ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.08                                                                                 Справа № 16/100пд.

За позовом Закритого акціонерного товариства «Сватівський молочний завод», м. Сватове Луганська область

до Сватівської міської ради Луганської області, м. Сватове Луганська область

про визнання недійсним договору

Суддя Шеліхіна Р.М.

Секретар судового засідання Маценко О.В.

За участю представників сторін:

Від позивача –Каменський К.Ю., голова правління,

Від відповідача –Ачкасова С.О., дов. від 13.05.08.,

В С Т А Н О В И В :

Суть спору: заявлена вимога про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 07.02.06. №35-ю, зареєстрованого у Державному реєстрі 13.02.06. під №240101/19 (далі за текстом –договір), укладеного між позивачем та відповідачем.

Відповідач відзивом від 04.06.08. №1131/4 проти позову заперечує і вказує, що договір укладений з дотриманням діючого законодавства, і відповідає вимогам Закону України «Про оренду землі», Земельному кодексу України та іншим законам. Також у відзиві відповідач зазначає про суперечливі доводи, викладені позивачем у позовній заяві, та відомості, які не мали місяці у правовідносинах сторін за даним спором.

При розгляді справи судом встановлене наступне.

Позивач звернувся з вказаною вимогою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач не мав наміру придбати земельну ділянку в оренду, не виявляв згоди на укладення договору і договір не укладав. Договір підписано від позивача не головою правління, а невстановленою особою.

Всупереч вказаним доводам в позовній заяві також містяться доводи про те, що договір позивачем укладено. При цьому позивач зазначає про відсутність в нього права на укладення договору у зв’язку з тим, що Закрите акціонерне товариство «Сватівський молочний завод»є правонаступником структурного підрозділу орендного підприємства «Луганськмолпром»- «Сватівського маслоробного заводу»і позивач не зобов’язаний сплачувати орендну плату на підставі договору, а має право володіти земельною ділянкою на праві постійного користування згідно державного акту на право постійного користування землею від 27.01.1994 року №5, виданого «Сватівському маслоробному заводу».

При розгляді справи представник позивача не визначився з розбіжностями підстав заявленого позову. Голова правління товариства наполягав на тому, що підприємство позивача є правонаступником постійного землекористувача «Сватівського маслоробного заводу» і державний акт на право постійного користування землею від 27.01.1994 року №5, виданий «Сватівському маслоробному заводу», надає право позивачу (як правонаступнику) постійно володіти землею і сплачувати земельний податок, а не орендну плату за договором.

Також у судових засіданнях голова правління товариства (позивача) стверджував про те, що в договорі не його підпис і про укладення договору позивачу, взагалі, не було відомо. Стосовно печатки товариства представник позивача повідомив суд про те, що печатка підприємства знаходиться у голови товариства або у заступника.

В підтвердження доводів щодо правонаступництва представник позивача надав завірені копії: статутів - орендного підприємства «Луганськмолпром», Закритого акціонерного товариства «Сватівський молочний завод»(позивач); засновницького договору про створення закритого акціонерного товариства від 02.08.1996 року; витягу з рішення загальних зборів Відкритого акціонерного товариства «Луганськмолпром»від 25.06.1996 року.

В підтвердження доводів щодо не укладення договору та підпису в договорі зі сторони позивача невстановленої особи представник позивача доказів не надав.

Клопотання про призначення судової експертизи з приводу з’ясування особи, підпис якої міститься в договорі, скріпленому печаткою підприємства, та встановлення меж повноважень цієї особи позивач не заявив.

Представник відповідача проти позову заперечив і вказав, що договір є чинним, укладений з дотриманням вимог закону і у відповідності до волевиявлення позивача на укладення договору оренди земельної ділянки, на якій розташовано завод (позивач), в підтвердження чого представник відповідача надав до матеріалів справи особисту заяву голови правління підприємства позивача від 30.01.06. №3, якою він звертався до міської ради м. Сватове з проханням продовжити термін оренди земельної ділянки. Дана заява, як доповів представник відповідача, зумовлена тим, що сторони укладали договори оренди земельної ділянки кожного року терміном на один рік, тобто, по закінченню терміну дії договору оренди на минулий рік, ставала нагода укладати договір на поточний рік, у зв’язку з чим позивач і звернувся до відповідача з відповідною заявою.

Доводи позивача щодо правоприємства представник відповідача заперечив правилами ст.ст.92,140 Земельного кодексу України і вказав, що правонаступництво права постійного користування землею законом не передбачено.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, вислухав представників сторін, оцінивши надані ними докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до норми ст.19 Основного Закону держави –Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так у відповідності до вимог статті 92 Земельного кодексу України –«Право постійного користування земельною ділянкою»- визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації.

Позивачем по даному спору є підприємство - Закрите акціонерне товариство «Сватівський молочний завод», яке не належить до державної або до комунальної власності. Отже, володіти землею на праві постійного користування позивач не вправі.

Відповідно до ст. 12, 83 Земельного кодексу України, норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»суб'єктами права державної власності на землю в межах їх території є міські, селищні і сільські ради. З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка, на якій розташовані об’єкти позивача, належать територіальній громаді м. Сватове Луганської області на праві власності. До того ж законом не встановлено право власника землі (в даному випадку –Сватівській міській раді) видати державний акт на право постійного користування землею підприємству, яке не є державним і не є комунальним (відповідачу).

Також, доводи позивача про правонаступництво в частині постійного землекористування, спростовуються правилом статті 141 Земельного кодексу України –«Підстави припинення права користування земельною ділянкою», якою встановлено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать

екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Матеріали справи свідчать про те, що структурний підрозділ орендного підприємства «Луганськмолпром»- «Сватівський маслоробний завод», кому і було видано державний акт на постійне користування землею від 27.01.1994 року №5, на даний час ліквідований, а на базі юридичної особи - орендного підприємства «Луганськмолпром»було створено Відкрите акціонерне товариство «Луганськмолпром», яке на даний час реорганізоване і створено Закрите акціонерне товариство «Сватівський молочний завод»(позивач).

Таким чином, структурний підрозділ «Сватівський маслоробний завод»орендного підприємства «Луганськмолпром», заснованого на державній власності (розділ 2 статуту, а.с.32) припинив свою діяльність і згідно зі ст.140 ЗК України припинено право постійного користування землею. При цьому слід вказати, що, виходячи з аналізу норм Земельного кодексу України (ст.ст.82,92,116,140) юридична особа має право на землю шляхом передачі земельної ділянки у власність на підставі договору купівлі-продажу або у користування на підставі договору оренди, а право державного підприємства на постійне користування землею на підставі державного акту на постійне користування землею не може бути передано правонаступнику (або в спадщину). У випадку коли правонаступником постійного землекористувача є також державне або комунальне підприємство, то державний акт на постійне користування землею має бути виданий на ім’я «нового»землекористувача. Позивач, як було вказано вище, не є державним чи комунальним підприємством і не має права постійного користування землею.

Доводи позивача щодо не укладення ним договору та підпису в договорі зі сторони позивача невстановленої особи суд оцінює критично, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження жодним доказом (документом або діями) зі сторони позивача.

Відповідно до правил ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень до суті спору. Згідно з вимогами ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказами. За відсутності доказів та належного обгрунтування пояснень позивача щодо необізнаності факту укладення договору не є слушними. До того ж договір, акт прийому-передачі земельної ділянки та акт визначення меж в натурі скріплено печаткою підприємства, яка постійно знаходиться у голови правління товариства (позивача) або у заступника.

Документи, надані представником позивача до матеріалів справи та оголошені у судовому засіданні 23.06.08., не мають відношення до суті спору і ніяким чином не підтверджують доводи позивача, викладені у позовній заяві.

Доцільно додати, що правонаступництво між орендним підприємством «Луганськмолпром»та ВАТ «Луганськмолпром»позивачем також не доведено належним чином, оскільки статутні документи ВАТ «Луганськмолпром»суду не надано.

Матеріалами справи підтверджено належним чином і не спростовано представником позивача той факт, що позивач використовує земельну ділянку під об’єктами заводу і саме ту земельну ділянку, яка надана позивачеві у тимчасове користування на умовах договору, який позивач намагається визнати недійсним.

Крім того, з довідки Сватівської міжрайонної державної податкової інспекції Луганської області від 03.06.08. №3828/152, наданої представником відповідача, вбачається, що позивач не надавав податкову звітність по сплаті орендної плати за землю (або земельного податку) станом на 2008 рік і має борг по орендній платі за землю в сумі 18324,20грн., який виник з 02.03.06. на підставі спірного договору. Також Сватівська МДПІ вказує у довідці, що у зв’язку з систематичною несплатою позивачем орендних платежів за землю на підставі договору, Сватівська МДПІ неодноразово зверталась до міської ради м. Сватове за розглядом питання щодо розірвання договору.

Рішення Сватівської міської ради від 07.02.06. про надання на умовах оренди земельної ділянки позивачеві є чинним і не оскаржувалось.

За таких підстав у позові про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 07.02.06. №35-ю, зареєстрованого у Державному реєстрі 13.02.06. під №240101/19 (далі за текстом –договір), укладеного між позивачем та відповідачем слід відмовити.

Відповідно до правил ст.44-49 ГПК України судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, ст.19 Конституції України, ст.ст.82,92,116,140 Земельного кодексу України, керуючись ст.ст.22,33,34,43,49,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          Відмовити у позові.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

Рішення підписане 27.06.08.

Суддя           Р. Шеліхіна