ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.06.2008

Справа №2-27/18003-2007А

За позовом – Закритого акціонерного товариства «Завод марочних вин таконьяків «Коктебель», (м.Феодосія, смт.Щебетівка, вул..Леніна, 27)

До відповідача – Державної податкової інспекції в м.Феодосія АРК, (98112, м.Феодосія, вул..Кримська, 82В)

Про визнання недійсними рішень.

Суддя Н.В. Воронцова.

При секретарі Пономаренко Н. О.

представники:

Від позивача – Степанов, дор. у справі.

Від відповідача – Шумілова, дор. у справі.

Сутність спору:

Закрите акціонерне товариство «Завод марочних вин та коньяків «Коктебель», (м.Феодосія, смт.Щебетівка, вул..Леніна, 27) звернулось до Господарського суду АРК до відповідача – Державної податкової інспекції в м.Феодосія АРК, (98112, м.Феодосія, вул..Кримська, 82В) з позовними вимогами про визнання рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 23.08.2007 р. на суму 22312,80 грн. та рішення про застосування фінансових санкцій № від 23.08.2007 р. на суму 1000,00 грн. недійсними.

Позовні вимоги обгрунтовувано тим, що позивачем було допущено лише порушення порядку використання КУРО, а оприбуткування грошових коштів, отриманих на протязі розрахункового дня, було проведено у повному обсязі. Також повідомив про те, що рішення про застосування фінансових санкцій № від 23.08.2007 р. було прийнято на підставі акту №001805/01012305/2330 від 11.08.2007 р., вказаний номер акту і дата його складання не відповідають дійсності, оскільки у позивача наявний лише акт №001805 від 11.07.2007 р. Тобто позивач вважає, вказане спірне рішення засноване на неіснуючому акті.

Ухвалою Заступника Голови Господарського суду АРК С.Я. Тіткова від 04.02.2008 р. залучено до розгляду справи №2-23/18003-2007А замість судді ГС АРК Іщенко Г.М. суддю ГС АРК Воронцову Н.В. Справа передана судді Воронцовій Н.В. Справі привласнено номер №2-27/18003 - 2007А.

Ухвалою ГС АР Крим від 18.02.2008 р. справу було прийнято до розгляду суддею ГС АР Крим Воронцовою Н. В.

Відповідач у запереченнях на позов повідомив про те, що вважає, що штрафні санкції застосовані у відношенні позивача обґрунтовано та цілком законно.

Позивач у поясненнях по справі повідомив про те, що 10.08.2007 р. була проведена інкасація грошової виручки магазину №11 в сумі 20000 грн. , що підтверджується квитанцією, що відповідає запису в колонкі 4 розділу 2 КУРО за 10.08.2007 р. В книзі обліку реєстрації розрахункових операцій №р/1 наявний Z – звіт 0035 від 10.08.2007 р. 14 г. 29 хв., Z – звіт 0036 від 10.08.2007 р. 19 г. 01 хв., наявність двох звітів пов’язано з ремонтом РРО, що потягнуло порушення робітником позивача порядку заповнення КУРО. Позивач вважає, що відсутність запису в КУРО, при наявності проведених грошових коштів через РРО, а також здійснення інкасації у встановленому порядку, свідчить про відсутність порушення, пов’язаного з оприбуткуванням грошових коштів, а є виключно порушенням п.п. 3 ст. 17 Закону України “ Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” ( зі змінами і доповненнями ).

На підставі викладеного, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В :

11.07.2007 р. посадовими особами ДПА в АР Крим було проведено перевірку по контролю за здійсненням розрахункових операцій в сфері готівкового та безготівкового обігу господарської одиниці – магазин №11, що розташований за адресою: м. Сімферополь, вул. Генерала Васильова, 23, що належить Закритому акціонерному товариству «Завод марочних вин та коньяків «Коктебель».

По результатам перевірки було складено акт №001805 від 11.07.2007 р.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем було винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 23.08.2007 р. на суму 22312,80 грн. та рішення про застосування фінансових санкцій № від 23.08.2007 р. на суму 1000,00 грн.

Правом на апеляційне оскарження вищевказаних рішень, у відповідності до ст.. 5 Закону України «Про порядок погашення забовязань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами», позивач не скористався.

При таких обставинах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючими під час проведення перевірки було встановлено неоприбутковання готівкових грошових коштів у повному обсязі, їх фактичне надходження в книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО ( Z – звіт ), а саме: в КУРО № від 20.06.2007 р. неоприбуткована готівка в сумі 6940, 35 грн. відповідно до фіскального звітнього чеку №0036 від 10.08.2007 р. По вищевказаним данним звіт в КУРО не здійснений, таким чином загальна сума неоприбуктованих готівкових грошових коштів у повному обсязі їх фактичного надходження склала 4462,56 грн.

Таким чином, перевіряючи дійшли висновку, що позивачем було допущене порушення абз. 3 п. 2.6 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», та п.7.5.Порядку реєстрації та ведення КОРО та РК.

Штрафна санкція по рішенню № від 23.08.2007 р. була застосована на підставі ст. 1 Указу Президента України « Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки ».

Абз. 1 п. 2.6 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні» регламентує, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Згідно до абз. 3 п. 2.6 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні» у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Абз. 6 п.2.6 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», регламентує, що суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Відповідно до п.1.1. Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», книга обліку - касова книга, книга обліку доходів і витрат, книга обліку прийнятих та виданих касиром грошей або книга обліку розрахункових операцій; книга обліку доходів і витрат - документ установленої форми, що застосовується відповідно до законодавства України для відображення руху готівки.

Відповідно до п. 7.5 «Порядку реєстрації і ведення КОРО і РК», затвердженого наказом ДПА України №614 від 01.12.2000 р., використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає, зокрема, щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

За вказане порушення відповідачем було накладено на позивача штрафна санкція у розмірі 22312,80 грн. у відповідності до ст. 1 Указу Президента України « Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки ».

Відповідальність за порушення вимог Закону України “ Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” ( зі змінами і доповненнями ) передбачена статтею 17.

Відповідальність за порушення норм з регулювання обігу готівки передбачена Указом Президента України « Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки ».

Як встановлено судом, 10.08.2007 р. в зв’язку з необхідністю переопламбування РРО і постановкою на додатковий звіт, після завершення торговий операцій до відключення РРО було знято Z – звіт і на його підставі заповнено відповідні графи КУРО. Після цього продавець продовжив торгову діяльність з застосуванням розрахункових квитанцій. Після поновлення роботи РРО, завершення торгових операцій і закінчення торгівлі продавець зняв новий Z – звіт від 10.08.2007 р. №0036 і вклеїв в КУРО без здійснення відповідних записів, передбачених п. 7.5 «Порядку реєстрації і ведення КОРО і РК», чим порушив встановлений порядок. Тобто в КУРО №р/1 наявні Z – звіт 0035 від 10.08.2007 р. 14 г. 29 хв., Z – звіт 0036 від 10.08.2007 р. 19 г. 01 хв. і наявність цих двох звітів пов’язано з ремонтом РРО.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у даному випадку можна говорити, про порушення вимог до ведення КОРО, а не про наявність не оприбуткування грошових коштів, але відповідальність за таке порушення не передбачена ст. 1 Указу Президента України « Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки », відповідно до якого були нараховані фінансові санкції відповідачем.

Вказане підтверджується і запереченнями продавця, викладеними у акті перевірки.

Таким чином, правомірність нарахування і застосування фінансових санкцій у розмірі 22312,80 грн. відповідачем не доведено суду.

Згідно статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов’язку і витребовує необхідні докази. Суб’єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов’язку суд витребовує названі документи та матеріали. Суд може збирати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача – орган публічної влади , який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання недійсним рішення № від 23.08.2007 р. на суму 22312,80 грн. є обгрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також під час проведення перевірки було встановлено реалізація тютюнових виробів вище максимально встановлених цін заводу – виготівника, а саме під час проведення перевірки було встановлено факт реалізації 1 пачки сигарет «ESSE» за ціною 4,00 грн., але на пачці вказано «максимальна роздрібна ціна складає 3,80 грн.».

Відповідно до ст.. 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів” до субєктів господарювання застосовується штраф у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб'єкта підприємницької діяльності тютюнових виробів, але не менше 1000 гривень.

По суті вказаного порушення позивач по справі не заперечує та не надав жодного доказу у підтвердження того, що вказане порушення ним не було допущено. Позивач вказує лише на той факт, що у вказаному рішенні наявне посилання на акт перевірки, який датується 11.08.2007 р., тоді як акт перевірки складено 11.07.2007р. Однак це можно пояснити суто технічною помилкою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при умові доведеності вчиненого порушення, наявність лише формальних причин, не може слугувати підставою для скасування рішення суб’єкта владних повноважень.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог відносно визнання недійсним рішення № від 23.08.2007 р. на суму 1000,00 грн. необхідно відмовити.

Відповідно до п. 11 ст. 171 КАСУ резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

В даному випадку, приймаючи до уваги той факт, що опублікуванню належить постанова суду, яка виноситься по справі, результати якого зачіпають права і інтереси широкого кола осіб, суд дійшов висновку про те, що спор, який виник між сторонами по справі зачипає тільки їх інтереси. Результат розгляду даного спору носить локальний характер. Таким чином, суд не вбачає ніякої необхідності в опубліковані результатів розгляду даної справи.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 1,70грн. з Державного бюджету України на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошено і підписано складом суду 05.06.08 р.

10.06.08 р. постанову було виготовлено у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 – 164, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним рішення державної податкової інспекції в м. Феодосія АР Крим про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 23.08.2007 р. на суму 22312,80 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету України (р/р 0002 у банку отримувача: Управління Державного казначейства в АР Крим, отримувач: Держбюджет м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 34740405 ) на користь закритого акціонерного товариства «Завод марочних вин та коньяків «Коктебель», м. Феодосія, смт.Щебетівка, вул..Леніна, 27, ( п/р 9371 в Кримському республіканському відділенні АКБ «Укрсоцбанк», МФО 324010, ЗКПО 31382382 ) 1,70 грн. державного мита.

4. В іншій частині у позові відмовити.

Виконавчий документ видати після вступу Постанови в закону силу, за заявою особи на користь якої воно винесено.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.