ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

16 квітня 2008 р.

№ 56/158-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кравчука Г.А.,

суддів:

Уліцького А.М.,

Чернова Є.В.

розглянувши клопотання про прийняття касаційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Салтівський"

на постанову

від 25.02.08 Харківського апеляційного господарського суду

та на рішення

від 24.12.07

у справі

№56/158-07

господарського суду

Харківської області

за позовом

прокурора м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Салтівський"

третя особа

Відділ самоврядного контролю за використанням та охороною земель Управління земельних відносин Харківської міської ради

про

звільнення та повернення земельної ділянки

В С Т А Н О В И В:

Подана касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Салтівський" на постанову від 25.02.08 Харківського апеляційного господарського суду та на рішення від 24.12.07 господарського суду Харківської області у справі №56/158-07 не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України, оскільки вона не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до провадження і повертається судом без розгляду, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до п.п. (б), (г) ч. 2 ст. 3 Декрету КМУ "Про державне мито", що стосується розміру ставок державного мита, із позовних заяв немайнового характеру, які подаються до господарських судів, сплачується 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а з апеляційних та касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими обставинами, сплачується 50 % ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру –50 % ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник у зв’язку зі звільненням та поверненням земельної ділянки.

В касаційній скарзі оскаржується постанова та рішення у справі в повному обсязі.

Додане до касаційної скарги платіжне доручення №68 від 14.02.08 свідчить про сплату скаржником державного мита в сумі 26 грн., що не відповідає вимогам п.п. (б), (г) ч. 2 ст. 3 Декрету КМУ "Про державне мито". Таким чином, зазначене платіжне доручення не є доказом сплати держмита у встановленому розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. 1113 ГПК України скаржник не обмежується у праві повторного подання касаційної скарги після усунення зазначених порушень в загальному порядку, тобто з дотриманням вимог процесуального законодавства, зокрема, приписів ст.ст. 53, 110 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Салтівський" на постанову від 25.02.08 Харківського апеляційного господарського суду та на рішення від 24.12.07 господарського суду Харківської області у справі №56/158-07 повернути скаржнику без розгляду, а справу направити до місцевого господарського суду.

Головуючий                                                                                Г.Кравчук

Судді                                                                                                    А.Уліцький

Є.Чернов