ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2008 р.

№ 2-14/3030-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. - головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Коробенко Г.П.,

розглянувши матеріали

касаційної скарги

Інформаційного агентства “Крелком”

на постанову

від 09.07.2007 Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі

господарського суду АР Крим

за позовом

ТОВ “Пальміра-Палас”

до

Інформаційного агентства “Крелком”

про

стягнення 74103, 28 грн.,

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача: не з’явились,

відповідача: не з’явились,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням від 02.04.07 господарського суду АР Крим позов задоволено. З Інформаційного агентства "Крелком" на користь ТОВ "Пальміра-Палас" стягнуто 61950 грн. заборгованості, 3462, 41 грн. пені, 1000 грн. витрат на послуги адвоката, а також судові витрати. В частині стягнення пені в сумі 750,87 грн. та 6940 грн. витрат на послуги адвоката в позові відмовлено.

Постановою від 09.07.07 Севастопольського апеляційного господарського суду вказане вище рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, ІА “Крелком” звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати з огляду на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а також невірною оцінкою обставин справи, провадження у справі припинити.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити частково.

Як було встановлено господарськими судами, які приймали рішення у даній справі, відповідно до умов договору від 28.03.2006 № 03-06X48 про надання готельних послуг, укладеного між сторонами спору, виконавець (позивач) взяв на себе зобов’язання врегулювати порядок продажу послуг, що надаються індивідуальним туристам (громадянам) і туристичним групам Замовника із СНД, України, держав далекого зарубіжжя у межах своєї правоздатності, визначеної встановленими нормативними, правовими актами України (засновницькими документами -ліцензіями, сертифікатами та ін.).

Згідно з пунктом 3.6.1. договору, не пізніше ніж за десять банківських днів до дати заїзду туристів до пансіонату, ІА "Крелком" переводить на рахунок позивача попередній платіж у розмірі 100 % заявленого обслуговування на підставі попередніх рахунків виконавця. Остаточні розрахунки за обслуговування туристів здійснюються на підставі рахунків позивача та ваучерів (заявок, путівок та інш.) ІА "Крелком" у строк не пізніше 7 банківських днів після закінчення обслуговування туристів.

22.09.2006 позивачем надіслано відповідачу рахунок № СФ-0001247 від 22.09.2006. на суму 86730 грн. для попередньої сплати відповідно до умов договору, який було оплачено частково в сумі 24780 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером № 2885 від 25.09.2006.

Вказані обставини стали підставою для звернення ТОВ “Пальміра-Палас” до господарського суду з позовом у даній справі.

Приймаючи оскаржувані судові рішення, суди попередніх інстанцій не прийнято до уваги посилання ІА "Крелком" на те, що спір відповідно до пункту 6 договору № 03-06/48 від 28.03.2006 повинен розглядатись Міжнародним комерційним арбітражем, оскільки відповідно до частини 2 статті 1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв'язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном, а позивач і відповідач є юридичними особами, які зареєстровані і діють в Україні, тому, відповідно до пункту 2 статті 215 Цивільного кодексу України визнали угоду, викладену у пункті 6 договору № 03-06/48 від 28.03.2006 нікчемною.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає такий висновок судів безпідставним та зробленим без врахування усіх фактичних обставин справи та чинного законодавства.

Так, судами не досліджено та не враховано при прийнятті рішень той факт, що позивач є юридичною особою з іноземними інвестиціями, оскільки з наявного в матеріалах справи Статуту позивача вбачається, що одним з його засновників є ТОВ "Пальміра", яке створено та зареєстровано відповідно до законодавства Російської Федерації.

В той же час, відповідно до п 2. ст. 1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися, спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв'язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном, а також спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об'єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб'єктами права України.

Отже, вказаною нормою Закону віднесені до відання міжнародного комерційного арбітражу спори, які виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв'язків, так і спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об'єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками та їх спори з іншими суб'єктами права України.

Згідно зі ст. 7 вказаного Закону арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв'язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

З огляду на викладене безпідставним є посилання суду апеляційної інстанції на ст. 215 ЦК України та визнання умови, викладеної в п. 6 угоди нікчемною.

З врахуванням викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, надати об’єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального права, які регулюють спірні відносини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу задовольнити частково

Рішення від 02.04.07 господарського суду АР Крим та постанову від 09.07.2007 Севастопольського апеляційного господарського суду у справі № 2-14/3030-2007 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду АР Крим.

Головуючий Божок В.С.

Судді Костенко Т.Ф.

Коробенко Г.П.