ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2008 р.

№ 47/99-07

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Бернацької Ж.О. –головуючої (доповідач),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Українського ордена "Знак Пошани" науково-дослідного інституту лісового господарства та агролісомеліорації ім. Г.М. Висоцького на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 30.10.2007 р. в справі № 47/99-07 господарського суду Харківської області за позовом Українського ордена "Знак Пошани" науково-дослідного інституту лісового господарства та агролісомеліорації ім. Г.М. Висоцького до товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний центр-21", третя особа: державне підприємство "Жовтневе лісове господарство" Харківського обласного управління лісового господарства, за участю прокурора про розірвання договору

за участю представників сторін:

від прокуратури: Івченко О.А.,

від позивача: Цимбалюка С.В.,

від відповідача: не з’явилися,

від третьої особи: не з’явилися, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач –Український ордена "Знак Пошани" науково-дослідний інститут лісового господарства та агролісомеліорації ім. Г.М. Висоцького у лютому 2007 року звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача –товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний центр-21", третя особа –державне підприємство "Жовтневе лісове господарство" Харківського обласного управління лісового господарства про розірвання договору № 88 від 01.08.2005 р., посилаючись на те, що договір сторонами не виконувався.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.04.2007 р. (суддя Светлічний Ю.В.), дата підписання - 25.04.2007 р., позов задоволено: розірвано договір № 88 від 01.08.2005 р. укладений між Українським ордена "Знак пошани" науково-дослідним інститутом лісового господарства та агролісомеліорації ім. Г.М. Висоцького та товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельний центр-21”; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний центр-21" на користь Українського науково-дослідного інституту лісового господарства та агролісомеліорації ім. Г.М. Висоцького 85 грн. витрат по оплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення ґрунтується на тому, що позивачем дотримані вимоги статті 188 Господарського кодексу України щодо порядку розірвання договору № 88 від 01.08.2005 р.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 30.10.2007 р. (судді: Токар М.В. –головуючий, Івакіна В.О., Сіверін В.І.) рішення господарського суду Харківської області від 20.04.2007 р. скасовано та прийнято нове рішення про відмову в позові.

Не погоджуючись з прийнятим судовими актом, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Харківського апеляційного господарського суду від 30.10.2007 р. скасувати, а рішення господарського суду Харківської області від 20.04.2007 р. залишити в силі.

Касаційна скарга обґрунтована порушенням і неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права.

Вислухавши прокурора, представника позивача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами обох інстанцій встановлено, що 01.08.2005 р. між Українським ордена "Знак Пошани" науково-дослідного інституту лісового господарства та агролісомеліорації ім. Г.М. Висоцького та товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельний центр-21" укладено договір № 88 пайової участі у будівництві жилого будинку, розташованого за адресою: місто Харків, провулок Ізумрудний, 1.

В якості пайової участі за вказаним договором позивач доручає, а відповідач приймає на себе обов’язок з виконання будівельно-монтажних робіт, обсяг, характер і вартість яких визначається кошторисом.

Пунктом 9.1 оскаржуваного договору передбачено, що до початку робіт і виконання зобов’язань, визначених розділом 4 договору позивач надає відповідачу копії документів, завірених належним чином, що підтверджують право позивача на власність об’єкту незавершеного будівництва.

Сторони вказаного договору домовилися, що договір набирає чинності з моменту передачі предмету договору на баланс позивача.

Договором встановлені зобов'язання сторін. Одним з таких зобов'язань договору є зобов'язання позивача передати (доручити) відповідачу повноваження за довіреністю, передбачені розділом 4 договору. Проте, документів, в тому числі довіреність представнику відповідача не видано.

Таким чином, відповідач самовільно у 2005 році замовив технічний висновок спеціалістів про стан основних будівельних конструкцій об’єкту незавершеного будівництва та приступив до робіт на об’єкті незавершеного будівництва - жилого будинку за адресою: місто Харків, провулок Ізумрудний, 1.

Судом першої інстанції встановлено, що строк виконання зобов’язання за оскаржуваним договором сторонами - 30.12.2005 р.

Між тим, судами обох інстанцій встановлено, що сторони вказаного договору не приступили до виконання прийнятих на себе зобов’язань та не виконали їх у строк, встановлений у договорі, що є порушенням частини 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Крім того, кошторис витрат по виконанню будівельно-монтажних робіт на об’єкті незавершеного будівництва не складено та сторонами не погоджено.

Згідно частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судами обох інстанцій встановлено, що 13.01.2006 р. позивачем направлено лист за № 20 відповідачу з вимогою приступити до виконання прийнятих на себе зобов’язань за договором № 88: оплатити податкові зобов’язання, а в разі несплати договір буде вважатися недійсним.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони договору домовилися щодо комплексу прав та обов’язків з проведення будівельно-монтажних робіт на об’єкті незавершеного будівництва - жилого будинку за адресою: місто Харків, провулок Ізумрудний за умови знаходження його на балансі позивача та відповідним чином оформили своє волевиявлення, уклавши спірний договір.

Відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на те, що відповідач значною мірою позбавляє позивача того на що він розраховував при укладенні оскаржуваного договору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовна вимога про розірвання договору підлягає задоволенню.

Таким чином, постанова Харківського апеляційного господарського суду від 30.10.2007 р. підлягає скасуванню, а рішення господарського суду Харківської області від 20.04.2007 р. залишенню в силі.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Українського ордена "Знак Пошани" науково-дослідного інституту лісового господарства та агролісомеліорації ім. Г.М. Висоцького задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 30.10.2007 р. в справі № 47/99-07 господарського суду Харківської області скасувати.

Рішення господарського суду Харківської області від 20.04.2007 р. в справі № 47/99-07 господарського суду Харківської області залишити в силі.

Головуючий, суддя:

Ж. Бернацька

Судді:

І. Вовк

П. Гончарук