КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2008                                                                                           № 38/286

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Зеленіна В.О.

суддів:           Рєпіної Л.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі:           Голюк Н.І.

За участю представників:

Від позивача – Мороз А. В. – по довіреності, Грінцова І. В. – по довіреності.

Від відповідача 1 – не з’явився.

Від відповідача 2 – не з’явився.

Від третьої особи 1 – Тарасова К. А. – по довіреності.

Від третьої особи 2 – не з’явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Продагросервіс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 02.10.2007 р.

у справі № 38/286 (Власов Ю.Л.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Продагросервіс"

до                                                   Державного будівельно-монтажного управління "Більшовик"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбас"

третя особа 1 – Фонд державного майна України

третя особа 2 – Міністерство промислової політики України

про                                                  визнання недійсним договору купівлі-продажу.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.10.2007 р. у справі № 38/286 в позові ТОВ “Продагросервіс” до Державного будівельно-монтажного управління “Більшовик” та ТОВ “Донбас” про визнання договору купівлі-продажу державного майна з аукціону від 16.02.2001 р. недійсним, укладеного між Державним будівельно-монтажним управлінням “Більшовик” та ТОВ “Донбас”, скасування Реєстраційного посвідчення Київського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна, яким посвідчено реєстрацію за ТОВ “Донбас” права власності на нежилі приміщення № 3 (гаражні бокси), які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 42-А літера В, приміщення № 3, № 4 було відмовлено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що спірний договір купівлі-продажу державного майна з аукціону від 16.02.2001 р. був укладений та виконаний задовго до придбання Позивачем будівель, що розміщенні поряд з нерухомим майном Відповідача 2, та виникнення у Позивача будь-яких прав власності на нежилі приміщення в м. Києві по вул. Вадима Гетьмана, 6 А та А 1, а також тим, що нежилі приміщення знаходяться за різними адресами.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ТОВ “Продагросервіс” звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняте нове рішення, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що воно було прийняте по неповно з’ясованим обставинам з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також, що висновки, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2007 р. було порушено апеляційне провадження у справі № 38/286, розгляд справи був призначений на 21.11.2007 р.

21.11.2007 р. представники відповідачів у судове засідання не з’явились, про причини своєї неявки суд не повідомили. У зв’язку з неявкою представників відповідачів, а також у зв’язку з залученням до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача Фонду державного майна України та Міністерства промислової політики України, розгляд справи ухвалою від 21.11.2007 р. був відкладений до 06.12.2007 р.

06.12.2007 р. у судове засідання з’явилися лише представники позивача, у зв’язку з чим розгляд справи був відкладений до 20.12.2007 р.

20.12.2007 р. у судове засідання знову з’явилися лише представники позивача, а від Фонду державного майна України надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку з тим, що у Фонду державного майна України на час розгляду справи № 38/286 призначений розгляд іншої справи.

У зв’язку з неявкою представників відповідачів та третіх осіб, враховуючи вище згадане клопотання Фонду державного майна України, колегія, порадившись, вирішила відкласти розгляд справи до 30.01.2008 р.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, колегією встановлено наступне.

16.02.2001 р. між Державним будівельно-монтажним управлінням “Більшовик” (Відповідач-1) та ТОВ “Донбас” (Відповідач-2) був укладений договір купівлі-продажу державного майна з аукціону (далі по тексту – Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Відповідач-1 зобов’язався передати у власність Відповідача-2 нежилі приміщення № 3 (гаражні бокси), які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 42-А літера В, приміщення № 3, № 4, належні Державі на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням з питань майна Київської міської державної адміністрації серія НС № 010003635 від 17.01.2001 р. на підставі наказу “Про оформлення права власності на об’єкт нерухомого майна” від 17.01.2001 р. № 8-В, та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації за № 3597-Па, а Відповідач-2 зобов’язався прийняти майно і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що зазначені в Договорі.

21.03.1998 р. в газеті “Урядовий кур’єр” (№ 54-55), було надруковане оголошення, відповідно до якого Арбітражний суд м. Києва за заявою ДПА у Жовтневому районі м. Києва порушив справу про банкрутство Державного будівельно-монтажного управління “Більшовик”, вул. Виборзька, 42-А, р/р 000260409, Жовтневе відділення ПІБ, справа № 15/11.

Таким чином, на момент укладання договору купівлі-продажу Відповідач-1 перебував на стадії банкрутства.

Стаття 20 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (в редакції 18.01.2001 р.) визначає, що з метою відновлення платоспроможності боржника та задоволення вимог кредиторів план санації може передбачати продаж частини майна боржника на відкритих торгах. Керуючий санацією після проведення інвентаризації та оцінки майна боржника має право почати продаж частини майна боржника на відкритих торгах. Продаж частини майна боржника – державного підприємства в процедурі санації проводиться відповідно до законодавчих актів з питань приватизації з урахуванням особливостей, передбачених Законом.

Відповідно до ст. 48 Цивільного кодексу УРСР (чинного на момент укладання Договору) недійсною є угода, що не відповідає вимогам закону.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України “Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” від 28.04.1978 року № 3, за правилами ст. 48 ЦК УРСР угода визнається недійсною при невідповідності її не тільки закону, а й іншим актам, виданими органами державної влади і управління в межах наданої їм компетенції, а стаття 48 ЦК УРСР застосовується при порушенні встановленого порядку вчинення громадянами і організаціями дій, спрямованих на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав і обов’язків, а також в інших випадках їх невідповідності вимогам чинного законодавства, якщо для них не встановлені особливі правила визнання угод недійсними (статті 45 – 47, 49 – 58 ЦК УРСР).

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що на момент продажу нежилих приміщень (гаражні бокси) порядок відчуження державного майна визначався Наказом Фонду державного майна України № 1477 від 30.07.1999 р. “Про затвердження Положення про порядок відчуження основних засобів, що є державною власністю” і Наказом Фонду державного майна України № 1976 від 22.09.2000 р. “Про затвердження Положення про порядок продажу на аукціоні, за конкурсом основних засобів, що є державною власністю”, положення яких обов’язковими для виконання всіма суб’єктами господарювання.

Згідно з п. 4 Наказу Фонду державного майна України “Про затвердження Положення про порядок відчуження основних засобів, що є державною власністю”, відчуження майна державного підприємства проводиться безпосередньо підприємством після отримання на це дозволу центрального або місцевого органу виконавчої влади, уповноваженого здійснювати функції управління державним майном (далі по тексту – орган управління майном), за погодженням з Фондом державного майна України або його регіональними відділеннями, Фондом майна Автономної Республіки Крим.

З матеріалів справи видно, що Відповідач-1 всупереч вимогам закону здійснив відчуження без попереднього отримання на те згоди центрального органу виконавчої влади, яким є Міністерство промислової політики України, та без погодження регіонального відділення Фонду державного майна України.

Відповідно до п. 7 Положення “Про порядок відчуження основних засобів, що є державною власністю”, початкова ціна продажу майна визначається підприємством відповідно до Методики оцінки вартості майна під час приватизації, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 1554 від 12.10.2000 р., шляхом проведення експертної оцінки та оформлення звіту про експертну оцінку, який підлягає погодженню з регіональними відділеннями ФДМУ.

Пунктом 9 Положення “Про порядок відчуження основних засобів, що є державною власністю” установлено, що термін дії звіту про експертну оцінку не може перевищувати 6 місяців. Якщо майно, на яке було надано дозвіл на відчуження, не було реалізовано, а термін дії звіту про експертну оцінку закінчився, то необхідно провести актуалізацію (уточнення) звіту на нову дату та погодити його з ФДМУ.

З п. 1.2. оспорюваного Договору вбачається, що початкова ціна продажу нежитлових приміщень, згідно з експертної оцінки проведеної консультаційно та науково-дослідною фірмою “Правекс” (Звіт від 04.01.2000 р.), складала 107 596 (сто сім тисяч п’ятсот дев’яносто шість) грн. 00 коп.

З часу проведення експертної оцінки майна (04.01.2000 р.) до моменту проведення аукціону (17.01.2001 р.) пройшло більше одного року, але уточнення звіту про експертну оцінку майна і його погодження з Фондом державного майна України проведено не було.

Крім того, Відповідачем-1 та Відповідачем-2 було порушено умови проведення аукціону з продажу нежитлових приміщень.

Так, відповідно до п. 1.2. Договору початкова ціна складала 107 596 грн. 00 коп. без врахування ПДВ. Пунктом 1.3. Договору кінцева ціна продажу була зафіксована на рівні 108 573 грн. 00 коп. без врахування ПДВ. Різниця між початковою та кінцевою ціною склала лише 977 грн. 00 коп.

Частиною 2 п. 16 Положення “Про порядок продажу на аукціоні, за конкурсом основних засобів, що є державною власністю” встановлено, що кожна наступна ціна, запропонована покупцями на аукціоні, повинна перевищувати попередню не менш як на 10 %, що у випадку з продажем Відповідачем-1 Відповідачу-2 нежитлових приміщень повинна складати не менш ніж 10 759 грн. 60 коп.

Таким чином, Відповідач-1 та Відповідач-2 при укладені Договору порушили приписи ст. 20 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, п. п. 4, 9 Положення про порядок відчуження основних засобів, що є державною власністю, ч. 2 п. 16 Положення “Про порядок продажу на аукціоні, за конкурсом основних засобів, що є державною власністю”.

Договір купівлі-продажу державного майна з аукціону є таким, що суперечить законодавству, а тому, відповідно до ст. 48 Цивільного кодексу УРСР 1963 р., підлягає визнанню недійсним.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного суду України “Про судове рішення” від 29.12.1976 р. № 11 (зі змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного суду України від 24.04.1981 р. №4, від 25.12.1992 р. № 13 та від 25.05.1998 р. № 15) встановлено, що визнаючи одні або відхиляючі інші докази суд має це обґрунтувати у мотивувальній частині рішення. Мотивувальна частина рішення повинна мати також посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначено права і обов’язки сторін у спірних правовідносинах й інші норми процесуального права, керуючись якими суд встановив обставини справи, права і обов’язки сторін, а в необхідних випадках – також на відповідні керівні постанови Пленуму Верховного Суду України з питання застосування законодавства при вирішенні цивільних справ.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України “Про судове рішення” від 29.12.1976 р. № 11 із змінами, внесеними постановами Пленуму від 24.04.1981 р. № 4 та від 25.12.1992 р. № 13, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши, всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності – на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи з загальних засад і змісту законодавства України.

Постановою Пленуму Верховного суду України “Про судове рішення” від 29.12.1976 р. № 11 також встановлено, що резолютивна частина рішення повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні і такі, що випливають з встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання.

Місцевим господарським судом помилково не було взято до уваги факт незаконного відчуження на користь Відповідача-2 державного майна.

Враховуючи вище викладене, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Продагросервіс” підлягає задоволенню, рішення Господарського суду м. Києва від 02.10.2007 р. у справі № 38/286 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Продагросервіс”.

Керуючись ст. ст. 101, 103-105 Господарського процесуального Кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Продагросервіс” на рішення Господарського суду м. Києва від 02.10.2007 р. у справі № 38/286 – задовольнити.

2.          Рішення Господарського суду м. Києва від 02.10.2007 р. у справі № 38/286 – скасувати.

Прийняте нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Продагросервіс” задовольнити.

Визнати недійсним з моменту укладання договір купівлі-продажу державного майна з аукціону, укладений 16.02.2001 р. між Державним будівельно-монтажним управлінням “Більшовик” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Донбас”.

Скасувати Реєстраційне посвідчення Київського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна, яким посвідчено реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю “Донбас” права власності на нежилі приміщення № 3 (гаражні бокси), які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 42-А літера В, приміщення № 3, № 4.

3.          Стягнути з Державного будівельно-монтажного управління “Більшовик” (03067, м. Київ, вул. Виборзька, 42-а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Продагросервіс” (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Київська, 316; ) 42,50 грн. (сорок дві гривні п’ятдесят копійок) витрат по сплаті державного мита за подану апеляційну скаргу .

4.          Справу № 38/286 повернути Господарському суду м. Києва для видачі наказу.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна Л.О.

Синиця О.Ф.

08.02.08 (відправлено)