ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

22.04.2008 року                                                Справа
№ 14/366пн

Луганський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Бойченка К.І.

суддів                                            Парамонової
Т.Ф.

Перлова Д.Ю.

секретар

судового
засідання:                      Міхальчук
О.А.

за участю
представників:

від  позивача:                               -повноважний
представник не прибув;

від
відповідача:
-повноважний представник не прибув;

від третіх
осіб:
-Скворчевський В.О., представник ЗАТ „Сватівська

олія”, дов.
№5/08 від 18.04.08;

-Боровік С.Є., представник ПП "Сватівський

комбікормовий
завод”, дов. №б/н   від 20.01.06;

-Боровік С.Є., представник ТОВ „Агрекс”,

дов. №б/н   від 21.04.08;

розглянувши у
судовому

засіданні
апеляційну скаргу          Суб'єкта
підприємницької діяльності -

фізичної особи
ОСОБА_1, м. Луганськ

на рішення

господарського
суду                     Луганської
області

від
13.09.05

у справі
№14/366пн (суддя Лісовицький Є.А.)

за позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи

ОСОБА_1, м.
Луганськ

до
Сватівського  районного бюро
технічної

інвентаризації,
м. Сватове Луганської області

треті особи,
які не заявляють

самостійних
вимог на предмет

спору на
стороні відповідача:          -Закрите
акціонерне товариство „Сватівська олія”,

м. Сватове
Луганської області;

-Приватне
підприємство „Сватівський комбікормовий

завод”, м.
Сватово Луганської області;

-Товариство з
обмеженою відповідальністю „Агрекс”,

м. Донецьк;

про
визнання недійсним рішення про відмову в реєстрації

та зобов'язання
зареєструвати право власності

В С Т А Н О В И В:

Відповідно
до вимог ст. 41 та п. 2-1 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення”
Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні за
клопотанням третіх осіб -ТОВ „Агрекс” та ВАТ „Сватівська олія” від 22.04.08 б/н  здійснювалося повне фіксування судового
засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу,             а саме: програмно-апаратного
комплексу „Діловодство суду”.

У
липні 2005 року суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1, м.
Луганськ (далі за текстом -приватний підприємець ОСОБА_1, позивач), звернувся
до господарського суду Луганської області з позовною заявою від 22.07.05 б/н
про визнання недійсним рішення від 01.07.05 б/н Сватівського районного бюро
технічної інвентаризації, м. Сватове Луганської області (далі за текстом
-Сватівське РБТІ, відповідач), про відмову позивачу в реєстрації права
власності та про спонукання відповідача зареєструвати за позивачем право
власності на нерухоме майно, яке знаходиться на земельній ділянці площею 34155
кв.м. за адресою: вул. Челюскінців, буд. 15, м. Сватове Луганська область, та
складається з: контори, вісової, майстерні (гаражу), гуару, МОБ, підстанції,
складу, гуару, МОБ, МОБ, складу, насосної, нового зернового цеху, виробничого
корпусу, підстанції, гаражу, а також обладнання та інвентарю для виробничого
циклу,  право власності на яке визнано за
позивачем на підставі рішення третейського суду №5-14/1 від 10.06.04.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 13.09.05 у справі №14/366пн, яке прийнято за нормами
Господарського процесуального кодексу України, у задоволенні позовних вимог
відмовлено, судові витрати за позовом покладені на позивача.

Згадане рішення суду першої інстанції
мотивоване наступним:

-необгрунтованістю
позовних вимог;

-рішення від
10.06.04 №5-14/1 третейським судом винесено після накладання арешту Сватівським
районним судом на майно Приватного підприємства „Сватівський комбікормовий
завод”. З даного рішення не вбачається, яке саме майно придбало ТОВ ПТП „Норд -
Сервіс” у ПП „Сватівський комбікормовий завод” за договором від 17.01.02 і яке
майно придбав позивач у ТОВ ПТП „Норд - Сервіс” за договором від 25.03.04;

-у рішенні
третейського суду від 10.06.04 №5-14/1 зазначено, що договір купівлі-продажу
нерухомості від 25.03.04 нотаріально не посвідчений, отже є нікчемним;

-не наданням
позивачем на вимогу суду доказів права власності на спірне майно, оскільки
вимагати реєстрації права власності на майно має право лише власник цього
майна.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції від 13.09.05 у справі №14/366пн, позивач - суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1, м. Луганськ, звернувся до
Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 21.09.05
б/н, у якій просить згадане рішення скасувати повністю як незаконне.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм
матеріального і процесуального права. За твердженням позивача судом неправильно
застосовані норми закону, який регламентує випадки відмови в державної
реєстрації прав власності на нерухоме майно, і який встановлює перелік
документів, що підтверджують право власності. Позивач оспорює висновки суду за
рішенням стосовно недоведеності його права власності на майно та посилається у
підтвердження своїх доводів на Тимчасове положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно, що затверджено наказом Міністерства юстиції
України від 07.02.02 №7/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України
18.02.02 за №157/6445 (далі за текстом -Тимчасове положення). Крім того, за
доводами заявника скарги, у порушення норм ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України суд першої інстанції обґрунтував рішення на доказах,
які не мають відношення до справи, послався на докази, відсутні в матеріалах
справи, і обов'язок надання яких покладений на відповідача. За доводами
позивача, суд першої інстанції не мав права надавати оцінку рішенню
третейського суду, яке є обов'язковим для виконання.

Луганський апеляційний господарський
суд у складі колегії: головуючий суддя -Баннова Т.М., суддя -Медуниця О.Є.,
суддя -Семендяєва І.В., постановою від 08.11.05 у справі №14/366пн апеляційну
скаргу позивача задовольнив, а рішення господарського суду Луганської області
від 13.09.05 по даній справі на підставі п. 2 ст. 103, п. 4 ч. 1 ст. 104
Господарського процесуального кодексу України скасував; прийняв нове рішення
про задоволення позовних вимог позивача у справі у повному обсязі, а саме:
визнав недійсним рішення Сватівського районного бюро технічної інвентаризації
від 01.07.05 про відмову в реєстрації рішення третейського суду від 10.06.04;
зобов'язав Сватівське районне бюро технічної інвентаризації (відповідача у
даній  справі) зареєструвати у
встановленому порядку право власності позивача на майно, що знаходиться на
земельній ділянці площею 34155 кв.м. за адресою: м. Сватове, вул. Челюскінців,
15.

Постановою  Вищого господарського суду України від
15.03.06 у справі          №14/366пн постанову Луганського
апеляційного господарського суду від 08.11.05 у даній справ залишено без змін.

Постановою  Верховного Суду України від 06.06.06 у справі
№14/366пн постанови Вищого господарського суду України від 15.03.06 та
Луганського апеляційного господарського суду від 08.11.05 скасовано, а справу
№14/366пн направлено до Луганського апеляційного господарського суду на розгляд
за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Розпорядженням від 14.07.06 першого
заступника голови Луганського апеляційного господарського суду Парамонової
Т.Ф., відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України”, для
розгляду апеляційної скарги суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1,    м. Луганськ, від 21.09.05 б/н
на рішення господарського суду Луганської області від 13.09.05 у справі
№14/366пн призначено судову колегію у складі: головуючий суддя -Бойченко К.І.,
суддя -Баннова Т.М., суддя -Єжова С.С.

З 1 вересня
2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України.

Підпунктом 1
пункту 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що
компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно
-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 1
ст. 3  Кодексу адміністративного
судочинства України  справа
адміністративної юрисдикції -це переданий на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 7 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України  суб'єктом
владних повноважень -є орган державної влади, орган місцевого
самоврядування,  їхня посадова чи
службова особа,  інший суб'єкт при  здійсненні
ними  владних  управлінських
функцій  на основі  законодавства,  в
тому  числі  на
виконання  делегованих
повноважень.

Предметом
позову в даній справі є, зокрема, визнання недійсним рішення Сватівського
районного бюро технічної інвентаризації від 01.07.05 про відмову в реєстрації
права власності та зобов'язання зареєструвати право власності.

Реєстрацію прав
власності згідно з п. 1.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України
від 28.01.03 №615 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.01.03
№66/7387, здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації.

Таким чином, із
вищезазначеного слідує, що Бюро технічної інвентаризації на основі законодавства
делеговані владні повноваження у сфері суспільних правовідносин, пов'язаних зі
здійсненням від імені держави дій щодо реєстрації прав власності на нерухоме
майно.

За таких
обставин,  Сватівське районне бюро
технічної інвентаризації в розумінні
п. 7 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України є суб'єктом
владних повноважень.

1 листопада 2005 року набрав чинності
Закон України від 06 жовтня 2005 року
№2953-ІV „Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України”,
яким, зокрема, передбачено, що до початку діяльності окружних та апеляційних
адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам
відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року,
вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні
господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до
п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів
адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до
Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та
апеляційній  інстанціях відповідні
місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного
судочинства України.

З урахуванням
викладеного, ухвалою Луганського апеляційного господарського суду від 14.07.06
було відкрито апеляційне провадження у справі №14/366пн за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України та проведені дії, визначені ст. 190
Кодексу адміністративного судочинства України, з підготовки справи до
апеляційного розгляду.

У зв'язку з відпусткою суддів
Баннової Т.М. та Єжової С.С., розпорядженням голови Луганського апеляційного
господарського суду Зуєвич А.М. від 21.08.06, відповідно до ст. 28 Закону
України “Про судоустрій України”, суддів Баннову Т.М. та Єжову С.С. виключено
із складу колегії суддів по розгляду апеляційної скарги у справі №14/366пн та
введено до складу судової колегії суддю - Перлова Д.Ю. та суддю - Парамонову
Т.Ф.

Ухвалою
Луганського апеляційного господарського суду від 22.08.06 Закрите акціонерне
товариство „Сватівська олія”, м. Сватове Луганської області, Приватне
підприємство „Сватівський комбікормовий завод”, м. Сватово Луганської області,
та Товариство з обмеженою відповідальністю „Агрекс”, м. Донецьк, залучені до
справи №14/366пн у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача; цією ж ухвалою провадження у даній справі
було зупинено відповідно до п/п. 3 п. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідно до
абзацу третього пункту 4 Розділу VII „Прикінцеві та перехідні положення”
Кодексу адміністративного судочинства України про початок діяльності кожного
окружного та апеляційного адміністративних судів Державна судова адміністрація
України повідомляє через загальнодержавні та відповідні  місцеві офіційні друковані видання.

Державна судова
адміністрація України повідомила в газеті „Урядовий кур'єр” від 24.03.07
№53(3466), що з 02.04.07 почав діяльність Донецький апеляційний
адміністративний суд, розташований за адресою: бул. Шевченка, 26, м. Донецьк,
83017, територіальна юрисдикція якого поширюється на Донецьку та Луганську
області.

За правилами абзаців четвертого та
п'ятого  пункту 6 Розділу VII „Прикінцеві
та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України:

-після початку
діяльності апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги в
адміністративних справах, подані до відповідних апеляційних господарських
судів, передаються цими судами до апеляційного
адміністративного  суду, якщо
апеляційне провадження у справі ще не відкрито;

-адміністративні
справи, провадження в яких було відкрито місцевими та апеляційними
господарськими судами до початку діяльності відповідного адміністративного
суду, розглядаються і вирішуються цими судами відповідно до абзацу першого
пункту 6 Розділу VII „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного
судочинства України.

Приймаючи до
уваги, що апеляційне провадження у даній справі було відкрито Луганським
апеляційним господарським судом ще до початку діяльності Донецького
апеляційного адміністративного суду, Луганський апеляційний господарський суд
ухвалою від 10.04.08 поновив провадження у справі №14/366пн після усунення
обставин, що зумовили його зупинення, та призначив дану справу до розгляду у
судовому засіданні на 22.04.08 о 14 годині 30 хвилин.

Відповідач проти апеляційної скарги
позивача заперечив за відзивом від 21.08.06 б/н та за запереченням від 24.07.06
№528, та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване
рішення  - залишити без змін.

Треті особи також заперечили проти апеляційної
скарги позивача та просять оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Розглянувши
матеріали даної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши у
судовому засіданні представників третіх осіб, перевіривши юридичну оцінку
обставин даної справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача до задоволення не
підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, з огляду на
наступне.

Відповідно до
вимог п. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції переглядає судові
рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з
матеріалів даної справи і встановлено господарським судом Луганської області,
рішенням третейського суду №5-14/1 від 10.06.04 визнано право власності
позивача на нерухоме майно, що знаходиться на земельній ділянці площею 34155
кв.м. за адресою: м. Сватове, вул. Челюскінців, 15,  і складається з контори, вісової, майстерні
(гаражу), гуару, МОБ, підстанції, складу, гуару, МОБ, МОБ, складу, насосної,
нового зернового цеху, виробничого корпусу підстанції, гаражу, а також
обладнання і інвентарю виробничого циклу.

Рішенням
реєстратора Сватівського районного бюро технічної інвентаризації від 01.07.05
відмовлено у реєстрації права власності позивача, оскільки ухвалою Сватівського
районного суду від 12.03.04 накладений арешт на зазначене майно.

Позивач
звернувся до господарського суду Луганської області з позовом про визнання
недійсним рішення відповідача про відмову в реєстрації права власності від
01.07.05 та зобов'язання зареєструвати право власності позивача на нерухоме
майно, що знаходиться на земельній ділянці площею 34155 кв.м. за адресою: м.
Сватове, вул. Челюскінців, 15, і складається з контори, вісової, майстерні
(гаражу), гуару, МОБ, підстанції, складу, гуару, МОБ, МОБ, складу, насосної,
нового зернового цеху, виробничого корпусу, підстанції, гаражу, а також
обладнання і інвентарю для виробничого циклу.

Оцінивши
матеріали даної справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги
не обґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Відповідно до
п. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім
випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 1
статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що
обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді
інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Згідно з
приписами статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, що
встановлені рішеннями третейських судів не відносяться до тих, які не
потребують доказування по іншим справам за участю цієї ж особи.

Відповідно до
пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способом захисту
цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Згідно з
частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, є:

-договори та
інші правочини;

-створення
літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної,
творчої діяльності;

-завдання
майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

-інші юридичні
факти.

Згідно з
частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно з
приписами частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України право власності
набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

В матеріалах
даної справи міститься договір купівлі-продажу від 25.03.04 нерухомого майна,
укладений між ТОВ „Норд-Сервіс”, м. Горлівка Донецької області, (Продавець) та
Суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1, м. Луганськ,  (Покупець), в простій письмовій формі.

Рішенням
господарського суду Донецької області від 31.10.06 у справі №20/282 за позовом
ЗАТ „Сватівська олія” до ПП „Сватівський комбікормовий завод”, ТОВ
„Норд-Сервіс” та СПД -фізичної особи ОСОБА_1 частково задоволені позовні
вимоги, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 25.03.04, укладений між
ТОВ „Норд - Сервіс” та СПД -фізичною особою ОСОБА_1

Вказане рішення
господарського суду в установленому законом порядку не оскаржене та набуло
законної сили (знаходиться в матеріалах даної справи).

Стаття 24
Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень” передбачає, що у державній реєстрації права може бути відмовлено в
разі, зокрема, якщо заяву про державну реєстрацію права власності відповідно до
правочину про відчуження нерухомого майна було подано після державної
реєстрації обмежень, вчинених щодо цього майна.

В матеріалах
даної справи знаходиться копія нотаріально посвідченого договору застави від
03.07.02 (бланк серія АЕК №750303 -750307 за реєстровим №1537), на підставі
якого на цілісний майновий комплекс комбікормового заводу, розташованого на
земельній ділянці 5787,26 кв.м. за адресою: м. Сватове Луганської області,                       вул. Челюскінців, 15,
передано у заставу ВАТ „Державний Ощадний банк України”.

03.07.02
завідуючою Сватівської державної нотаріальної контори Власовою В.О. накладено
заборону на всю нерухомість ПП „Сватівський комбікормовий завод”, про що у
Єдиному реєстрі заборон зроблений запис за №283660.

Станом на
червень 2004 року заборона знята не була.

Позивач
звернувся до БТІ Сватівського району із заявою про реєстрацію „права власності”
у червні 2004 року, тобто після реєстрації обтяження на спірне нерухоме майно.

Згідно з п. 7
ст. 3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та
їх обмежень” зареєстровані речові права та їх обмеження мають пріоритет над
незареєстрованими в разі спору щодо нерухомого майна.

Відповідно до
п. 1.4 Тимчасового положення державна реєстрація прав власності на нерухоме
майно (далі за текстом -реєстрація прав) -це внесення запису до Реєстру прав
власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням
права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів
нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що
звернулася до БТІ.

Відповідно до
п. 3.3 Тимчасового положення у реєстрації прав на нерухоме майно може бути
відмовлено, зокрема, якщо: заявлене право не є таким, що підлягає реєстрації
відповідно до цього Положення; право власності на нерухоме майно виникло на
підставі договорів відчуження, за наявності інформації про накладення арешту на
відчуження об'єктів нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна.

Також,
відповідно до п. 3.3 Тимчасового положення у реєстрації прав на нерухоме майно
може бути відмовлено, зокрема, якщо не проведено інвентаризаційних робіт або
вони проведені не тим БТІ, яке здійснює реєстрацію прав власності на нерухоме
майно; відчуження нерухомого майна відбулося без отримання витягу з Реєстру
прав або строк його дії закінчився; при укладенні угод мід юридичними особами,
які нотаріально не посвідчені, не надано правовстановлювальний документ
попереднього власника.

Позивач
звернувся до БТІ Сватівського району із заявою про реєстрацію „права власності”
у червні 2004 року, не надавши державному реєстратору:

-доказів
проведення інвентаризаційних робіт;

-витягу з
Реєстру прав власності на нерухоме майно;

-правовстановлювальний
документ ТОВ ПТП „Норд - Сервіс” на спірне нерухоме майно.

Отже, з
урахуванням викладеного, доводи апелянта (позивача у даній справі) судовою
колегією залишаються поза увагою.

На підставі
вищевикладеного, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що рішення від 13.09.05 у справі №14/366пн прийняте судом
першої інстанції у відповідності з діючим законодавством і підстави для його
скасування відсутні, тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України згадане рішення залишається без змін, а
апеляційна скарга позивача  -суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи -ОСОБА_1, м. Луганськ, від 21.09.05
б/н - без задоволення.

Відповідно до
ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України витрати по сплаті судового
збору у сумі 42 грн. 50 коп. за подання апеляційної скарги до Луганського
апеляційного господарського суду покладаються на позивача (заявника скарги)
-суб'єкта підприємницької діяльності -фізичну особу -ОСОБА_1, м. Луганськ.

Керуючись ст.
ст. 17, 41, 42, 94, 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1
ч. 1 ст. 205,    ст. 206, п. 1 ст. 211,
п. 2 ст. 212, п. 5 ст. 254, пунктами 2-1, 6 Розділу VІІ Прикінцевих та
перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Луганський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

У Х В А Л И В:

1.Рішення
господарського суду Луганської області від 13.09.05 у справі №14/366пн залишити
без змін, а апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1, м. Луганськ, від 21.09.05 б/н
- без задоволення.

2.Витрати по
сплаті судового збору у сумі 42 грн. 50 коп. за подання апеляційної скарги до
Луганського апеляційного господарського суду покласти на позивача (заявника
скарги) - суб'єкта підприємницької діяльності -фізичну особу ОСОБА_1, м.
Луганськ.

Відповідно до п. 1 ст. 211, п. 2 ст.
212, п. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України:

-сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки, мають право оскаржувати
в касаційному порядку судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в
апеляційному порядку, а також  судові
рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково;

-касаційна скарга на судові рішення
подається протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням
суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених Кодексом
адміністративного судочинства України, а у разі складання постанови в повному
обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу -з дня складання постанови в
повному обсязі;

-ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала суду
апеляційної інстанції від 22.04.08 у справі №14/366пн відповідно до   ст. 160, ст. 167 Кодексу адміністративного
судочинства України виготовлена у повному обсязі 24.04.08.

Головуючий
суддя
К.І. Бойченко

Суддя
Т.Ф. Парамонова

Суддя
Д.Ю. Перлов