ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2008 р.

№ 22-17-9-1/305-05-8639

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Козир Т.П.

суддів :

Мележик Н.І.,

Подоляк О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Одеської залізниці

на постанову

від 25.12.2007 р. Одеського

апеляційного господарського суду

у справі

№ 22-17-9-1/305-05-8639

за позовом

Одеської залізниці

(надалі –Залізниця)

до

ТОВ “Зарс”

(надалі –Товариство)

треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача

Управління МВС України на

Одеській залізниці;

Приморська районна адміністрація Одеської міської ради

про

розірвання договору

за участю представників:

від позивача

- Шинкаренко Ю.В.

від відповідача

- Попелюк В.П.

від третьої особи - 1

- не з’явились

від третьої особи - 2

- не з’явились

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2005 року Залізниця звернулась до суду з позовом до Товариства про визнання договору про дольову участь у будівництві житла № 10/09 від 10.09.2003 р. розірваним.

За наслідком уточнення позовних вимог в порядку ст. 22 ГПК України, позивач просив суд розірвати договір про часткову участь у будівництві житла № 10/09 від 10.09.2003 р.

В обґрунтування вимог позивач посилався на положення ст. ст. 530, 612, 651 ЦК України та вказував, що відповідач порушив умови спірного договору.

Відповідач проти позову заперечував.

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.10.2007 р. (суддя Торчинська Л.О.) позов задоволено: розірвано договір про дольову участь у будівництві житла № 10/09 від 10.09.2003 р.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.10.2007 р. (судді: Гладищева Т.Я., Савицький Я.Ф., Лавренюк О.Т.) рішення господарського суду Одеської області від 10.10.2007 р. скасовано, у позові відмовлено.

Не погоджуючись з постановою, Залізниця звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 10.09.2003 р. між Товариством (замовник) та Залізницею (дольовик) укладено договір про часткову участь в будівництві житла № 10/09 (надалі –Договір), предметом якого є участь сторін у будівництві трьохкімнатної квартири № 27 на другому поверсі загальною площею 153,98 кв. м. в будинку, що будується, будівний номер 5, який розташований за адресою: м. Одеса, Цегельний провулок, 3. Згідно п. 1.2 Договору строк здачі будинку – 2-й квартал 2004 р. Пунктом 1.3 Договору встановлено, що квартира передається Залізниці після здачі будинку державній комісії. Відповідно до п. 2.1.5 Договору на протязі одного календарного місяця з моменту здачі будинку в експлуатацію замовник зобов'язаний підготувати документи, необхідні для передачі права власності дольовику на квартиру, що передається, та надати їх уповноваженій організації для видачі свідоцтва на право власності. Пунктом 2.2 Договору встановлено, що Залізниця зобов'язана в строк до 20.10.2003 р. оплатити 70% вартості квартири, а в строк до 01.01.2004 р. –100% вартості квартири, яка відповідно до пункту 3.1 Договору складає 886654 грн. Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і припиняє свою дію з дати видачі дольовику документів, які свідчать про передачу права власності на квартиру, вказану в пункті 1.1 Договору (п. 5.1 Договору).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Залізницею до 20.10.2003 р. перераховано грошові кошти в сумі 620700 грн. Вся вартість квартири, згідно Договору, в розмірі 886654 грн., позивачем оплачена 30.06.2005 р.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, постановою керівництва Залізниці і президії Дорпрофсожу № Н-6/249а/П-51/95-4 від 21.06.2005 р., передбачено надати трьохкімнатну квартиру № 27 загальною площею 153,98 кв. м. за адресою: м. Одеса, Цегельний провулок, 3 Управлінню МВС України на Одеській залізниці для її розподілу робітникам, потребуючим поліпшення житлових умов.

Судом встановлено, що відповідно до виписки з протоколу № 5 від 22.06.2005 р. сумісного засідання керівництва Залізниці та ЖПК ЛВ на Одеській залізниці УМВС України на транспорті вирішено надати генерал-майору міліції Момоту В.Д. трьохкімнатну квартиру № 27 за адресою: м. Одеса, Цегельний провулок, 3, з посиланням на постанову керівництва Залізниці та президії Дорпрофсожу № Н-6/249а/П-51/95-4 від 21.06.2005 р.

На підставі розпорядження № 1970 від 26.07.2005 р. Приморської районної адміністрації Одеської міської ради “Про прийняття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам” Момоту В.Д. видано ордер № 7229 серії ПР на житлове приміщення –трьохкімнатну ізольовану квартиру за адресою: м. Одеса Цегельний провулок, 3.

Згідно ст. 35 ГПК України рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Апеляційним судом враховано, що ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 13.12.2007 р., яка набрала законної сили, встановлено, що всупереч вимогам ст. ст. 328, 331, 658, 876 ЦК України та п. 1.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, неправомірно здійснено реєстрацію права власності за Момотом В.Д. та членами його сім'ї на квартиру № 27 по провулку Цегельному у місті Одесі та відчуження ними даного нерухомого майна на користь Соушка О.М. за договором купівлі-продажу від 02.11.2005 р.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що станом на 02.11.2005 р. зазначене нерухоме майно вибуло із володіння Товариства не з його волі.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом встановлено, що згідно п. 1.3 Договору квартира передається Залізниці після здачі будинку Державній комісії.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, рішенням виконкому Одеської міської ради № 122 від 10.03.2005 р. “Про продовження терміну будівництва 8-поверхового 3-секційного жилого будинку та триповерхової адміністративно-господарської прибудови до лікарні з поліклінікою УМВС України в Одеській області за адресою: м. Одеса, пров. Цегельний, 3” внесено зміни в частині терміну завершення будівництва –до 31.12.2005 року.

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 1105 від 19.05.2006 р. “Про затвердження акту державної приймальної комісії по прийняттю в експлуатацію закінченого будівництвом 8-поверхового 3-секційного житлового будинку з вбудовано-прибудованою автостоянкою за адресою: м. Одеса пров. Цегельний, 3 (будівельний номер)” затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом вищевказаного житлового будинку з присвоєнням поштової адреси: м. Одеса, пров. Цегляний 3/1.

Суд дійшов мотивованих висновків про те, що твердження позивача щодо істотного порушення відповідачем умов Договору в частині строку передачі спірної квартири не відповідають умовам Договору та матеріалам справи. Обов'язок відповідача передати квартиру виник після здачі квартири державній комісії, після затвердження 19.05.2006 р. відповідного акту державної комісії.

Врахувавши обставини щодо розпорядження позивачем спірним нерухомим майном до набуття права власності на нього, дослідивши обставини вибуття даного майна із володіння відповідача не з його волі, а також дійшовши правомірного висновку про недоведеність позивачем істотних порушень умов Договору відповідачем, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив в позові.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та частин 1, 2 статті 1117 ГПК України, касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Посилання оскаржувача на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Одеської залізниці залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25.12.2007 р. у справі № 22-17-9-1/305-05-8639 залишити без змін.

Головуючий, суддя Т. Козир

С у д д і Н. Мележик

О. Подоляк