ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2008 р.

№
14/177-ПД-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів:

С.
Шевчук, Ж. Бернацької, І. Воліка (доповідача),

розглянувши
у відкритому судовому засіданні

касаційну
скаргу

Відкритого
акціонерного товариства (ВАТ)  по
газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз"

на
постанову

від
24.10.2007 року

Запорізького
апеляційного господарського суду

у
справі

№
14/177-ПД-07

за
позовом

ВАТ по
газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз"

до

1)          Приватного підприємця ОСОБА_1;
2)          Приватного підприємця
ОСОБА_2;

третя
особа

громадянка
ОСОБА_3

про

визнання
недійсним договору купівлі-продажу

В
судове засідання прибули представники сторін:

позивача

1)          Волошина О.О. (дов. від 26.12.2007
№ 07/01-49); 2)          Руденко Т.В.
(дов. від 26.12.2006 № 07/01-48); 3)
Златін С.В. (дов. від 26.03.2008 № 07/01-10);

відповідача-1

ОСОБА_4
(дов. від 25.05.2006 № 1349);

відповідача-2

ОСОБА_4
(дов. від 31.05.2006 № 1720);

третьої
особи

ОСОБА_4(дов.
від 30.05.2006 № 813).

ВСТАНОВИЛА:

ВАТ
по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз»звернулось з позовом про
визнання недійсним договору купівлі-продажу бази відпочинку «Скіфія»від
29.12.2005, укладеного між фізичними особами -підприємцями        ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посилаючись на те,
що майно бази відпочинку «Скіфія»належало позивачу на праві власності, а тому
ніхто, крім позивача, не мав правових підстав продавати це майно.

В
ході розгляду справи позивачем в порядку статті 22 ГПК України подані
доповнення до позовної заяви, в яких він посилається на те, що договір
купівлі-продажу від 29.12.2005 є недійсним, оскільки фізична особа -підприємець
ОСОБА_1 не мав право відчужувати майно бази відпочинку «Скіфія»за спірним
договором, оскільки не набув права власності на це майно за попередніми
договорами № 64 від 21.06.2005 та № 90 від 25.08.2005. Позивач стверджує, що
договори № 64 від 21.06.2005та № 90 від 25.08.2005, які були укладені між
дирекцією бази відпочинку «Скіфія»та фізичною особою -підприємцем                      ОСОБА_1, є нікчемними в
силу вимог закону, а саме ч. 1 ст. 220 ЦК України, адже при їх укладенні
сторонами не було додержано вимог закону про нотаріальне посвідчення договору.

Доповідач:
Волік І.М.

Відповідачі
та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, заперечували
проти задоволення позову посилаючись на те, що майно бази відпочинку
«Скіфія»було відчужено у результаті ліквідаційної процедури при розгляді
господарським судом Херсонської області справи № 5/46-Б про        банкрутство дирекції бази відпочинку
«Скіфія». Крім того, відповідачі стверджували, що укладений між ними договір
купівлі-продажу від 29.12.2005 відповідає вимогам закону та є чинним, а
стосовно попередніх договорів № 64 від 21.06.2005 та № 90 від 25.08.2005
існували рішення судів про визнання їх дійсними.

Рішенням
Господарського суду Херсонської області від 27.07.2007                   № 14/177-ПД-07 (суддя З.
Ємленінова) позовні вимоги задоволені у повному обсязі, а саме: визнано
недійсним договір купівлі-продажу від 29.12.2005, укладений між фізичною особою
-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою -підприємцем ОСОБА_2.

Рішення
суду першої інстанції мотивовано тим, що договори купівлі-продажу № 64 від
21.06.2005 та № 90 від 25.08.2005, за якими фізична особа -підприємець ОСОБА_1
придбав майно бази відпочинку «Скіфія», є нікчемними, оскільки зазначені
договори не були нотаріально посвідчені, а значить фізична особа -підприємець
ОСОБА_1 не набув права власності на майно бази відпочинку, тобто не став
власником цього майна, а отже не мав права його відчужувати за договором
купівлі-продажу від 29.12.2005.

Господарським
судом Херсонської області відхилені доводи відповідачів стосовно визнання судом
договорів купівлі-продажу № 64 від 21.06.2005 та                   № 90 від 25.08.2005
дійсними, оскільки на момент розгляду справи рішення господарського суду
Херсонської області по справі № 13/251-ПД-05 від 26.07.2006 та № 13/313-ПД-05
від 20.09.2005, якими визнано дійсними договори купівлі-продажу № 64 від
21.06.2005 та № 90 від 25.08.2005, були скасовані постановами Вищого
господарського суду України від 25.07.2006, а справи направлено на новий
розгляд до господарського суду Херсонської області. При новому розгляді справ №
13/251-ПД-05 та № 13/313-ПД-05 про визнання дійсними договорів купівлі-продажу
№ 64 від 21.06.2005 та № 90 від 25.08.2005 господарський суд Херсонської
області відмовив фізичній особі- підприємцю ОСОБА_1 у задоволенні позову, а
постановами Запорізького апеляційного господарського суду від 26.12.2006 по
зазначених справах провадження припинено.

Постановою
Запорізького апеляційного господарського суду від 24.10.2007 (колегія суддів:
Т. Мойсеєнко, Т. Зубкова, Н. Коробка) скасовано рішення господарського суду
Херсонської області від 27.07.2007 та прийнято нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Постанова
Запорізького апеляційного господарського суду мотивована тим, що договір
купівлі-продажу від 29.12.2005 є укладеним, оскільки містить усі істотні умови
необхідні за законом для договорів купівлі-продажу, а також, що при укладенні
вищевказаного договору не було порушено вимоги статей 220 та 657 ЦК України,
оскільки рішенням господарського суду Херсонської області від 20.09.2005
договір від 25.08.2005р. визнано дійсним.

Звертаючись
до суду з касаційною скаргою, ВАТ по газопостачанню та газифікації
«Кіровоградгаз»просить скасувати постанову у справі та залишити в силі рішення
місцевого господарського суду, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним
застосуванням господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального
права та процесуального права.

Перевіряючи
юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту,
Вищий господарський суд України, заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін та перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що
касаційна скарга ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз»підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій,
29.12.2005 між фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1 (відповідач -1) та фізичною
особою -підприємцем ОСОБА_2 (відповідач -2) було укладено договір
купівлі-продажу майна бази відпочинку «Скіфія», яке знаходиться в АДРЕСА_1 та
складається із побутового комплексу літ «А», їдальні літ. «Б», спального
корпусу літ «В», «Г», котельні літ. «Д», прохідної літ. «Є», будиночків
відпочинку літ. «З», «І», «К», «Л», «М», «Н», «О», «П», вбиральні літ. «Т»,
споруду 1-4.

Зазначений
договір було посвідчено 29.12.2005 приватним нотаріусом Генічеського районного
нотаріального округу Херсонської області                       ОСОБА_5 та зареєстровано
в Державному реєстрі правочинів за                       № 1097158 від
29.12.2005.

У
пункті 1.2 договору купівлі-продажу від 29.12.2005 зазначено, що база
відпочинку належить фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1 (відповідач -1) на
підставі договору купівлі-продажу № 64 від 21.06.2005 та договору
купівлі-продажу № 90 від 25.08.2005, укладених на Херсонській товарній біржі
«Алмаз», і рішень господарського суду Херсонської області від 26.07.2005 та від
20.09.2005.

Судом
першої інстанції встановлено, що 31 січня, 8 червня та 17 серпня 2005 року на
Херсонській товарній біржі «Алмаз»були проведені торги по реалізації нерухомого
майна Дирекції бази відпочинку «Скіфія», а саме: котельної, побутового
комплексу, столової, спального корпусу, прохідної, 8-ми дерев'яних будиночків,
спального корпусу № 2 та № 3, що розташовані за адресою Херсонська область,
Генічеський район, с. Стрілкове.

За
результатами проведених торгів Херсонською товарною біржею «Алмаз»складені
протоколи № 35 від 31.01.2005, № 88 від 08.06.2005 та № 111 від 17.08.2005,
відповідно до яких переможцем торгів визнано фізичну особу -підприємця ОСОБА_1

В
подальшому, 21.06.2005 та 25.08.2005 між дирекцією бази відпочинку «Скіфія»та
фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1 (відповідач -1) було укладено договори
купівлі-продажу № 64 та № 90, відповідно до яких відповідач -1 отримав
вищевказане нерухоме майно.

Відповідно
до статті 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного
майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній
реєстрації.

Судами
попередніх інстанції встановлено, що договори купівлі-продажу нерухомого майна
баз відпочинку «Скіфія»№ 64 від 21.06.2005 та № 90 від 25.08.2005 не були
нотаріально посвідчені.

У
разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України).

Але
частина 2 статті 220 ЦК України, встановлює виключення із загального правила,
встановленого частиною першої цієї статті, а саме: якщо сторони домовились щодо
всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У
цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Господарський
суд Херсонської області при розгляді даної справи встановив, що відповідач -1
звертався до суду з позовними заяви про визнання дійсними договорів
купівлі-продажу № 64 від 21.06.2005 та № 90 від 25.08.2005.

Рішеннями
господарського суду Херсонської області по справах                       № 13/251-ПД-05 від
26.07.2005 та № 13/313-ПД-05 від 20.09.2005 визнано дійсними договори
купівлі-продажу № 64 від 21.06.2005 та № 90 від 25.08.2005.

Однак,
постановами Вищого господарського суду України від 25.07.2006 зазначені рішення
господарського суду Херсонської області про визнання дійсними договорів купівлі-продажу
було скасовано, а справи направлено на новий розгляд до господарського суду
Херсонської області.

При
новому розгляді справ № 13/251-ПД-05 та № 13/313-ПД-05 про визнання дійсними
договорів купівлі-продажу № 64 від 21.06.2005 та № 90 від 25.08.2005
господарський суд Херсонської області відмовив фізичній особі- підприємцю
ОСОБА_1 (відповідач -1) у задоволенні позову, а постановами Запорізького
апеляційного господарського суду від 26.12.2006 по зазначених справах
провадження припинено.

На
підставі викладеного, колегія суддів вважає, що договори купівлі-продажу № 64
від 21.06.2005 та № 90 від 25.08.2005 є недійсними з моменту їх укладення, а
висновок Запорізького апеляційного господарського суду стосовно дійсності цих
договорів є помилковим, оскільки на момент розгляду даної справи не існувало
рішень судів про визнання зазначених вище договорів дійсними.

Згідно
з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків,
крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Вищевказане
свідчить проте, що фізична особа -підприємець ОСОБА_1 (відповідач -1) не набув
право власності на майно бази відпочинку «Скіфія»за договорами купівлі-продажу
№ 64 від 21.06.2005 та № 90 від 25.08.2005.

Статтею
658 ЦК України встановлено, що право продажу товару, крім випадків примусового
продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Оскільки
фізична особа -підприємець ОСОБА_1 (відповідач -1) на момент укладення договору
купівлі-продажу нерухомого майна бази відпочинку «Скіфія»від 29.12.2005р. з
фізичною особою -підприємцем ОСОБА_2
(відповідач -2) не був його власником, то господарський суд Херсонської
області дійшов правильного висновку, що даний договір укладеного всупереч
статті 658 ЦК України.

Згідно
ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу
України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам
суспільства.

Відповідно
до ч.1 ст. 215 ЦК України, недодержання вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України є
підставою недійсності правочину.

Оскільки
позивач вважає себе власником майна бази відпочинку «Скіфія», то він в силу
ст.ст. 319-321 ЦК України та ст. 20 ГК України має право на захист своїх
порушених прав в тому числі і шляхом визнання недійсними господарських угод
щодо відчуження майна бази відпочинку з підстав передбачених законом.

Згідно ч.1 статті 111-10 ГПК України,
підставами для скасування постанови апеляційного господарського суду є
неправильне застосування норм матеріального права.

За
наведених обставин, постанова у справі підлягає до скасування, а рішення суду
слід залишити в силі.

Керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз"
задовольнити.

Постанову
Запорізького апеляційного господарського суду від 24.10.2007 у справі №
14/177-ПД-07 скасувати.

Рішення
господарського суду Херсонської області від 27.07.2007 у справі               № 14/177-ПД-07 залишити без
змін.

Головуючий, суддя
С. Шевчук

Судді :
Ж. Бернацька

І. Волік