ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"19" травня 2008 р.                                                                                Справа № 8/90

12год.55хв.

Господарський суд Чернігівської області у складі:

Судді Оленич Т.Г.

при секретарі Івашко Ю.В.

за участю представників

позивача: Ковальчук О.О. –представник, довір.пост. № 1/4-08 від 01.04.08р.

відповідача: Маценко В.П. –юрисконсульт, довір.пост. № 1 від 08.01.08р.

розглянувши у судовому засіданні

позов: Відкритого акціонерного товариства “Таксосервіс”, м.Чернігів, вул..Борисенка, 58

До відповідача: Державної інспекції з контролю за цінами в Чернігівській області, м.Чернігів, вул..Щорса,12

про визнання нечинним рішення

У судовому засіданні проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання недійсним рішення № 51 від 24.12.07р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін. У ході судового розгляду до його закінчення позивач уточнив свої позовні вимоги й просив визнати нечинним вказане рішення відповідача.

Мотивуючи свої вимоги, позивач зазначає, що рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради щодо встановлення нових тарифів на перевезення пасажирів міським транспортом вперше було оприлюднене у газеті “Чернігівські відомості” №47 від 21.11.07р., а тому саме після оприлюднення регулятивного акту товариством застосовувалася нова вартість разових квитків на проїзд.

Відповідач проти заперечує та вважає, що спірне рішення відповідає нормам чинного законодавства. При цьому заперечення відповідача грунтуються на тому, що 21.11.07р. рішення виконкому Чернігівської міської ради було опубліковано не в повному обсязі, зокрема без зазначення дати та номера цього регуляторного акту, а тому, за думкою відповідача, публікація в газеті від 21.11.07р. не є офіційним оприлюдненням рішення, в зв’язку з чим нові тарифи позивач мав право застосовувати лише з моменту повторної публікації рішення виконкому в повному обсязі, тобто з 05.12.07р.

В ході судового розгляду відповідач підтримав свої заперечення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення та доводи представників сторін, з’ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши надані сторонами докази, судом ВСТАНОВЛЕНО:

24 грудня 2007р. заступником начальника Державної інспекції з контролю за цінами в Чернігівській області прийнято рішення №51 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, відповідно до якого у позивача вилучено у доход державного бюджету 7560грн.30коп. необгрунтовано одержаної виручки, а також стягнуто в доход державного штраф у розмірі 15120грн.60коп.

Дане рішення прийнято за результатами перевірки правильності формування і застосування цін (тарифів), проведеної 18.12.07р., про що складено акт №006084. В ході вказаної перевірки встановлено, що позивачем у період з 24.11.07р. по 04.12.07р. включно застосовувалась вартість разового квитка для проїзду у міському громадському автомобільному транспорті, незалежно від режиму руху, в автобусі з кількістю місць для сидіння більше сімнадцяти у розмірі 1грн., погоджену рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 19.11.07р. №297 “Про вартість проїзду в міському пасажирському транспорті” яке не було офіційно оприлюднено і не набрало чинності відповідно до ст.57 Конституції України, ч.5 ст.12 Закону України “Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності”. В зв’язку з чим, за висновком перевірки, сума необґрунтовано одержаної позивачем виручки за період з 24.11.07р. по 04.12.07р. склала 7560грн.30коп.

Статтею 4 Закону України “Про ціни і ціноутворення” від 03.12.1990р., визначено повноваження Кабінету Міністрів України в галузі ціноутворення, зокрема, встановлено, що Кабінет Міністрів України визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін (тарифів), а також по контролю за цінами (тарифами).

Таким органом відповідно до Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000р. №1819 (далі –Положення), є Державна інспекція з контролю за цінами (далі –Держцінінспекція). Вона є урядовим органом державного управління, який діє у складі Мінекономіки і підпорядковується останньому.

Згідно з пунктом 11 Положення Держцінінспекція має територіальні органи –державні інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які становлять єдину систему органів державного контролю за цінами і мають права, передбачені пунктами 5, 6 Положення.

За змістом абзацу третього пункту 4 Положення Держцінінспекція відповідно до покладених на неї завдань у межах своєї компетенції здійснює перевірки додержання порядку формування, встановлення і застосування цін і тарифів, а також їх економічного обґрунтування.

Відповідно до пункту 5 Положення Держцінінспекція, зокрема, має право проводити в органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності перевірки бухгалтерських документів, книг, звітів, калькуляцій та інших документів, пов'язаних з формуванням, встановленням і застосуванням цін і тарифів.

Згідно з Інструкцією про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України від 03.12.2001 № 298/519 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2001р. за №1047/6238, прийняття рішень про застосування економічних або фінансових (штрафних) за фактами порушення державної дисципліни цін покладено на Держцінінспекцію та відповідні державні інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

З наведеного випливає, що Держцінінспекція, приймаючи рішення про застосування санкцій за порушення державної дисципліни цін, діє як орган державної влади у здійсненні управлінських функцій і, відповідно, як суб’єкт владних повноважень.

Отже, відповідач у справі, приймаючи рішення, яке оспорюється позивачем, діяв в межах наданих йому повноважень.

19 листопада 2007р. виконавчим комітетом Чернігівської міської ради прийнято рішення №297 “Про вартість проїзду в міському пасажирському транспорті”, згідно із п.2 якого для суб’єктів господарювання, що здійснюють пасажирські перевезення громадським автомобільним транспортом, погоджено граничну вартість разового квитка у розмірі 1грн. в автобусі з кількістю місць для сидіння більше сімнадцяти.

Законом України “Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності” визначено, що прийнятий уповноваженим регуляторним органом офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин є регуляторним актом. Таким чином, приймаючи рішення про вартість проїзду в міському пасажирському автомобільному транспорті виконком Чернігівської міської ради прийняв регуляторний нормативний акт, який за своєю формою має відповідати загальним вимогам щодо структури та реквізитів відповідних актів, а також, відповідно до приписів ст.12 Закону України “Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності “, має бути офіційно оприлюднений у місцевих друкованих засобах масової інформації не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

21 листопада 2007р. у газеті “Чернігівські відомості” №47 була здійснена публікація рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради “Про вартість проїзду в міському пасажирському транспорті”. Крім того, 5 грудня 2007р. у газеті “Чернігівські відомості” №49 була здійснена повторна публікація рішення виконкому Чернігівської міської ради від 19.11.07р. №297 “Про вартість проїзду в міському пасажирському транспорті”.

Постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 25.04.08р. по адміністративній справі №2-а/417/08 за позовом ВАТ “Таксосервіс” до виконавчого комітету Чернігівської міської ради про встановлення відсутності компетенції та визнання нечинним рішення, яке на момент розгляду даної справи набрало законної сили, про що міститься відмітка на копії вказаної постанови, встановлено, що рішення виконкому Чернігівської міської ради “Про вартість проїзду в міському пасажирському транспорті” №297 від 19.11.07р. набуло чинності з моменту його офіційного оприлюднення в газеті “Чернігівські відомості” №47, а саме з 21 листопада 2007р. Як вказано в даній постанові, зважаючи на ту обставину, що ВАТ “Таксосервіс” є пасажирським перевізником, то норми вказаного рішення виконкому Чернігівської міської ради від 19.11.07р. №297 розповсюджуються й на нього з моменту офіційного оприлюднення зазначеного рішення 21 листопада 2007р. Отже, Деснянським районним судом м.Чернігова встановлено обставини щодо офіційного оприлюднення регуляторного акту органу місцевого самоврядування –рішення виконкому Чернігівської міської ради від 19.11.07р. №297, а також встановлено момент набуття чинності цим актом.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином у межах даної справи звільняються від доказування обставини щодо моменту офіційного оприлюднення рішення виконкому Чернігівської міської ради від 19.11.07р. №297 “Про вартість проїзду в міському пасажирському транспорті”, щодо моменту набрання цим рішенням чинності, а також щодо моменту розповсюдження норм вказаного рішення в тому числі й на позивача.

Виходячи із змісту ст.57 Конституції України, а також із аналізу законодавчих актів, якими регулюються порядок оприлюднення регуляторних актів органів місцевого самоврядування та набрання ними чинності, суд вважає, що акти, які визначають права і обов’язки громадян, набувають чинності з моменту його доведення до відома населення у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що рішення виконкому Чернігівської міської ради від 19.11.07р. №297 набрало чинності з 21.11.07р., тому позивачем правомірно, починаючи з 24.11.07р., застосовувалася погоджена даним рішення гранична вартість разового квитка в автобусі з кількістю місць для сидіння більше сімнадцяти у розмірі 1грн. За таких обставин, позивачем не допущено порушень державної дисципліна цін, а тому відсутні підстави для застосування до позивача економічних санкцій, передбачених ст.14 Закону України “Про ціни і ціноутворення” та пунктом 1.4. Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України і Міністерством фінансів України від 03.12.01р. №298/519, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.12.01р. за №1047/6238.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення відповідача від 24.12.07р. №51 є безпідставним, а тому має бути визнано нечинним, в зв’язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, судом на її користь стягуються з Державного бюджету сплачений позивачем судовий збір.

Керуючись ст.57 Конституції України, Законом України “Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності”, ст.ст.2,71,72,94,158,160-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати нечинним рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Чернігівській області від 24.12.07р. №51 “Про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін”.

Стягнути з Державного бюджету України (рах.0002 в УДК в Чернігівській області, МФО 853592) на користь Відкритого акціонерного товариства “Таксосервіс”, м.Чернігів, вул..Борисенко, 38 (ідентифікаційний код 03119718, р/р 0325 в ПІБ м.Чернігова, МФО 353456) 3грн.40коп. державного мита.

Виконавчий лист видати після набрання постановою законної сили в разі надходження заяви особи, на користь якої ухвалено судове рішення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Чернігівської області в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у двадцятиденний строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.Г.Оленич

Повний текст постанови підписано 23 травня 2008р.

Суддя Т.Г.Оленич