ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.08 Справа № 11/52д/08

Господарський суд Запорізької області у складі:

головуючий –суддя Гончаренко С.А.,

при секретарі судового засідання –Радченко А.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю “Постулат” (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 4)

до відповідача: Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 164)

у присутності представників:

від позивача: не з’явився

від відповідача: Прохода І.В. –дов. № 22/176 від 21.12.2007 р.

про визнання недійсними окремих пунктів договору

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду надійшла позовна заява ТОВ “Постулат” до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Запорізькій області про визнання п. 5.2.5 Договроу купівлі-продажу від 15.02.2006р. № 1022 недійсним.

04.01.2008р. порушено провадження по справі, справа призначена до розгляду.

Для надання позивачем нормативного та документального обґрунтування заявлених позовних вимог в судовому засіданні оголошувалася перерва до 03.03.2008р.

Відповідач у відзиві проти позовних вимог заперечує, вважає договір укладеним у зв’язку із досягненням сторонами усіх істотних умов, необхідних для даного виду договорів. П. 5.2.5 на думку відповідача відповідає діючому законодавству, крім цього, сторони вільні в укладанні договору і позивач погодився з умовами спірного пункту, про що свідчить його підпис на договорі та відсутність протоколу розбіжностей до нього. У задоволенні позовних вимог ТОВ “Постулат” просить відмовити.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при визначені терміну встановленого п. 5.2.5 Договору для оформлення дозволу на виконання будівельних робіт (один рік) відповідачем не врахований той факт, що таке оформлення пов’язане з довготривалою процедурою переоформлення документів на земельну ділянку. Посилається на ст. 509 Цивільного Кодексу України, відповідно до якої зобов’язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості, та ст. 203, згідно з якою зміст припочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши оригінали документів, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступні обставини:

15.02.2006р. між сторонами був укладений договір № 1022 купівлі-продажу об’єкту незавершеного будівництва шляхом продажу на аукціоні, відповідно до якого відповідач зобов’язався передати у власність позивача державне майно –об’єкт незавершеного будівництва –житловий будинок № 1, який розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, провулок Бадигіна на земельній ділянці площею 0,54 га.

Відповідно до п. 5.2.5 Договору позивач зобов’язався протягом одного року з моменту переходу права власності оформити дозвіл на виконання будівельних робіт на об’єкті приватизації (згідно з чинним законодавством).

Відповідно до п. 1.2 Договору право власності на об’єкт незавершеного будівництва виникає у покупця (позивача) з моменту підписання акта приймання-передачі. Такий акт сторонами був підписаний 24.02.2006р. Виходячи з цього, у позивача виникло зобов’язання до 24.02.2007р. оформити дозвіл на виконання будівельних робіт на об’єкті приватизації.

Згідно ч. 7 ст. 179 Господарського Кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним Кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

У відповідності до ст. 23 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” право власності на державне майно підтверджується договором купівлі-продажу, який укладається між покупцем та уповноваженим представником відповідного органу приватизації, а також актом приймання-передачі зазначеного майна. При цьому, договір включає: назву підприємства, його адресу; відомості про продавця та покупця; остаточну ціну продажу об’єкта на аукціоні, за конкурсом або розмір викупу; взаємні зобов’язання продавця та покупця; номери їх розрахункових рахунків; назви і адреси банківських установ; умови внесення платежів. Також до договору включаються зобов’язання сторін, які були визначені умовами аукціону, конкурсу чи викупу, відповідальність та правові наслідки їх невиконання.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку, що Договір № 1022 від 15.02.2006р. не порушує зазначених норм, тому не може бути визнаний недійсним як в цілому, так і в частині зобов’язання покупця протягом одного року з моменту переходу права власності оформити дозвіл на виконання будівельних робіт на об’єкті приватизації.

Крім цього, позивач не виконав вимоги суду та не надав нормативного та документального обґрунтування позовних вимог, а саме не послався на жодну норму діючого законодавства України, якій би суперечив п. 5.2.5 Договору.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 47-1, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Суддя                      Гончаренко С.А.