ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2008 Справа № 16/328-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий –суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді – Білецька Л.М., Науменко І.М.,

секретар судового засідання –Прокопець Т.В.,

за участю представників сторін:

від позивача –Катунова К.Є., довіреність від 15 січня 2008 року № 37/2008;

від відповідача – Хандога В.В., довіреність від 29 січня 2008 року № 148-08/17; Воробйов В.В., довіреність від 29 січня 2008 року № 08/11;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Орадон”, м.Донецьк, в особі Дніпропетровської обласної дирекції “Дніпро”, м.Дніпропетровськ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2007 року у справі № 16/328-07

за позовом Відкритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Орадон” в особі Дирекції “Дніпро”

до Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Веско” в особі Дніпропетровської філії, м.Дніпропетровськ

про стягнення 5342,50 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2007 року у справі № 16/328-07 (суддя Загинайко Т.В.) в задоволенні позовних вимог ВАТ СК “Орадон” відмовлено.

При прийнятті рішення господарський суд виходив із недоведеності позивачем розміру фактичних витрат, пов’язаних із виплатою страхового відшкодування та неподання позивачем відомостей щодо фактичної вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля.

Не погодившись з рішенням господарського суду, позивач –ВАТ СК “Орадон” в особі Дирекції “Дніпро”, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що виплату страхового відшкодування у розмірі 23852,25 грн. проведено на підставі актів огляду транспортного засобу від 19 вересня 2005 року та від 21 вересня 2005 року, висновку автотоварознавчого дослідження спеціаліста автомобіля від 10 жовтня 2005 року №799/10/05 та розрахунку суми виплати страхового відшкодування. За правилами ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України “Про страхування” відповідач на підставі полісу від 14 квітня 2005 року № ВА/0578466 страхування цивільно-правової відповідальності зобов’язаний відшкодувати шкоду в межах ліміту відповідальності та фактичних витрат, понесених страховиком. Проте, відповідачем було перераховано лише 19805,98 грн., що на 4046,27 коп. менше суми страхового відшкодування. Посилання відповідача на те, що на пошкодженому автомобілі не було замінено колісного диску із алюмінієвого сплаву та шини як на підставу зменшення суми перерахування, позивач вважає безпідставним і недоведеним.

Відповідач –ЗАТ СК “Веско” в особі Дніпропетровської філії, проти викладених в апеляційній скарзі доводів заперечує, рішення господарського суду вважає законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення. У поданому відзиві зазначає, що аварійним комісаром Хетагуровим встановлено, що при ремонту автомобіля БМВ не було проведено заміни диску колісного із алюмінієвого сплаву та шини на суму 4046,27 грн., тому страхове відшкодування позивачем в цій частині сплачено безпідставно і відшкодуванню в порядку регресу не підлягає. Також відповідач вказує, що позивачем не надані документи, які б підтверджували реально понесені витрати на ремонт автомобіля.

В порядку ст.77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 09 квітня 2008 року до 07 травня 2008 року та до 14 травня 2008 року.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем –ВАТ СК “Орадон” в особі Дирекції “Дніпро” 15 березня 2005 року укладений договір № 0163 страхування транспортних засобів /а.с.9-10/, згідно умов якого позивач (страховик) прийняв на страхування транспортний засіб –автомобіль БМВ 520 І, реєстраційний № 55897АЕ, належний на праві власності гр.Коломієць І.П. (страхувальник) на випадок його знищення або пошкодження внаслідок стихійного лиха, дорожньо-транспортної пригоди, протиправних дій третіх осіб.

14 вересня 2005 року на вул.Серова у м.Дніпропетрвоську в районі електроопори № 12 відбулося зіткнення застрахованого автомобіля БМВ 520-І, реєстраційний номер 55897АЕ під керуванням Коломієць І.П. та автомобіля ГАЗ 2410 реєстраційний номер 10768АВ, який належить на праві власності Акціонерному комерційному комбінату “Придніпровський”, під керуванням Марченка І.О.

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження спеціаліста від 10 жовтня 2005 року № 799/10/05 розмір матеріальної шкоди без урахування втрати товарної вартості, завданої володільцю транспортного засобу –автомобіль “БМВ 520 І”, реєстраційний номерний знак 558-97 АЕ, пошкодженого в результаті ДТП, складає 25921,88 грн.; розмір матеріальної шкоди з урахуванням втрати товарної вартості, складає 32283,47 грн. /а.с.26-53/.

На підставі заяви гр.Коломієць І.П. від 15 вересня 2005 року № 657/а.с.11/, розрахунку суми виплати страхового відшкодування /а.с.20/, страхового акту від 04 листопада 2005 року /а.с.22/ позивачем виплачено гр.Коломієць І.П. суму страхового відшкодування у розмірі 23852,25 грн. за видатковими касовими ордерами від 28 жовтня 2005 року № 1146 та від 04 листопада 2005 року № 1166 /а.с.23, 24/.

Як встановлено постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 жовтня 2005 року у справі № 3-8738/05 /а.с.16/ дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини водія автомобіля ГАЗ 2410 державний номер 10768АВ Марченка І.О.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання, зберігання або утримання якого створює

підвищену небезпеку.

У відповідності з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як вбачається із матеріалів справи і підтверджено сторонами, автомобіль “ГАЗ-2410” державний номер 107-68 АВ належить на праві власності комбінату “Придніпровський”, відповідно до Полісу від 14 квітня 2005 року № ВА/0578466 у відповідача –ЗАТ СК “Веско” в особі Дніпропетровської філії була застрахована цивільно-правова відповідальність комбінату “Придніпровський” як власника зазначеного транспортного засобу.

Відповідачем ЗАТ СК “Веско” в особі Дніпропетровської філії на вимогу позивача ВАТ “СК “Орадон” на користь останнього було перераховано лише 19805,98 коп. від суми виплаченого страхового відшкодування /а.с.25/, у відшкодуванні решти частини у розмірі 4046,27 коп. відповідачем відмовлено, що й з’явилось підставою для звернення позивача з даним позовом.

Судова колегія не погоджується з висновком господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог ЗАТ СК “Орадон” з посиланням на недоведеність позивачем розміру фактичної вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля.

Згідно ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України “Про страхування” до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, відповідно до вищезазначених положень закону, регресне відшкодування здійснюється у розмірі фактично понесених страховиком витрат.

Фактично понесені витрати позивача у зв’язку зі сплатою страхового відшкодування у зв’язку з настанням страхового випадку складають 23852,25 грн., що підтверджується розрахунком суми страхового відшкодування /а.с.20/, страховим актом від 04 листопада 2005 року /а.с.22/ та видатковими касовими ордерами від 28 жовтня 2005 року № 1146 та від 04 листопада 2005 року № 1166 /а.с.23, 24/, тому відповідач зобов’язаний здійснити регресне відшкодування саме у вказаному розмірі.

Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу щодо висновку аварійного комісара, наявності відомостей про те, що під час ремонту автомобіля не було замінено диск колісний і шину, а також твердження відповідача про ненадання позивачем доказів щодо розміру реальних витрат на відновлення автомобіля судова колегія визнає недоведеними і безпідставними.

Згідно ч.16 ст.9 Закону України “Про страхування” під страховим відшкодуванням розуміється страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Отже, підставою для виплати страховиком страхового відшкодування є настання страхового випадку (у даному разі –пошкодження транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди).

При розрахунку суми страхового відшкодування страховиком враховано дійсний (реальний) розмір завданої шкоди на підставі висновку авто товарознавчого дослідження спеціаліста, страхову суму та франшизу і визначено розмір відшкодування, який підлягає виплаті страхувальнику.

Порівняння суми виплаченого страхового відшкодування з витратами, понесеними страхувальником на ремонт транспортного засобу з метою зменшення розміру регресного відшкодування законом не передбачено.

Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на положення затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 18 листопада 2003 року № 126 Порядку застосування норм Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” щодо даного спору судова колегія визнає безпідставними і неспроможними.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у перерахуванні на користь позивача всієї суми страхового відшкодування в розмірі 23852,25 грн., у зв’язку з чим позовні вимоги ВАТ СК “Орадон” в частині стягнення 4046,27 грн. підлягають задоволенню із стягненням з відповідача вказаної суми.

Що стосується позовних вимог про стягнення інфляційних та річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, то в цій частині позов задоволений бути не може.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов’язання.

Разом з цим, відповідач не має грошових зобов’язань перед позивачем, а спірні відносини між сторонами виникли на підставі права позивача вимагати відшкодування понесених в результаті здійснення страхової виплати збитків з винної (відповідальної) особи.

На підставі зазначеного, рішення господарського суду, у зв’язку з невідповідністю викладених в ньому висновків обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Господарські витрати у справі підлягають покладенню на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.103, 105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Орадон” в особі Дирекції “Дніпро” задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2007 року у справі № 16/328-07 скасувати.

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Орадон” в особі Дирекції “Дніпро” задовольнити частково.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Веско” в особі Дніпропетровської філії на користь Відкритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Орадон” в особі Дирекції “Дніпро” 4064,27 грн., а також витрати по сплаті держмита в розмірі 77,60 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 98,77 грн., витрат на подання апеляційної скарги в розмірі 38,80 грн.

В решті позову відмовити.

Видачу наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Головуючий                                О.В.Голяшкін

Судді                                Л.М.Білецька

І.М.Науменко