ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.05.08 р.                     Справа № 26/43

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Л.Ф.Чернота

при секретарі судового засідання Єрохіної В.В.

За участю представників:

від позивача: Привалова Л.В. – за довіреністю

від відповідача: Савчук В.О. – голова (паспорт ВВ 320964 виданий 26.02.1998р.)

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Фермерського господарства “Колос” с.Світле

до відповідача: Фермерського господарства “Олена” с.Шевченко

про стягнення матеріальної в сумі 2750грн. та моральної шкоди в сумі 1500грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фермерське господарство “Колос” с.Світле, звернувся до господарського суду з вимогою стягнути з відповідача, Фермерського господарства “Олена” с.Шевченко, матеріальну в сумі 2750грн. та моральну шкоду в сумі 1500грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на акт визначення земельних ділянок № 41 від 07.12.05р., акт визначення заподіяної шкоди від 31.05.07р., розрахунок матеріальної шкоди, довідку про середню ціну насіння соняшника (ринок), довідку про середню ціну насіння соняшника (статистика) та інше.

Відповідач заперечує проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Ухвалою від 24.03.2008р. суд викликав посадову особу Добропільської районної державної адміністрації Донецької області для надання пояснень по справі.

Уповноважена посадова особа Добропільської районної державної адміністрації у судовому засіданні повідомила, що відповідач був зареєстрований як суб’єкт підприємницької діяльності 27.03.2007р., згідно розпорядження голови райдержадміністрації від 27.03.2001р. за № 107 “Про державну реєстрацію фермерського господарства Олена”, про що 03.04.2001р. зроблено запис в журналі обліку реєстраційних справ за № 622. Крім того, представником надано копію рішення Добропільської районної Ради за № Ш-13/21 від 16.02.2001р., згідно якого вирішено затвердити проект відведення з наданням земельної ділянки громадянину Савчуку Вадиму Олександровичу в постійне користування загальною площею 30га, в т.ч. ріллі 30га для ведення селянського (фермерського) господарства.

Ухвалою від 24.04.2008р. суд викликав посадову особу відділу земельних ресурсів Добропільського району Донецької області та голову Світлівської сільської ради Колосова В.В. для надання пояснень по справі.

Надані посадовою особою відділу земельних ресурсів Добропільського району Донецької області письмові пояснення долучені судом до матеріалів справи.

Представників сторін було ознайомлено правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Справа слуханням була відкладена, згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди в сумі 2750грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на той факт, що в період з 25 по 30 травня 2007р. худобою відповідача було знищено 0,5га посіву соняшника, у зв’язку з чим за фактом знищення посіву 31.05.2007р. був складений акт.

Згідно наданого позивачем розрахунку розмір матеріальної шкоди складає 2750грн.

Відповідно до вимог ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до роз’яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/215 від 01.04.1994р. із змінами та доповненнями при вирішенні спорів, пов’язаних із зобов’язаннями, що виникають внаслідок заподіяння шкоди слід враховувати, що чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента або особи, яка заподіяла шкоду, а також крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою.

У позовній заяві позивач посилається на наступне: відповідача було запрошено для складання акту за фактом знищення посіву. Відповідач пояснив, що ніякого запрошення для складання акту не отримував. Отже, позивачем не надано до матеріалів справи належних доказів, згідно ст.ст.33, 36 Господарського процесуального кодексу України, стосовно запрошення відповідача для складання акту.

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що мав місце факт знищення посіву соняшника, але не на території позивача. Тому вважає, що позивачем не доведено факту завдання діями відповідача будь-якої шкоди саме позивачу. Крім того, належних доказів вини відповідача у знищенні посіву соняшника позивачем не надано, а саме: у даному випадку не доведено, що тварини відповідача, а не худоба мешканців населених пунктів.

Відповідно до акту від 31.05.2007р., який складений комісією у складі голови ФГ “Колос”, депутатів Світлівської сільської ради та землевпорядника, зазначено, що знищено врожай в період з 25.05.2007р. по 30.05.2007р., але позивачем не доведено яким чином встановлено знищення посіву саме тваринами відповідача.

Отже, враховуючи всі матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність вини у діях відповідача щодо заподіяння матеріальної шкоди та причинного зв’язку між діями відповідача та матеріальною шкодою, яка нарахована позивачем.

Неподання позивачем доказів протиправності дій (бездіяльності) відповідача, його вини у заподіянні шкоди та наявності причинного зв’язку між такими діями (бездіяльністю) і виною є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування шкоди.

Тому, позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 2750грн. задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення моральної шкоди в сумі 1500грн., суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного:

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв’язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров’я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв’язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім’ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв’язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв’язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов’язковому з’ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв’язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Під розгляду справи суд встановив, що позивачем не надано до матеріалів справи належних доказів щодо заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, не доведено розмір моральної шкоди, не надано відповідного розрахунку.

Господарські витрати підлягають розподілу в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.1166, 1167, 1192 Цивільного кодексу України та на підставі ст.ст.42, 43, 22, 33, 36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди в сумі 2750грн. та моральної шкоди в сумі 1500грн. – відмовити.

У судовому засіданні 26.05.2008р., за згодою сторін, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Чернота Л.Ф.

Повний текст рішення підписаний 30.05.2008р.