Київський міжобласний апеляційний господарський суд
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.08                                                                      Справа № 281/12-06

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді                                         Корсакової Г.В.,(суддя-доповідач)

Суддів                               Мельника С.М.,

Рудченка С.Г.

при секретарі судового засідання Лисунь Г.Д.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Галезник О.І.

від позивача: не з’явились

від відповідача: Березовий Є.П., Колодій О.М. –за довіреністю

розглянувши апеляційні скарги заступника прокурора Київської області та Державної податкової інспекції у Вишгородському районі на постанову господарського суду Київської області від 29.09.2006 року

у справі № 281/12-06 (суддя Писана Т.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапромсервіс», м. Київ

до Державної податкової інспекції у Вишгородському районі, м. Вишгород

про скасування податкових повідомлень-рішень

за участю прокуратури Київської області, яка вступила у справу в порядку ст.60 КАС України

ВСТАНОВИВ:

Згідно розпорядження заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 08.05.2008 року в зв’язку з відпусткою судді Гаврилюка О.М. змінено склад судової колегії: головуючий по справі суддя –Корсакова Г.В., судді –Мельник С.М., Рудченко С.Г.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегапромсервіс»звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Державної податкової інспекції у Вишгородському районі про скасування податкових повідомлень-рішень № /0 від 13.06.06р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання за платежем податок на додану вартість з вироблених на Україні товарів –4508626,00 грн., з них за основним платежем 2254313,00 грн., штрафних (фінансових) санкцій - 2254313,00 грн. та № /0 від 13.06.06р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств –5763096,00 грн., з них за основним платежем 2881548,00 грн., штрафних (фінансових) санкцій - 2881548,00 грн.

Постановою господарського суду Київської області від 29.09.2006р. у справі № 281/12-06 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапромсервіс» задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Вишгородському районі Київської області №/0 від 13.06.2006р. та № /0 від 13.06.2006р.

Не погодившись з прийнятою постановою, заступник прокурора Київської області подав апеляційну скаргу від 27.10.2006р. № 05/1-3118-06, в якій просить скасувати постанову господарського суду Київської області від 29.09.2006р. у справі № 281/12-06 та прийняти нову, якою в позові відмовити.

Київським міжобласним апеляційним господарським судом ухвалою від 15.11.2006р. по справі №281/12-06 за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області відкрито апеляційне провадження, проведено за ухвалою від 21.11.2006р. необхідні підготовчі дії.

Не погодившись з прийнятою постановою, Державна податкова інспекція у Вишгородському районі подала апеляційну скаргу від 02.10.2006р. № 13539, в якій просить скасувати постанову господарського суду Київської області від 29.09.2006р. у справі № 281/12-06 та прийняти нову, якою в позові відмовити.

Київським міжобласним апеляційним господарським судом ухвалою від 28.11.2006р. по справі №281/12-06 за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Вишгородському районі відкрито апеляційне провадження, проведено за ухвалою від 28.11.2006р. необхідні підготовчі дії. Ухвалою від 28.11.2006р. об’єднано апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області та апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Вишгородському районі в одне апеляційне провадження.

Позивач у запереченнях на апеляційні скарги просив залишити оскаржувану постанову без змін.

Ухвалою від 18.05.2007р. апеляційне провадження у справі № 281/12-06 було зупинено до результатів розгляду справи № 186/18-06 Вищим адміністративним судом України.

Ухвалою від 18.03.2008р. Київським міжобласним апеляційним господарським судом апеляційне провадження у справі №281/12-06 поновлено.

ДПІ у Вишгородському районі Київської області подано клопотання від 07.04.2008р. № 618/9/10-036, в якому відповідач просить скасувати постанову господарського суду Київської області від 29.09.2006р. та закрити провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 157 КАС України, у зв’язку з ліквідацією Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапромсервіс».

Представники позивача в судове засідання не з’явились. Через загальний відділ Київського міжобласного апеляційного господарського суду представником позивача подано клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату в зв’язку з неможливістю взяти участь в судовому засіданні в зв’язку з хворобою одного представника та участю в іншому судовому процесі другого представника ТОВ «Мегапромсервіс».

Приймаючи до уваги те, що участь представників позивача в судовому засіданні обов’язковою не визнавалась, відповідно до п.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду не перешкоджає судовому розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників позивача.

Прокурор та представник відповідача в судовому засіданні підтримали доводи своїх апеляційних скарг з урахуванням поданого відповідачем клопотання про закриття провадження у справі.

В судовому засіданні, яке відбулось 12.05.2008р. оголошена вступна та резолютивна частини ухвали.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників відповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду виходить з наступних обставин.

Державною податковою інспекцією у Вишгородському районі Київської області була проведена позапланова перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапромсервіс»з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 04.06.2004р. по 30.09.2004р., за результатами якої складено акт від 02.06.2006р. № 412/23-2/32947250.

В акті перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем п.4.1 ст.4, п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»№ 283/97-ВР від 22.05.1997 року (зі змінами та доповненнями), внаслідок чого товариство не в повному обсязі включило до скоригованого валового доходу в III кварталі 2004 року суми грошових коштів, які було отримано на розрахункові рахунки ТОВ «Мегапромсервіс». В результаті встановлено заниження податку на прибуток за III квартал 2004 року на суму 2 881 548 грн. Крім того, в акті перевірки податковим органом зазначено, що позивачем порушено п. 4.1 ст.4 , п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст.7 Закону України від 03.04.1997р. № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість»(із змінами та доповненнями), внаслідок чого товариством «Мегапромсервіс»занижено податкові зобов’язання за період, що перевірявся, на загальну суму 2 254 313 грн.

На підставі вищевказаного акту відповідачем прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № /0 від 13.06.2006р., яким позивачу донараховано податок на прибуток в сумі 5763096грн., в тому числі основний платіж –2881548 грн. та штрафна (фінансова) санкція –2881548 грн.

- податкове повідомлення-рішення № /0 від 13.06.2006р., яким позивачу донараховано податок на додану вартість в сумі 4508626 грн., в тому числі основний платіж –2254313 грн. та штрафна (фінансова) санкція –2254313 грн.

Не погодившись з висновками податкового органу, викладеними в акті перевірки від 02.06.2006р. № 412/23-2/32947250, ТОВ «Мегапромсервіс»звернулось до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень № /0 від 13.06.2006р., № /0 від 13.06.2006р., який обґрунтовує відсутністю законних підстав для прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, дослідивши представлені докази, судова колегія дійшла висновку, що постанова господарського суду Київської області від 29.09.2006 року має бути визнана нечинною, а провадження у справі № 281/12-06 підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.2 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства", затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 925/11205 від 25.08.2005р. за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового законодавства необхідно висвітлювати показники, які відображаються суб'єктом господарювання у податковій та іншій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку суб'єкта господарювання у розрізі періодів у грошових одиницях, передбачених звітністю; у разі виявлення розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, в якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб суб'єкта господарювання щодо встановлених порушень; зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів. При цьому до акта перевірки додаються пояснення посадових осіб або інших працівників суб'єкта господарювання (у межах їх компетенції), що перевіряється, щодо відсутності первинних та інших документів.

Враховуючи положення зазначених норм, висновки акту перевірки повинні ґрунтуватись на даних первинного бухгалтерського та податкового обліків.

Як вбачається з акту перевірки від 02.06.2006р. № 412/23-2/32947250, його висновки, що стали підставою для прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень, ґрунтуються на даних банківських роздруківок руху грошових коштів по рахунках позивача із розшифруванням контрагентів та призначенням платежів, та співставленням їх (роздруківок) з даними поданих позивачем до податкового органу декларацій з податку на прибуток за II та III квартал 2004 року та даними декларацій з податку на додану вартість за червень, липень, серпень, вересень 2004 року.

Вказані роздруківки руху грошових коштів ( копії яких залучені до матеріалів справи судом апеляційної інстанції) не відповідають вищевикладеним вимогам первинних документів та не відображають в повному обсязі бухгалтерський та податковий облік правила ведення якого визначені ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»та ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Відповідно до п.4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»валовий дохід - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Пунктом 11.3.1 п.11.3 ст.11 названого Закону встановлено, що датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівку - дата її оприбуткування в касі платника податку, а за відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного надання результатів робіт (послуг) платником податку.

Згідно зі ст. 7.3.1 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг) (п.п.7.5.1 ст.7 Закону).

Згідно з п.п. 7.4.5 п.7.4 ст.7 названого Закону не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Відповідно до п.п. 7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Методи проведення перевірки ТОВ «Мегапромсервіс»податковим органом підпадають під ознаки непрямих.

Відповідно до п.п. 4.3.1 п.4.3. ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»( із змінами, внесеними згідно із Законом України від 22.06.2004р. № 1830-IV), якщо контролюючий орган не може самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків згідно з підпунктом "а" підпункту 4.2.2 статті 4 цього Закону (контролюючий орган зобов’язаний самостійно визначити суму податкового зобов’язання платника податків у разі якщо платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію) у зв'язку з невстановленням фактичного місцезнаходження підприємства чи його відокремлених підрозділів, місцезнаходження фізичної особи або ухиленням платника податків чи його посадових осіб від надання відомостей, передбачених законодавством, а також якщо неможливо визначити суму податкових зобов'язань у зв'язку з неведенням платником податків податкового обліку або відсутністю визначених законодавством первинних документів, сума податкових зобов'язань платника податків може бути визначена за непрямим методом. Цей метод може застосовуватися також у випадках, коли декларацію було подано, але під час документальної перевірки, що проводиться контролюючим органом, платник податків не підтверджує розрахунки, наведені у декларації, наявними документами обліку у порядку, передбаченому законодавством.

Методика визначення суми податкових зобов'язань за непрямими методами затверджується законом і є загальною для всіх платників податків ( п.п. 4.3.3. п.4.3 ст.4 названого Закону).

Така методика на час здійснення перевірки та розгляду справи законом не затверджена.

До набрання чинності Законом України від 22.06.2004р. «Про внесення змін до Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», сума податкових зобов’язань за непрямими методами визначалась згідно з Методикою визначення сум податкових зобов’язань за непрямими методами, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.2002 № 697, відповідно до якої одним з непрямих методів визначення сум податкових зобов’язань є метод розрахунку грошових надходжень, який базується на визначенні показника доходів, одержаних платником податків від провадження господарської діяльності. Для розрахунку цього показника використовується інформація про надходження коштів на банківські рахунки платника податків, яка підтверджується банківськими документами, та інша інформація (документи), що підтверджують одержання коштів платником податків.

Вказана методика втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.2005р. № 788, тобто на дату перевірки була відсутня.

Таким чином, визначення відповідачем сум податкових зобов’язань позивача з застосуванням непрямих методів не ґрунтується на законі, а відтак не може бути визнано обґрунтованим та правомірним.

З огляду на вищевикладене, судова колегія не вбачає порушень норм матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваної постанови від 29.09.2006р.

Відповідно до залучених до матеріалів справи копії довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 03.04.2007р., копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 03.04.2007р., копії довідки Управління статистики у Вишгородському районі Київської області від 17.04.2007р. ТОВ «Мегапромсервіс»припинило свою діяльність в результаті ліквідації, про що внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з ч.2 ст.33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі у разі ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Згідно ч. 2 ст. 203 КАС України якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що постанова господарського суду Київської області від 29.09.2006р. має бути визнана нечинною. Провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись Розділом VII «Прикінцеві та перехідні положення», п. 5 ст. 157, ст. 198, ст. 200, ч.2 ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

у х в а л и в :

1. Постанову господарського суду Київської області від 29.09.2006 року у справі № 281/12-06 визнати нечинною.

2. Провадження у справі № 281/12-06 закрити.

3. Матеріали справи № 281/12-06 повернути до господарського суду Київської області.

4. Копію ухвали апеляційного господарського суду надіслати учасникам провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала апеляційного господарського суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку передбаченому ст.212 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      Корсакова Г.В.

Судді:                                                                                          Рудченко С.Г.

Мельник С.М.

Дата відправки 20.05.08