донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

03.06.2008 р.                                                              справа №21/26пн

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Шевкової Т.А.

суддів

Діброви Г.І. , Стойка О.В.

за участю представників сторін:

від позивача:

Краснов В.М. дов. № 07-2066 від 28.12.2007р.,

від відповідача:

від третьої особи:

Ігнатова Н.О. дов. №Н-01/837 від 14.03.2008р.

Алмамедов О.Р. дов. №Н-01/695 від 03.03.2008р.

Гладкоскок Л.І. дов. № Н-01/4437 від 20.11.2007р.

Широков В.Г. дов. № 17035/10/10 від 20.05.2008р.

Маркітанова С.В. дов. № 41297/10/10 від 30.11.2007р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державного підприємства "Донецька залізниця" м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

24.03.2008 року

по справі

№21/26пн (Матюхін В.І.)

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Макіївський коксохімічний завод" м.Макіївка

до

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача

Державного підприємства "Донецька залізниця" м.Донецьк

Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку

про

зобов’язання відповідача припинити дії по нарахуванню та списанню податку на додану вартість на плату за користування вагонами власності іноземних залізниць з особового рахунку позивача

В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство «Макіївський коксохімічний завод»м.Макіївка Донецької області звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про зобов’язання Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк припинити дії по нарахуванню та списанню податку на додану вартість на плату за користування вагонами власності іноземних залізниць з особового рахунку позивача.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на ст.ст. 13, 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, Закон України «Про податок на додану вартість», ч.9 ст. 10 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст. 17, 62, 71 та частину 4 статті 119 Статуту залізниць України, п.14 Правил користування вагонами та контейнерами, п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів.

Господарський суд ухвалою від 28.02.2007р. залучив до участі у справі як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку, згідно ст. 27 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд Донецької області рішенням від 24.03.2008р. у справі № 21/26пн позовні вимоги задовольнив повністю, визнавши, що відповідачем без достатніх правових підстав списуються з особового рахунку позивача грошові кошти як податок на додану вартість. Господарський суд при винесенні рішення дійшов до висновку що обсяг відшкодування плати за користування вагонами власності іноземних держав не є базою оподаткування у розумінні Закону України «Про податок на додану вартість», у зв’язку з чим нарахування податку на додану вартість на ці суми є безпідставним.

Державне підприємство “Донецька залізниця” м.Донецьк, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 24.03.2008р. у справі № 21/26пн скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заявник скарги вважає, що судом при винесенні рішення були порушені норми матеріального права, а саме: ст.ст. 1, 3, 7 Закону України «Про податок на додану вартість», ч.4 ст.119 Статуту залізниць України, та норми процесуального права, а саме: ст.43 Господарського процесуального кодексу України в частині необхідності всебічного, повного та об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Заявник скарги вважає помилковим висновок господарського суду про те, що вантажовідправники, вантажоодержувачі та порти не є користувачами іноземних вагонів, одержаних ними від українських залізниць для виконання вантажних операцій, оскільки на його думку з врахуванням роз’яснень Кабінету Міністрів України від 02.08.2001р. № 21-2533/47 операції з надання залізничних вагонів власності іноземних держав у користування вантажовідправникам є господарськими операціями, а самі вантажовласники є користувачами цих вантажних вагонів.

Заявник скарги не погоджується із висновком господарського суду про безпідставність нарахування податку на додану вартість на плату за користування вантажними вагонами власності іноземних держав, оскільки, на його думку, плата за користування вагонами без залежності від їх належності за змістом норм Закону України «Про податок на додану вартість»входить до бази оподаткування податком на додану вартість.

Також, заявник скарги вважає безпідставними твердження господарського суду про те, що незважаючи на застереження позивача, відповідачем списуються з особового рахунку заводу ПДВ на суму відшкодування плати за користування вагонами, які належать іншим державам, оскільки на підставі п.1.3 ст.1 п.7.1 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», п. 26 Правил розрахунків за перевезення вантажів», на узгоджену ціну послуг, що підлягають сплаті, залізниця нараховує ПДВ, якій списується з особового рахунку платника. При цьому відповідач не мав право відокремлювати ціну послуги від податкового зобов’язання, оскільки за Законом податок та ціна включаються до вартості послуг.

Крім того, заявник скарги не погоджується з обраним позивачем способом правового захисту, який визнаний господарським судом обґрунтованим. Вважає вимоги позивача безпідставними з огляду на те, що відповідач має обов’язок по здійсненню операцій по оподаткуванню, а саме утриманню, внесенню до бюджету ПДВ з підприємств, яким надає послуги ( в тому числі послуги по наданню у користування вантажних вагонів власності іноземних держав) та інше, у спосіб визначений законом, тому дії по виконанню цього обов’язку не можуть бути незаконними та не підлягають припиненню в судовому порядку.

Відкрите акціонерне товариство «Макіївський коксохімічний завод»м.Макіївка Донецької області вважає рішення господарського суду від 24.03.2008р. у справі № 21/26пн законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, апеляційну скаргу позивача –без задоволення.

Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку підтримує доводи викладені ДП «Донецька залізниця»в апеляційній скарзі і також просить рішення господарського суду Донецької області від 24.03.2008р. у справі № 21/26пн скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає користування вагонами інших держав послугою, яку надає залізниця.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України здійснено фіксацію судового процесу технічними засобами та складено протокол судового засідання.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Стаття 908 Цивільного Кодексу України, яка кореспондується із статтями 306 та 307 Господарського Кодексу України, встановлює, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Пункт 17 Статуту залізниць України встановлює, що перевезення вантажів залізничним транспортом організовується на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами. Умови та порядок організації перевезення в усіх видах сполучення визначаються Правилами.

Пунктом 2.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів визначено, що безготівкові розрахунки за перевезення здійснюються на підставі договору, зразок якого наведено в Додатку № 1 до цих Правил.

Відповідно до п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів отримані від платника гроші ТехПД заносить на особовий рахунок платника і списує їх з рахунку в міру надходження розрахункових документів за здійснені перевезення і надані послуги. Списування грошей з рахунку проводиться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами.

У випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, який списується з особового рахунку платника.

Пунктом 2.8 Правил встановлений обов’язок технологічного центру з оброблення перевізних документів (ТехПД) по видачі платнику виписки з особового рахунку.

ВАТ «Макіївський коксохімічний завод», звертаючись до суду з позовом про зобов’язання ДП “Донецька залізниця” припинити дії по нарахуванню та списанню податку на додану вартість на плату за користування вагонами власності іноземних залізниць з особового рахунку позивача, посилалось на те, що дії відповідача по нарахуванню ПДВ на суму плати за користування іновагонами є такими, що протирічать умовам договору № 369/85 від 16.06.2005р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги та положенням чинного законодавства.

Між Державним підприємством „Донецька залізниця” та ВАТ «Макіївський коксохімічний завод»існує договір № 369/85 від 16.06.2005р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Предметом даного договору сторони визначили надання залізницею вантажовласнику, позивачеві у справі, послуг, пов’язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги (пункт 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.3 цього договору відповідач зобов’язувався здійснювати розрахунки безготівкові та готівкою з позивачем за перевезення вантажів і надані додаткові послуги, згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та надавати останньому відповідні розрахункові документи через станції Ясинувата, Макіївка. Для проведення розрахунків і обліку сплачених сум відповідач відкриває для вантажовласника особовий рахунок № 3812503 з присвоєнням коду № 3239, а позивач зобов’язувався здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування коштів у сумах, відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на під’їзній колії на рахунок Залізниці в ТехПД Ясинувата.

Розділом 3 даного договору сторони визначили порядок проведення розрахунків, згідно якого розмір плати за користування вагонами та контейнерами наданими на під’їзні колії, вантажовласник сплачує згідно з Правилами користування вагонами та контейнерами.

Відповідно пункту 3.2 договору сторони встановили, що у міру виконання перевезень та надання послуг залізниця списує відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, штрафи) з особового рахунку вантажовласника на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами, контейнерами та ін.

Умовами договору окремо не передбачені випадки і порядок нарахування податку на додану вартість на послуги залізниці.

Плата за користування іновагонами встановлена "Правилами експлуатації, пономерного обліку та розрахунків за користування вантажними вагонами власності інших держав", затвердженими 24 травня 1996 року у відповідності з Рішенням 15 засідання Ради по залізничному транспорту держав-учасниць СНД. Згідно з цими Правилами залізнична адміністрація –користувачка сплачує залізничній адміністрації –власниці вагонів за користування вантажними вагонами її інвентарного парку. Плата за користування вагонами нараховується на підставі даних про пономерний облік передавання вагонів по міждержавним стиковим пунктам. Оплата за користування вагоном передбачається за час його знаходження на залізничній адміністрації –користувачці з моменту приймання до моменту його передачі на іншу залізничну адміністрацію або залізницю третьої країни.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.1996 № 1312 "Про номерний облік простою вантажних вагонів, які належать іншим державам" запроваджено номерний облік простою вагонів, які належать іншим державам і експлуатуються в Україні, а також встановлено, що вантажовласники, порти відшкодовують залізницям плату за користування вагонами, які належать іншим державам, від часу прийому цих вагонів від залізниці до повернення їх після виконання вантажно-розвантажувальних операцій в порядку, визначеному Державною адміністрацією залізничного транспорту відповідно до міжнародних договорів України з цих питань.

Статтею 119 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовласники, порти відшкодовують залізницям плату за користування вагонами інших держав від часу прийому цих вагонів від залізниці до повернення їх після виконання вантажних операцій у порядку, визначеному Укрзалізницею відповідно до міжнародних договорів України з цих питань.

Правила користування вагонами і контейнерами, затверджені Наказом Мінтрансу від 25.02.1999 № 113 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458 з наступними змінами і доповненнями, визначають порядок і умови користування вагонами і контейнерами: парку залізниць України, парку залізниць інших держав, а також власних (за час затримки на коліях залізниць загального користування).

Пункт 14 Правил користування вагонами встановлює, що плата за користування вагонами, які є власністю інших держав, відшкодовується залізниці вантажовласниками за ставками, затвердженими Радою залізничного транспорту держав –учасниць СНД та іншими міжнародними угодами. Час користування вагонами, за який відшкодовується плата, визначається для кожного вагона за відомостями плати за користування вагонами та актами про затримку вагонів.

Звертаючись з позовом до суду, позивач відповідно до розділів І, V, VІІІ ГПК України самостійно визначає предмет та підстави позову, які повинен довести, а суд –вирішити спір по суті відповідно до фактичних обставин та норм чинного законодавства за своїм внутрішнім переконанням.

В даному випадку фактично позивач звернувся з позовом, якій витікає з договору № 369/85 від 16.06.2005р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, на підставі якого і виникли спірні стосунки між сторонами.

Відповідно статті 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно статті 20 Господарського кодексу України, на яку посилається позивач, як на правову підставу своїх вимог, одним із способів захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів є визнання наявності або відсутності прав.

За приписами ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський суд дійшов до помилкового висновку про доведеність позивачем порушення його прав і законних інтересів, а також залишив поза увагою те, що між сторонами спірні питання стосуються податкових відносин і які повинні регулюватися виключно нормами податкового законодавства, до яких відповідно до ст.1 Цивільного Кодексу України цивільне законодавство не застосовується.

Приймаючи до уваги ці обставини, а також те, що взаємовідносини сторін по користуванню вагонами врегульовані умовами договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків, а ні укладений договір та законодавство України не передбачають окремого погодження на оподаткування податком на додану вартість плати за користування вагонами, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду залишає без задоволення позовні вимоги ВАТ «Макіївський коксохімічний завод»про зобов’язання ДП “Донецька залізниця” припинити дії по нарахуванню та списанню податку на додану вартість на плату за користування вагонами власності іноземних залізниць з особового рахунку позивача.

Враховуючи наведене, рішення господарського суду Донецької області від 24.03.2008р. у справі № 21/26пн підлягає скасуванню, позовні вимоги ВАТ «Макіївський коксохімічний завод»про зобов’язання ДП “Донецька залізниця” припинити дії по нарахуванню та списанню податку на додану вартість на плату за користування вагонами власності іноземних залізниць з особового рахунку позивача –залишенню без задоволення. Апеляційна скарга Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита при зверненні з апеляційною скаргою покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 24.03.2008р. у справі № 21/26пн задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 24.03.2008р. у справі № 21/26пн скасувати.

Відкритому акціонерному товариству «Макіївський коксохімічний завод»м.Макіївка Донецької області в позові про зобов’язання Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк припинити дії по нарахуванню та списанню податку на додану вартість на плату за користування вагонами власності іноземних залізниць з особового рахунку залізниці відмовити.

Головуючий          Т.А. Шевкова

Судді:          Г.І. Діброва

О.В. Стойка

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС