,12 грн. та виписало для ТзОВ „Інтербуд-Вест” податкові накладні № 01-08/2 від 01.08.2006 року на суму 196 270,49 грн. в т.ч. ПДВ 32 711,76 грн., № 23-08/2 від 23.08.2006 року на суму 2 451,27 грн. в т.ч. ПДВ 408,55 грн., № 04-09/1 від 04.09.2006 року на суму 159 715,29 грн. в т.ч. ПДВ 26 619,23 грн., № 14-09/1 від 14.09.2006 року на суму 2 185,89 грн. в т.ч. ПДВ 364,32 грн., № 21-09/3 від 21.09.2006 року на суму 2 185,89 грн. в т.ч. ПДВ 364,32 грн., № 05-10/2 від 05.10.2006 року на суму 170 894,16 грн. в т.ч. ПДВ 28 482,36 грн., № 05-10/3 від 05.10.2006 року на суму 1 141,20 грн. в т.ч. ПДВ 190,22 грн., № 17-10/2 від 17.10.2006 року на суму 1 173,53 грн. в т.ч. ПДВ 195,59 грн., № 19-10/1 від 19.10.2006 року на суму 12 899,76 грн. в т.ч. ПДВ 2 149,96 грн., № 14-11/5 від 14.11.2006 року на суму 4 901,96 грн. в т.ч. ПДВ 816,99 грн., № 21-11/1 від 21.11.2006 року на суму 7 398,28 грн. в т.ч. ПДВ 1 233,05 грн., № 28-11/2 від 28.11.2006 року на суму 9 802,94 грн. в т.ч. ПДВ 1 633,82 грн., № 30-11/7 від 30.11.2006 року на суму 57 816,12 грн. в т.ч. ПДВ 9 636,02 грн., № 30-11/1 від 30.11.2006 року на суму 43 066,72 грн. в т.ч. ПДВ 7 177,78 грн., № 30-11/8 від 30.11.2006 року на сум 1 749,15 грн. в т.ч. ПДВ 291,53 грн. на загальну суму 673 652,65 грн. в т.ч. ПДВ 112 275,48 грн.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26.02.2007 року у справі № 2а-121/07 визнано недійсним статут ТзОВ „Агроспецселект-ХХІ” в редакції затвердженої загальними зборами товариства від 12.11.2004 року у відповідності до протоколу № 1 з моменту його складання, визнано недійсним статут ТзОВ „Агроспецселект-ХХІ” в новій редакції затвердженої загальними зборами товариства від 17.03.2006 року у відповідності до протоколу № 4 з моменту його складання, скасовано свідоцтво платника податку на додану вартість (№ 37670007 від 19.11.2004 року) ТзОВ „Агроспецселект-ХХІ” з моменту внесення його до реєстру платника податку на додану вартість, скасовано свідоцтво платника податку на додану вартість (№ 37709860 від 22.12.2005 року) ТзОВ „Агроспецселект-ХХІ” в новій редакції затвердженої загальними зборами товариства протоколом № 4 від 17.03.2006 року з моменту внесення його до реєстру платника податку на додану вартість.

Податковий орган в обгрунтування своїх вимог посилається на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26.02.2007 року у справі № 2а-121/07, в якій встановлено, що Савінський Ю.О. надав суду пояснення про те, що став засновником підприємства не виявляючи на те бажання. На посаду директора нікого не призначав та не уповноважував на будь-які дії від свого імені інших осіб. Кислощаєва І.О., яка не призначала на посаду директора товариства нікого, тому сама рахується як директор, ніякої господарської діяльності від імені товариства не вела, а також не складала та не підписувала обов”язкову звітність. Таким чином, на переконання позивача, в діях ТзОВ „Агроспецселект-ХХІ” очевидною є наявність умислу при укладенні оспорюваного договору всупереч інтересам держави та суспільства, доказом якого є укладення договору юридичною особою, що була завідомо зареєстрована протиправним шляхом.

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АА № 419792, ТзОВ „Інтербуд-Вест” станом на 27.02.2008 року, а відповідно до довідки серія АА № 419792, ТзОВ ТзОВ „Агроспецселект-ХХІ” станом на 21.03.2008 року значаться в Єдиному державному реєстрі.

При прийнятті постанови суд виходив з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Частиною 1 ст. 179 ГК України, передбачено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Залізничному районі м. Львова просить визнати недійсним господарське зобов”язання між ТзОВ „Агроспецселект-ХХІ” та ТзОВ „Інтербуд-Вест” на підставі договору № 3-08/1 від 01.08.2006 року та застосувати правові наслідки визнання господарських зобов”язань недійсними, передбачені ст. 208 Господарського кодексу України, мотивуючи це тим, що установчі документи ТзОВ „Агроспецселект-ХХІ” визнані недійсними в судовому порядку, та відповідно анульовано свідоцтво платника податку на додану вартість, а також договір укладений юридичною особою, яка була завідомо зареєстрована протиправним шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців”, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Беручи до уваги постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26.02.2007 року у справі № 2а-121/07 слід зазначити, що на момент укладення договору ТзОВ „Агроспецселект-ХХІ”, мало свідоцтво платника податку на додану вартість, а визнання недійсними з моменту реєстрації установчих документів підприємства, його свідоцтва платника податку на додану вартість не є підставою для визнання вчинених ним з іншими суб’єктами господарювання юридично значимих дій недійсними, оскільки його контрагент за договором може нести відповідальність лише за наявності вини.

Відповідно до ст.207 ГК України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно ч.1 ст. 208 ГК України, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Санкції, передбачені ч.1 ст. 208 ГК України застосовуються за вчинення правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Застосування цих санкцій можливе лише в разі виконання правочину хоча б однією стороною.

Позивачем не доведено, що спірне господарське зобов’язання вчинене відповідачами саме з метою заздалегідь суперечною інтересам держави та суспільства, а не з будь-якою іншою метою. Матеріали справи не вказують на те, що спірне господарське зобов’язання містить зобов’язання сторін щодо сплати податків.

Чинним законодавством України не передбачено обов'язку покупця, а також не надано йому право перевіряти достовірність даних, які вказуються продавцем в його первинних документах, а також контролювати показники податкової звітності по податках та обов'язкових платежах. Це ж стосується і перевірки покупцем намірів продавця щодо сплати ним державі податків. Згідно з Конституцією України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (стаття 19 Конституції України).

Окрім того, пунктом 1.3 Оглядового листа Вищого арбітражного суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів про визнання угод недійсними” № 01-8/481 від 20.04.2001 року передбачено, що порушення сторонами договору законодавства про податки не є підставою для визнання його недійсним.

Матеріали справи підтверджують, що на момент вчинення спірного господарського зобов’язання ТзОВ „Агроспецселект-ХХІ” перебувало в Єдиному державному реєстрі, мало свідоцтво платника ПДВ. Реєстрацію платника податку на додану вартість ТзОВ „Агроспецселект-ХХІ” анульовано 10.03.2007 року, тобто після проведення господарських операцій та надання послуг.

Частиною 1 ст. 208 ГК України передбачено застосування санкцій лише судом. Оскільки санкції, передбачені цією частиною, є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то такі санкції не є цивільно-правовими, а є адміністративно-господарськими, як такі, що відповідають визначенню ч.1 ст.238 ГК України. Тому такі санкції можуть застосовуватися лише протягом строків, встановлених ст.250 ГК України.

Статею 250 ГК України встановлено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб’єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб’єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Виписування накладних та податкових накладних мало місце за період з 01.08.2006 року по 30.11.2006 року, а отже вказане свідчить про прострочення самих строків можливого застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених ст.208 ГК України, до відповідачів по даному спору.

Згідно ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Податковим органом не доведено те, що спірне господарське зобов’язання укладене саме з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, тому суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись п.6 Прикінцевих та перехідних положень, ст.ст. 69-71, 86, 158, 160, 162, 163, 167, п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (із змінами та доповненнями), господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                    Морозюк А.Я.