ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2008 р.

№ 6/700

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П.- головуючого, Барицької Т. Л., Подоляк О. А., за участю представників сторін: позивача –Гаврилової В. А. дов. від 29.12.2007 року № 2911, Шушунової В. Л., Тицького Д. Ю. дов. № 795 від 10.04.2008 року, відповідача –Чебан Т. П. дов. від 02.06.2008 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу ПП «Ярослав» на постанову Київського апеляційного господарського суду від 16 квітня 2008 року у справі господарського суду м. Києва за позовом Українського державного підприємства «Укрхімтрансаміак»до ПП «Ярослав»про стягнення боргу,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2007 року Українське державне підприємство «Укрхімтрансаміак»звернулось до господарського суду з позовом до ПП «Ярослав»про стягнення боргу за договором.

Посилаючись на невиконання відповідачем зобов’язань з ремонту аміакопроводу, просив стягнути з ПП «Ярослав»1807622 гривні 77 коп. коштів, перерахованих у якості передоплати за договором підряду.

Рішенням господарського суду м. Києва від 18 лютого 2008 року позов задоволено частково.

З ПП «Ярослав»на користь українського державного підприємства «Укрхімтрансаміак»стягнено 1611660 гривень 60 коп. основного боргу.

У решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16 квітня 2008 року рішення суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі ПП «Ярослав»просить скасувати судові рішення в частині задоволення позову і відмовити в позові повністю, посилаючись на неправильне застосування судом ст.ст. 612, 613, 614 і 852 п.2 ЦК України.

Вважає, що підстави для стягнення коштів відсутні, тому що договір юридично не розірвано.

Вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом.

За приписом ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо.

Як встановлено судом, 18 січня 2006 року між сторонами укладено договір № 4/18/01, за яким відповідач зобов’язався виконати роботи із заміни ізоляції ділянок українського відрізку магістрального аміакопроводу Тольятті –Горлівка –Одеса, а позивач зобов’язався прийняти роботи і оплатити їх.

Сторони домовились, що роботи за договором відповідач виконує протягом 2006 року, з березня по листопад, послідовно дев’ятьма щомісячними етапами.

За пунктом 2.3 договору виконання робіт закінчується в день прийняття замовником від виконавця останнього етапу виконання робіт, передбаченого календарним планом, складеним на 2006 рік.

Виконавець (відповідач) повинен був виконати весь обсяг робіт протягом 2006 року.

На виконання умов договору позивач перерахував відповідачу загалом 3778905 гривень.

Відповідно до актів виконаних робіт відповідач виконав роботи на суму 2167244 гривні 40 коп.

Таким чином, різниця між перерахованими коштами і вартістю виконаних робіт склала 1611660 гривень 60 коп.

За таких обставин суд правильно застосував ст. 525, 526, 612, 849 ч.2 ЦК України, прийшов до обґрунтованого висновку про підставність позову в частині стягнення основного боргу і задовольнив його.

З огляду на викладене, постанова Київського апеляційного господарського суду та рішення господарського суду м. Києва законні і обґрунтовані, а тому зміні не підлягають.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117 –1119 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 16 квітня 2008 року –без зміни.

Головуючий                                          Т. Козир

Судді Т. Барицька

О. Подоляк