ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2008 р.

№ 30/252-07(25/189)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Першиков Є.В.

суддів

Данилової Т.Б.

Ходаківської І.П.

розглянувши

касаційне подання

Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону

на

постанову від 22.10.2007 р. Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі

№ 30/252-07 (25/189) господарського суду Дніпропетровської області

за позовом

Центрального спеціалізованого будівельного управління смт. Коцюбинське Київської області

до відповідача

треті особи

Дніпропетровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Дніпропетровськ

-          Міністерство оборони України

-          Кабінет міністрів України

про

визнання права власності та зобов’язання вчинити дії

За участю представників сторін:

від Генеральної прокуратури України –Спорий І.Г., за довіреністю

від позивача –не з’явилися

від відповідача –не з’явилися

від –Кабінету Міністрів України та Мінюсту України –Солодинська І.П., за довіреністю

ВСТАНОВИВ :

Центральне спеціалізоване будівельне управління звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровської квартирно-експлуатаційної частини району (далі –КЕЧ), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міністерства оборони України, Кабінету Міністрів України, та за участю військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону про зобов’язання відповідача передати на баланс позивача об’єкти нерухомого майна військового містечка №11, які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Симферопольська, 2К.

Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати за державою в особі Верховної Ради України право власності на спірне майно, мотивуючи це тим, що відповідачем це право заперечується. Крім того, позивач просив зобов’язати КЕЧ передати вказане майно на баланс Управління.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2007 р. в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.10.2007 р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2007 р. скасовано. Позов задоволено частково.

Зобов’язано Дніпропетровську квартирно-експлуатаційну частину району передати на баланс центрального спеціалізованого будівельного управління комплекс, об’єкти нерухомого майна військового містечка №11 загальною площею 4,69 га, розташованого за адресою : м. Дніпропетровськ, вул. Симферопольська, 2К: літ. А-1,а1 –1, а2 –1, ганки літ а1, а2 –будівля штабу; літ. Б-1, Б1 –1, ганки літ. Б, б1 – б3 –будівля казарми; літ. В-1, в-1 –будівля вартової; літ. Г-1, ганок літ. г –будівля магазину; літ.Д-1, ганок літ. д –будівля КПП; літ Є-1 –склад ПММ; літ Ж-1, ж1 –1, З-1, М-1 –сховище; літ. І-1, Л-1, Щ-1, Ш-1 –склад; літ. К –навіс; літ. Н-1 –будівля майстерні; літ. П-1 –будівля ТП; літ. Р-1 –будівля медпункту; літ. С-1 – будівля управління; літ. У-1, У1 –1, У11 –1 –будівля цеху; літ. Т-1, Т1 –1, Т11 –1, Т111 –1 –склад; літ. Х-1, Х1 –1, вхід в підвал; літ. х-1 –будівля цеху; літ. Ц-1 –будівля акумуляторної.

В частині вимог про визнання права власності провадження у справі припинено. Судові витрати покладено на відповідача.

Військовий прокурор Дніпропетровського гарнізону звернувся до Вищого господарського суду України з касаційним поданням, в якому просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.10.2007 р. з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2007 р. залишити без змін.

Справа розглядається по суті колегією суддів у постійному складі: головуючий –Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Ходаківська І.П., що утворена розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 20.11.2006 р. № 02-20/58.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне майно є військовим майном і державною власністю та складається з об’єктів нерухомості, розташованих за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Симферопольська, 2К. На час звернення позивача до суду майно знаходилось на балансі КЕЧ, яка є військовою частиною Збройних Сил України.

Законом України „Про правовий режим майна у Збройних Силах України” визначено правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном.

Відповідно до ст. 3 Закону майно набуває статусу військового майна з моменту закріплення за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління і з цього часу його облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтями 1 Закону України “Про правовий режим майна у Збройних Силах України” та “Про господарську діяльність у Збройних Силах України” визначено, що до військових частин відносяться безпосередньо військові частини, а також заклади, установи та організації Збройних Сил України.

Як встановлено апеляційним господарським судом та підтверджується документальними доказами, наявними у справі, Управління, як і КЕЧ, також є військовою частиною Збройних Сил України та входить до структури Міністерства оборони.

Відповідно до ст. 2 Положення Про порядок відчуження та реалізації військового майна Збройних Сил, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 р. №1919, відчуження військового майна це вилучення військового майна із Збройних Сил у результаті його реалізації через уповноважені підприємства (організації).

Статтею 2 Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил, затвердженого постановою КМ України від 29.08.2002 р. №1282, визначено, що під вилученням військового майна розуміється прийняття Міноборони рішення про вилучення майна з оперативного управління військових частин з метою безоплатної передачі його до сфери управління органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність.

Таким чином, судова колегія Вищого господарського суду України погоджується з висновком апеляційного суду, що вирішуючи даний позов про зобов’язання відповідача передати військове майно на баланс позивача слід виходити з того, що йдеться не про відчуження або вилучення військового майна, а про його перерозподіл між військовими частинами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що внаслідок передання спірного майна з балансу відповідача на баланс позивача останнє не втрачає свого статусу військового майна, про що свідчить і затверджений план конверсії колишніх військових містечок на 2004р.

Так, у плані передбачено як заходи, внаслідок яких майно передається місцевим органам влади або до комунальній власності, так і заходи, внаслідок яких майно не змінює свого статусу. Зокрема, спірне майно передається не до комунальної або іншої форми власності, а до Управління, тобто до військовій частини, а тому воно зберігає статус військового майна.

Таким чином, затверджуючи план конверсії, Міноборони на виконання відповідної постанови КМ України прийняло рішення про перерозподіл військового майна між своїми військовими частинами.

Відповідно до п. 31 Положення Про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, затвердженого постановою КМ України від 04.08.2000 р. № 1225, перерозподіл військового майна у Збройних Силах між військовими частинами, які формуються, переформовуються або розформовуються, а також в інших випадках відповідно до потреб Збройних Сил провадиться Міноборони.

Положеннями чинного законодавства не передбачено, що перерозподіл майна між військовими частинами потребує здійснення якихось додаткових дій, узгоджень та прийняття рішень, які потрібно здійснювати при відчуженні та вилученні військового майна.

План конверсії є офіційним документом, узгодженим та розробленим на виконання вимог Постанови КМ України від 18.01.2003 р., а тому його положення є обов’язковими для виконання всіма структурними підрозділами Міноборони.

Таким чином, з часу затвердження плану, а саме з 16.06.2004 р., у відповідача з’явився обов’язок передати спірне майно на баланс позивача, а у Управління виникло право вимагати виконання цього обов’язку.

Щодо вимог Управління про визнання за державою в особі Верховної Ради України права власності на спірне майно, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що як на час звернення позивача до суду з відповідним позовом, так і на час його розгляду судом, власником спірного майна є держава в особі Верховної Ради України. Даний факт підтверджуються, зокрема, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.12.2004 р., видане на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 20.12.2004 р.

Дані про те, що державу було позбавлено права власності на спірне майно матеріали справи не містять. Для підтвердження вказаного права держави, зареєстрованого у встановленому законом порядку, яке ніким не оспорюється та не заперечується, не потребується додаткове його визнання судом.

У зв’язку з цим, апеляційний суд дійшов правомірного висновку про те, що у відповідності до п.1 ч. 1 ст.80 ГПК України, провадження в цій частині позову повинно бути припинено, оскільки відсутній предмету спору.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова апеляційного суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону залишити без задоволення.

Постанову від 22.10.2007 р. Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі № 30/252-07 (25/189) господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Головуючий суддя Є. Першиков

Судді Т. Данилова

І. Ходаківська