КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

25.03.08 р.                                                                                          № 18/176

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Мазур Л. М. (доповідач по справі),

суддів:

Агрикової О.В.

Жук Г. А.

при секретарі судового засідання: Лисунь Г. Д.,

за участю представників сторін:

від позивача:                     Пономаренко Г. А. –представник, договір про надання правової допомоги б/н від 10.10.2007 року;

від відповідача:                    Панченко О. О. –представник, довіреність б/н від 24.10.2007 року;

від третьої особи:                    не з’явились;

розглянувши апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства Виробничо-торговельна фірма «МТН-Полтава» на рішення господарського суду Полтавської області від 07.12.2007 року

у справі № 18/176 (суддя –Паламарчук В. В.)

за позовом

Приватного підприємства «АСТЕК», м. Харків,

до

Закритого акціонерного товариства Виробничо-торговельна фірма «МТН-Полтава», м. Полтава,

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Приватне підприємство Виробничо-комерційна фірма «Укртехзбут», м. Луганськ,

про

витребування майна із чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

12.10.2007 року Приватне підприємство «АСТЕК»(далі за текстом –позивач, ПП «АСТЕК») звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Закритого акціонерного товариства Виробничо-торговельна фірма «МТН-Полтава»(далі за текстом –відповідач, скаржник, ЗАТ ВТФ «МТН-Полтава») про витребування майна (дизельне паливо в кількості 43 930 літрів загальною вартістю 161 662 грн. 40 коп.) з незаконного володіння відповідача, посилаючись на ст. 328, п.1 ст. 334, ст. 387 ЦК України (т. 1, а. с. 2-3).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 15.11.2007 року до участі у справі залучено ПП ВКФ «Укртехзбут»у якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору (т. 1, а. с. 100).

07.12.2007 року позивач подав уточнення позовних вимог (вх. № 19613), в якому посилаючись на ст. 1212 ЦК України, просив суд зобов’язати відповідача повернути йому дизельне паливо марки С (аналог EN 590) в кількості 43 930 літрів на суму 161 662 грн. 40 коп., як безпідставно отримане майно, а також стягнути на його користь судові витрати на оплату послуг адвоката у сумі 10 000 грн. (т. 1, а. с. 112)

Рішенням господарського суду Полтавської області від 07.12.2007 року зобов’язано ЗАТ ВТФ «МТН-Полтава»повернути ПП «АСТЕК»дизельне паливо марки С (аналог ЕN 590) в кількості 43 930 літрів на суму 161 662 грн. 40 коп., як безпідставно отримане майно; присуджено до стягнення з ЗАТ ВТФ «МТН-Полтава»на користь ПП «АСТЕК»10 000 грн. 00 коп. - витрат за послуги адвоката, 1 616 грн. 62 коп. –держмита, 118 грн. 00 коп. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (т. 1, а. с. 119-120).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ЗАТ ВТФ «МТН-Полтава»подало апеляційну скаргу, просить рішення господарського суду Полтавської області скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог ПП «АСТЕК»відмовити повністю (т. 2, а. с. 5-11).

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення прийнято судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач, зокрема, посилається на те, що судом першої інстанції порушено приписи ст.ст. 22, 23 ГПК України, оскільки в останньому судовому засіданні позивачем по суті було змінено підстави позову, які не було направлено відсутній в процесі третій особі, а відповідач зі змінами був ознайомлений лише під час судового засідання.

Апелянт також зазначає про порушення місцевим господарським судом:

- вимог ст.ст. 33,34,38 ГПК України, оскільки, на його думку, позивачем не доведено про належність на праві власності спірного майна саме позивачеві;

- вимог ст.ст. 44, 49 ГПК України, оскільки вважає стягнення з відповідача витрат за послуги адвоката незаконними та необґрунтованими;

- приписів ст.ст. 2, 79 ГПК України, що полягає у відсутності у позивача суб’єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано відповідний позов;

- положень ст.ст. 84,121 ГПК України, оскільки в резолютивній частині рішення з предмету спору про передачу майна мало бути вирішено лише про вилучення майна із зазначенням його найменування та місцезнаходження, в той час як присудження стягнення вартості майна в разі неможливості вилучення його в натурі містить заміну способу виконання рішення, про що повинна прийматись ухвала згідно зі ст. 121 ГПК України;

- приписів ст. ст. 184, 328, 387 ЦК України, яке полягає у тому, що вирішуючи спір суд повинен був з’ясувати чи є позивач власником спірного майна, а також у тому, що позивач не мав права ставити вимогу про витребування визначеного родовими ознаками майна, яке не є індивідуально визначеною річчю, з незаконного володіння;

- приписів ст. 388 ЦК України, оскільки суд необґрунтовано визнав спірне майно безпідставно набутим з боку ЗАТ ВТФ «МТН-Полтава»;

- вимог ст. ст. 4, 4-2, 43 ГПК України, так як у рішенні викладено лише доводи та докази позивача, на користь якого прийнято рішення, що є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

На підставі апеляційної скарги ЗАТ ВТФ «МТН-Полтава»на рішення господарського суду Полтавської області від 07.12.2007 року, згідно ст. 98 ГПК України, Київським міжобласним апеляційним господарським судом ухвалою від 08.01.2008 року порушено апеляційне провадження у справі № 18/176 (т. 2, а. с. 2-3).

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 22.01.2008 року розгляд справи відкладався у зв’язку з неявкою представників сторін та третьої особи (т. 2, а. с. 31-33).

За розпорядженням заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 05.02.2008 року розгляд справи здійснено колегією суддів у складі: головуючий суддя –Жук Г. А., судді: Агрикова О. В., Зеленіна Н. І.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 05.02.2008 року розгляд справи відкладався у з’язку з неявкою представника третьої особи та необхідністю вивчення матеріалів справи колегією суддів у новому складі (т. 2, а. с. 53).

За розпорядження заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.02.2008 року розгляд справи здійснено у складі колегії суддів: головуючий суддя –Мазур Л. М., судді: Жук Г. А., Зеленіна Н. І.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.02.2008 року продовжено строк вирішення спору у справі № 18/176 на один місяць (т. 2, а. с. 56).

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 04.03.2008 року розгляд справи відкладено у зв’язку з неявкою представника третьої особи.

За розпорядження заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 21.03.2008 року розгляд справи здійснено у складі колегії суддів: головуючий суддя –Мазур Л. М., судді: Агрикова О.В., Жук Г. А.

Представник відповідача, який є заявником апеляційної скарги, в судовому засіданні 25.03.2008 року підтримала вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, просила рішення господарського суду Полтавської області у даній справі скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні 25.03.2008 року заперечила проти апеляційної скарги, вважає рішення господарського суд Полтавської області від 07.12.2007 року прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Судова колегія оглянула надані представником позивача оригінали документів, копії яких надавались до позовної заяви та ухвалила приєднати до матеріалів справи виготовлені судом ксерокопії видаткової накладної № 2480 від 18.09.2007 року та товарно-транспортної накладної від 18.09.2007 року, оскільки останні мають розбіжності з засвідченими ПП «Астек» копіями цих документів, які подавалися з позовом.

ПП ВКФ «Укртехзбут»не скористалося наданим процесуальним правом на участь в судовому засіданні апеляційного господарського суду, хоча про час, дату та місце засідання суду було належним чином повідомлене, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи, що явка сторін в судове засідання не визнавалася обов’язковою, наявних в матеріалах справи документів достатньо для її розгляду, відсутність третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті згідно положень ст.ст.75,96, 99 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Полтавської області від 07.12.2007 року у справі № 18/176 має бути скасовано з наступних підстав.

Рішення господарського суду Полтавської області від 07.12.2007 року у справі № 18/176 мотивовано тим, що відповідач не є добросовісним набувачем дизельного пального марки С (аналог EN 590) в кількості 43 930 літрів, вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Приписами ст. 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За приписами ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 43 ГПК України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності, і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 01.02.2007 року ТОВ «Вікос-2007»(Постачальник) та ПП «Астек»(Покупець) уклали договір поставки нафтопродуктів № 58 (далі за текстом – договір № 58), за яким Постачальник поставляє та передає у власність Покупцю нафтопродукти в асортименті А-76, А-80, А-95, А-98, дизпаливо (далі –товар), а Покупець приймає цей товар та вчасно здійснює його оплату згідно умов цього договору (т. 1, а. с. 7-8).

За своєю правовою природою договір № 58 є договором поставки, згідно якого продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України).

Встановлено, що 18.09.2007 року ТОВ «Вікос-2007»та ПП «Астек»уклали додаток № 9 до договору № 58, згідно з п. 1.1 якого постачальник зобов’язався передати до 18.09.2007 року, а покупець прийняти та оплатити дизельне паливо (аналог EN 590) марки С (товар) у кількості 43930 літрів на суму 161662 грн. 40 коп. (т. 1, а. с. 9).

За умов п. 1.2. додатку № 9 постачальник зобов’язався доставити товар до м. Полтави; п. 1.3. додатку передбачено проведення розрахунку за товар покупцем у безготівковій формі на розрахунковий рахунок постачальника за ціною, вказаною у п. 1.1. додатку протягом 4-х банківських днів з моменту відвантаження, згідно накладної, але у будь-якому разі не пізніше 21.09.2007 року.

Згідно п. 1.5. додатку № 9, право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент підписання накладної між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що 18.09.2007 року ТОВ «Вікос-2007»видано ПП «Астек»рахунок № 2488 на суму 161 662 грн. 40 коп. для здійснення оплати дизельного палива (аналог EN 590) марки С у кількості 43 930,00 літрів (далі-товар); того ж дня між ними підписано видаткову накладну № 2480 на вищезазначений товар, яка не скріплена печаткою ПП «Астек»(т. 1, а. с. 10, 11).

Відповідно до товарно-транспортної накладної (далі - ТТН) від 18.09.2007 року, перевезення вказаного товару здійснювалось через автопідприємство ПП «Чугуїв-Транс»водієм Циганковим В. К. на автомобілі «Рено»державний номерний знак (далі-д.н.з.) АХ 2944 АВ, в якій пунктом навантаження товару зазначено м. Шевченково, а пунктом розвантаження –м. Харків; в зазначеній ТТН відсутні дані про прийняття товару водієм-експедитором та отримання його вантажоодержувачем (ПП «Астек») від вантажовідправника (ТОВ «Вікос-2007») (т. 1, а. с. 12).

До того ж, з оглянутого 25.03.2008 року в судовому засіданні апеляційного господарського суду оригіналу ТТН від 18.09.2007 року встановлено про повну відсутність оформлення її зворотної сторони (прим. 4), що також підтверджує неприйняття товару ПП «Астек»від ТОВ «Вікос-2007»(т. 2, а. с. 81-82).

Водночас, з подорожнього листа вантажного автомобіля від 18.09.2007 року, маршрут руху якого заповнюється замовником перевезення (ТОВ «Вікос-2007»), встановлено, що завданням водія Циганкова В. К. за розпорядженням «Вікос»було взяти вантаж у м.Чугуєві та доставити його у м. Полтаву автомобілем «Рено» д.н.з. АХ 2944 АВ з причепом д.н.з. АХ 1907 ХХ (т. 1, а. с. 12).

Встановлено, що ТОВ «Вікос-2007» подано ПП «Астек» претензію (вихідні номер та дата не зазначені) про сплату заборгованості за поставлені нафтопродукти у сумі 161 662 грн. 40 коп., проте, докази направлення зазначеної претензії у матеріалах справи також відсутні (т. 1, а. с. 14).

Платіжним дорученням № 1005 від 30.11.2007 року ПП «Астек»сплатило ТОВ «Вікос-2007» 161 662 грн. 40 коп. за поставлені йому згідно договору № 58 та всіх додаткових домовленостей до нього нафтопродукти, проте, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що оплата за спірний товар проведена позивачем під час розгляду справи, тобто після дати звернення (12.10.2007 року) з позовною заявою до суду (т. 1, а. с. 105).

В матеріали справи також надано копію скарги від 20.09.2007 року, з якою керівник ПП «Астек»звернувся до Полтавської обласної прокуратури на дії відповідача; виходячи зі змісту цієї скарги вбачається, що позивач за усною домовленістю з ПП ВКФ «Укртехзбут»(договір в установленому поряду не оформлявся) поставив останньому 43 930 літрів дизпалива на територію фірми «НТМ-Полтава», але не отримав від ПП ВКФ «Укртехзбут»оплати за поставлений товар; в свою чергу фірма «НТМ-Полтава»за домовленістю ПП ВКФ «Укртехзбут» перерахувало останній грошові кошти за поставлений ПП «Астек»товар і утримує його на своїй території, у зв’язку з чим просив прокуратуру прийняти міри для повернення дизпалива (т. 1, а. с. 15).

Як вбачається з постанови від 02.11.2007 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно директора ЗАТ ВТФ «МТН-Полтава»Тараєва О.О. за ознаками злочину, передбаченого ст.356 КК України, а також з протоколу допиту свідка від 08.10.2007 року, між керівниками ПП «Астек»та ПП ВКФ «Укртехзбут»17.09.2007 року в телефонній розмові досягнуто домовленості про укладення договору № 38 на поставку нафтопродуктів; 18.09.2007 року за усною телефонною домовленістю з невстановленою слідством особою, що відрекомендувалася представником ПП ВКФ «Укртехзбут»на ім’я Роман, ПП «Астек»поставило товар за договором № 38 на адресу, вказану представником ПП ВКФ «Укртехзбут»Романом (м. Полтава, вул. Ковалівська, 6), за якою розташований переробний завод ЗАТ ВТФ «МТН-Полтава»(т. 1, а. с. 41-42, 61-67, 71-76).

З належним чином завіреної копії договору № 38 поставки нафтопродуктів від 17.09.2007 року (далі за текстом –договір № 38) вбачається, що зазначений договір в односторонньому порядку оформлено тільки ПП «Астек», в той час як з боку ПП ВКФ «Укртехзбут»в установленому порядку договір не оформлено (відсутній підпис покупця та не скріплений печаткою) (т. 1, а. с. 17-18).

З огляду на невідповідність оформлення договору № 38 вимогам діючих положень ЦК України та ГК України, останній судовою колегією при вирішенні заявленого спору до уваги не приймається.

Водночас, як свідчать матеріали справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 17.09.2007 року ПП ВКФ «Укртехзбут»(продавець) та ЗАТ ВТФ «МТН-Полтава»уклали договір купівлі-продажу № 0708/1 (далі за текстом –договір № 0708/1), згідно п. 1.1. якого продавець зобов’язався передати у власність покупця дизельне паливо (аналог EN 590) марки С ТУ У 23.2-7:2005 (товар) за встановленими цим договором кількістю та якістю, а покупець зобов’язався прийняти товар, сплативши за нього визначену договором грошову суму (ціну) (т. 1, а. с. 89-91).

За своєю правовою природою договір № 0708/1 є договором купівлі-продажу; за умовами такого договору одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно зазначеного вище договору кількість товару складає 36 638 тони, а поставка товару відбувається згідно попередньої заявки покупця (п. 2.1. розділу 2, п. 3.1. розділу 3); загальна сума (ціна) договору № 0708/1, згідно п. 4.3. договору, складає 152 437 грн. 10 коп. (з ПДВ).

Договір № 0708/1, а також усі документи, що оформлюються сторонами у зв’язку з виконанням цього договору і передаються факсимільним зв’язком, мають юридичну силу і повинні бути підтверджені оригіналом протягом 5 робочих днів (п. 10.2. розділу 10).

Проте, як свідчать матеріали справи, сторонами за цим договором не дотримано п. 10.2 договору № 0708/1 та не підтверджено його оригіналом протягом встановленого у договорі строку; водночас, представники сторін у справі не надали будь-яких належних доказів про визнання договору № 0708/1 неукладеним або недійсним.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що на виконання п. 3.1. договору № 0708/1 ЗАТ ВТФ «МТН-Полтава»направило на адресу ПП ВКФ «Укртехзбут»заявку (вих. №305 від 17.09.2007 року) про відвантаження третьою особою дизельного палива за цим договором з повідомленням дати прибуття товару, державного номеру та об’єму бензовозу (т. 1, а. с. 92).

ПП ВКФ «Укртехзбут»вих. № 15 від 18.09.2007 року повідомило ЗАТ ВТФ «МТН-Полтава», що 18.09.2007 року згідно договору № 0708/1 на адресу відповідача (м. Полтава, (Затуринський промвузел) вул. Ковалевська, 6) направлено бензовоз «Рено»державний номер АХ 2940 АВ з вантажем дизельного палива (аналог EN 590) у кількості 43 930 літрів (т. 1, а. с. 95).

Згідно рахунку-фактури № 17091 від 17.09.2007 року, виставленого ПП ВКФ «Укртехзбут», ЗАТ ВТФ «МТН-Полтава»сплатило третій особі за дизельне паливо (аналог EN 590) марки С у кількості 36 638 тонн платіжним дорученням № 888 від 18.09.2007 року - 136 000 грн. 00 коп. та платіжним дорученням № 889 від 19.09.2007 року –16 437 грн. 10 коп., а всього 152 437 грн. 10 коп. (т. 1, а. с. 93, 94).

Згідно накладної № 17091 від 18.09.2007 року, ПП ВКФ «Укртехзбут»відпустило дизельне паливо (аналог EN 590) марки С у кількості 36 638 літрів загальною вартістю 152 437 грн. 10 коп. (з ПДВ), що прийнято від імені ЗАТ ВТФ «МТН-Полтава»особою без зазначення її прізвища та посади (т. 1, а. с. 96).

Виходячи зі змісту постанови від 02.11.2007 року про відмову у порушенні кримінальної справи № 07720052, дизельне паливо (аналог EN 590) марки С не належало ПП ВКФ «Укртехзбут», а автомобіль «Рено»д. н. з. АХ 2944 АВ із зазначеним дизельним паливом належав ПП «Астек».

Також з постанови від 02.11.2007 року по кримінальній справі № 07720052 вбачається, що 21.09.2007 року працівниками ЗАТ ВТФ «МТН-Полтава»за вказівкою директора без згоди власника вантажу дизельне паливо було злито в ємності заводу (т. 1, а. с. 41-42, 85-86).

01.10.2007 року ПП «Астек»направило на адресу ЗАТ ВТФ «МТН-Полтава»претензію (вих. № 17 від 25.09.2007 року) про витребування з незаконного володіння дизельного пального в кількості 43 930 літрів загальною вартістю 161 662 грн. 40 коп. (т. 1, а. с. 21-22).

Постановою від 03.10.2007 року за заявами керівників ЗАТ ВТФ «МТН-Полтава»та ПП «Астек»щодо неправомірних дій посадових осіб ПП ВКФ «Укртехзбут» порушено кримінальну справу № 07720052 по факту шахрайства з боку посадових осіб ПП ВКФ «Укртехзбут»за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (т. 1, а. с. 25).

Колегією суддів також встановлено та підтверджується матеріалами господарської справи, що в ході досудового слідства відповідно до даної начальнику ПМУ УМВС України в Полтавській області розписки б/н б/д, директором ЗАТ ВТФ «МТН-Полтава»Тараєвим О. О. взято на відповідальне зберігання дизельне паливо у кількості 36 940 тон, яке останній зобов’язався зберігати його до вирішення по суті (т. 1, а. с. 26).

Із зазначеної вище розписки не вбачається дата взяття дизельного палива на відповідальне зберігання, власником дизельного палива саме позивача (ПП «Астек») не зазначено, також не зазначено родові ознаки та характеристики взятого на зберігання товару (аналог EN 590 марки С чи будь-яке інше дизпаливо).

До того ж, в позові йдеться про витребування майна (дизельне паливо в кількості 43 930 літрів), а за вказаною розпискою зазначено дизпаливо у кількості 36 940 тон, а тому розписка, як доказ того, що саме спірний товар зберігається у відповідача, судом не приймається.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов’язкові реквізити:

-          назву документа (форми);

-          дату і місце складання;

-          назву підприємства, від імені якого складено документ;

-          зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

-          посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

-          особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Проаналізувавши надані у справу в обґрунтування позову докази та оцінивши їх в сукупності відповідно до вимог ст.ст. 33-36 ГПК України, колегія дійшла висновку, що в перелічених вище письмових доказах позивача наявні розбіжності по викладених в позові обставинах спору, первинні документи позивача не відповідають вимогам їх належного оформлення, передбачених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема:

-          різняться пункти розвантаження, зазначені в подорожньому листі вантажного автомобіля та в ТТН від 18.09.2007 року;

-          видаткову накладну № 2480 від 18.09.2007 року на спірний товар не скріплено печаткою ПП «Астек»; до того ж, з наданого на огляд в судовому засіданні апеляційного господарського суду (25.03.2008 року) оригіналу зазначеної накладної, судовою колегією встановлено окрім відсутності скріплення її печаткою і відсутність підпису керівника ПП «Астек»- тобто, товар позивачем за цією видатковою накладною прийнято не було;

-          в ТТН від 18.09.2007 року відсутні дані про прийняття спірного товару водієм-експедитором та отримання його вантажоодержувачем (ПП «Астек») від вантажовідправника (ТОВ «Вікос-2007»); з оглянутого в суді оригіналу ТТН від 18.09.2007 року також встановлено, що зворот її (прим. 4) не оформлявся;

-          до того ж, оплата за спірний товар проведена позивачем вже після звернення до суду (12.10.2007 року) з позовом (платіжне доручення № 1005 від 30.11.2007 року).

При цьому судова колегія дійшла висновку, що обставини та факти, викладені в постанові від 02.11.2007 року про відмову в порушенні кримінальної справи, не дають підстав для звільнення від доказування в порядку ст. 35 ГПК України, оскільки в суді кримінальна справа № 07720052 відносно керівника відповідача по факту шахрайства не розглядалася; з цих підстав судова колегія апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції, зробленими з посиланням на факти, що встановлені в ході досудового слідства.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до роз’яснень, викладених за абз. 1-3 п. 6.1. Листа Вищого арбітражного суду України від 31.01.2001 року № 01-8/98 «Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов’язані із здійсненням права власності та його захистом», згідно зі ст. 50 Закону України «Про власність»і ст. 388 ЦК України, власник вправі вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого незаконного володіння, а також належного йому майна, придбаного володільцем від особи, яка не мала права його відчужувати. Позивачем за таким позовом може бути власник майна, який на момент подання позову не володіє цим майном, і юридична особа, за якою майно закріплене на праві повного господарського відання або оперативного управління. Відповідачем у справі виступає особа, що на момент подання позову фактично володіє майном без підстав, передбачених законом або адміністративним актом чи договором, які відповідають вимогам закону. Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні           Об’єктом віндікаційного позову може бути індивідуально визначене майно, яке існує в натурі на момент подання позову. Витребуване майно може належати і до категорії речей, що визначаються родовими ознаками (мірою, вагою тощо), але в такому разі воно має бути якимось чином індивідуалізоване. У разі загибелі індивідуально визначеного майна власник (законний володілець) може звернутись лише з вимогою про відшкодування збитків.

Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Частинами 1, 2 ст.1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов’язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов’язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Аналізуючи обставини справи із застосуванням ст. 1212 ЦК України, на яку посилається позивач, судова колегія дійшла висновку, що надані у справу письмові докази не дають підстав вважати, що саме позивач є власником спірного товару, а також те, що ЗАТ ВТФ «МТН-Полтава»безпідставно отримано (на даний час знаходиться на відповідальному зберіганні) саме належний на праві власності ПП «Астек»товар.

З огляду на викладене та урахуванням того, що оцінені судовою колегією письмові докази, надані у справу сторонами, не підтвердили обставин, що покладені в обґрунтування позовних вимог стосовно витребування безпідставно отриманого відповідачем майна, яке є власністю саме позивача, судова колегія не може погодитися з висновком суду першої інстанції з приводу задоволення цієї вимоги.

Колегія суду також вважає слушними твердження апелянта з приводу необґрунтованості висновку суду першої інстанції про стягнення витрат за послуги адвоката в сумі 10 000 грн. 00 коп., виходячи з наступного.

Позивачем в обґрунтування заявленої вимоги надано договір б/н про надання правової допомоги від 10.10.2007 року, видатковий касовий ордер № 11 від 15.11.2007 року на суму 10 000 грн. 00 коп. та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1335 від 15.09.2005 року (копія) (т. 1, 113-115).

Зазначеним договором встановлено, що замовник - ПП «Астек»доручає, а адвокат Пономаренко Г. А. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1335 від 15.09.2005 року) приймає на себе зобов’язання на здійснення прав та інтересів ПП «Астек»у господарській справі за позовом до ЗАТ ВТФ «МТН-Полтава», і протягом 10 днів з моменту підписання договору замовник зобов’язується сплатити гонорар адвоката у сумі 10 000 грн. 00 коп. (п.п. 1, 4.3.).

У видатковому касовому ордері № 11 від 15.11.2007 року на суму 10 000 грн. платником ПП «Астек» у реквізитах платежу зазначено про видачу 10 000, 00 грн. ФОП Понаморенко Ганні Олександрівні; у підставу виплати платежу за послуги адвоката вказаний договір № 10/1 від 10.10.2007 року.

Здійснивши аналіз наданих в обґрунтування зазначеної вимоги доказів, судова колегія дійшла висновку, що позивачем не надано доказів оплати послуг саме адвокату Пономаренко Г. О., оскільки в матеріали справи подано договір б/н про надання правової допомоги від 10.10.2007 року, а в пред’явленому касовому ордері є розбіжності в прізвищі адвоката Пономаренко Г. А., і отримання суми 10 000 грн. 00 коп. за послуги адвоката здійснено ФОП Понаморенко Г. О., тобто оплачено послуги іншої особи, що виконала зобов’язання за іншим договором.

Відповідно до п. 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 року за № 377/8976, реквізит «Призначення платежу»платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу».

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що надані позивачем докази є неналежними та не підтверджують обставин справи, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених ним позовних вимог.

Що стосується тверджень апелянта стосовно того, що третя особа не була належним чином повідомлена про розгляд справи, а уточнені позовні вимоги в останньому судовому засіданні їй взагалі не надсилались, та з якими позивач ознайомився лише в судовому засіданні 07.12.2007 року, чим порушено господарський процес, то колегія суддів також вважає їх обґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази про отримання третьою особою поштового відправлення (або такі, що підтверджують відсутність третьої особи за вказаною в позові адресою). До того ж, під час розгляду справи в апеляційному суді з поштового відділу зв’язку у м. Луганську надійшли повідомлення про вручення поштового відправлення особисто представнику третьої особи (т. 2, а. с. 27) та поштові відправлення про її вибуття із зазначеної адреси (т. 2 а. с. 44, 58, 70).

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Полтавської області від 07.12.2007 року у справі № 18/176 прийнято при неповному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи; за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та за невідповідністю висновків обставинам справи, а тому рішення має бути скасовано в повному обсязі, а апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 99, 101, п. 2 ст. 103, п.п. 1-3 ст. 104, ст. 105 ГПК України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства Виробничо-торговельна фірма «МТН-Полтава»на рішення господарського суду Полтавської області від 07.12.2007 року у справі № 18/176 задовольнити в повному обсязі.

2. Рішення господарського суду Полтавської області від 07.12.2007 року у справі № 18/176 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні вимог Приватного підприємства «Астек»до Закритого акціонерного товариства Виробничо-торговельна фірма «МТН-Полтава», третя особа: Приватне підприємство Виробничо-комерційна фірма «Укртехзбут», про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовити в повному обсязі.

4. Стягнути з Приватного підприємства «Астек»(м. Харків, вул. Леніна, 38, кімн. 710, ідентифікаційний код 31800424, р/р 6 в Харківській ФВАТ «Кредобанк», МФО 350415) на користь Закритого акціонерного товариства Виробничо торгівельної фірми «МТН-Полтава»(м. Полтава, вул. Жовтнева, 37, оф. 10, ідентифікаційний код 25158009, р/р 260004921 в АБ «Полтава-банк», МФО 331489) 808 грн. 31 коп. витрат по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги.

5. Доручити місцевому господарському суду видати наказ.

6. Справу № 18/176 повернути до господарського суду Полтавської області.

7. Копію постанови направити сторонам у справі.

Головуючий суддя:                                                                      Мазур Л. М.

Судді:

Агрикова О.В.

Жук Г. А.

Текст постанови виготовлено та підписано 28.03.2008 року

Дата відправки 28.03.08