СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа №

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

сторони не з'явились,

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Дугаренко О.В.) від 28.04.2005 у справі № 2-7/2085-2005

за позовом           Бахчисарайського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства (вул. Гагаріна, 6,Бахчисарай,98404)

до           Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим (вул. Сімферопольська, 3,Бахчисарай,98403)

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.04.-28.04.005 (суддя Дугаренко О.В.) у справі №2-7/2085-2005 позов Бахчисарайського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства до Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення задоволено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.05.2006, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бахчисарайському в Автономній Республіці Крим було залишено без задоволення, а рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 04- 28.04.2005 у справі № 2-7/2085-2005 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.01.2008 постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.05.2006 було скасовано, матеріали справи скеровані для нового розгляду до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Скасовуючи постанову апеляційної інстанції, Вищий господарський суд України зазначив, що суд апеляційної інстанції приймаючи рішення помилково керувався приписами Господарського процесуального кодексу України, тоді як вказаний спір підлягає розгляду відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи повторно в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, суд встановив наступне.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі № /0 від 27.20.2004.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при вживанні штрафних санкцій на підставі підпункту 17.1.8 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181 від 21.12.2000 відповідачем не взято до уваги та обставина, що активи позивача не можуть виступати предметом податкової застави, оскільки відносяться до об’єктів загальнодержавного значення. Тому позивач вважає, що Закон не вимагає узгодження податкового органу на відчуження активів підприємства.

З матеріалів справи вбачається, що з 04.10.2004 по 22.10.2004 Державною податковою інспекцією у Бахчисарайському районі проводилась планова комплексна документальна перевірка Бахчисарайського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2003 по 30.06.2004. У ході перевірки встановлені порушення підпункту 8.6.1, пункту 8.6 статті 8 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181 від 21.12.2000, що виразилися в проведенні за наявності податкової застави товарообмінних операцій на суму 544517,69 грн., видачі заробітної плати не в грошовому виразі в сумі 102365,14 грн., відчуженні транспортних засобів на суму 8860,42 грн. без узгодження з податковим органом. За результатами перевірки складено акт № 228/23-1 від 25.10.2004, який є підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення № /0 від 27.10.2004. Відповідно з цим повідомленням-рішенням позивачу, на підставі підпункту 17.1.8., пункту 17.1, статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181 від 21.12.2000, визначена сума податкового зобов’язання по штрафній санкції в сумі 655489,66 грн.

З матеріалів справи убачається, що згідно другій податковій вимозі № 2-260 від 31.12.2001, направленої позивачу, податковий борг позивача на момент перевірки складав 91944,76 грн., у той час як сума штрафу у розмірі суми відчуження активів, які знаходились у податковій заставі, без погоджування з податковим органом складала 655489,66 грн.

Визначення відповідачем факту знаходження в податковій заставі активів платника податків у сумі їх відчуження суперечить положенням Конституції України. Відповідно до рішення Конституційного суду України по справі № 1-9/2005 від 24.03.2005, визнано таким, яке не відповідає Конституції України положення підпункту 8.2.2 пункту 8.2 статті 8 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181 від 21.12.2000, в частині розповсюдження права податкової застави на будь - які види активів платника податків без урахування суми його податкового боргу.

При цьому, Конституційний суд України виходив з того, що розмір податкової застави, виходячи із загальних принципів права, які забезпечують Конституційні вимоги справедливості, розмірності, рівноправ’я, повинен відповідати сумі податкового зобов’язання, або податкового боргу. Поширення права податкової застави на будь - які види активів платника податків, які перевищують суму податкового зобов’язання чи податкового боргу, може призвести до позбавлення такого платника не тільки прибутків, а й інших активів, ставлячи під загрозу його подальшу підприємницьку діяльність аж до Ії припинення.

У рішенні Конституційного суду також підкреслюється, що податковому органу надається законна підстава узгоджувати стосовно боржника проведення таких господарських операцій з його активами, що забезпечать виконання податкового зобов’язання, щодо погашення податкового боргу.

З вказаного вище убачається, що у перевіряємому періоді у податковій заставі знаходились активи підприємства на суму його податкового боргу - 91944,76 грн. і узгодженню з відповідачем підлягали операції з активами, що забезпечували погашення саме такої суми.

Для забезпечення процедури узгодження майна на яке у перевіряємому періоді розповсюджувалось обмеження, пов’язане з податковою заставою воно повинно було бути індивідуально визначене, про що повинне бути повідомлене підприємство - боржник. Ці дії Державною податковою інспекцією у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим виконані не були, з цієї причини платник податків не мав можливості для виконання процедури погодження.

Судова колегія вважає, що оскаржуване повідомлення-рішення підлягає скасуванню також з наступних обставин: перевіряючими при підрахуванні загальної суми проведених взаємозаліків була допущена арифметична помилка - в акті перевірки на сторінці 24, вказана сума таких операцій 544517,69 грн. З результатів арифметичних підрахунків (складання) даних, приведених перевіряючими, ця сума складає 531770,52 грн.: квітень 2003 - 157533,78 грн., травень 2003- 63118,20 грн., червень 2003 - 63934,48 грн., липень 2003 - 18441,91 грн., серпень 2003 - 2171,26 грн., вересень 2003 - 5818,62 грн., жовтень 2003 - 45368,01 грн., листопад 2003 - 28157,54 грн., грудень 2003 - 40957,71 грн.

січень 2004 - 4548,09 грн., лютий 2004 - 2170,0 грн., березень 2004 - 80266,43грн., квітень 2004 - 6698,08 грн., травень 2004 - 10063,96 грн., червень 2004 - 2549,45 грн.

Всього: 531770,52 грн.

З даних підприємства, приведених у наданих суду розшифровках взаємозаліків, ця сума фактично складає 504822,97 грн.: квітень 2003 - 192049,57 грн., травень 2003 - 72383,40 грн., червень 2003 - 62510,35 грн., липень 2003 -17861,98 грн., серпень 2003 -3902,88 грн., вересень 2003 - 7237,70грн., жовтень 2003 - 51695,06 грн., листопад 2003 - 12811,31 грн., грудень 2003 - 25603,73 грн., січень 2004 - 3389,17 грн., лютий 2004 - 12768,69грн., березень 2004 - 14325,38 грн., квітень 2004 - 7564,10 грн., травень 2004 -10453,61 грн., червень 2004 - 10266,04 грн.

Всього: 504822,97 грн.

У суму взаємозаліків, які підлягають узгодженню з Державною податковою інспекцією відповідачем, безпідставно врахована сума бюджетних коштів (дотацій, субсидій) 121020,76 грн., спрямована підприємством у рахунок погашення заборгованості за енергопостачання, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 55 від 21.01.2004:

авізо № 39 від 30.04.2003 - 5982,06 грн.

авізо № 52 від 30.05.2003 - 5674,42 грн.

авізо № 70 від 10.06.2003 - 845,69 грн.

авізо № 97 від 27.06.2003 - 4396,88 грн.

авізо № 107 від 20.06.2003 - 2200 грн.

авізо № 121 від 31.07.2003 -489,50 грн.

авізо № 113 від 28.07.2003- 2110 грн.

авізо № 134 від 29.09.2003 - 404,09 грн.

авізо № 163 від 31.10.2003 - 4181,23 грн.

авізо № 161 від 24.10.2003 - 20810,05 грн.

авізо № 149 від 16.10.2003 - 12687,56 грн.

авізо № 188 від 17.11.2003 - 8000 грн.

авізо № 201 від 20.11.2003 - 580 грн.

авізо № 232 від 31.12.2003 - 6728,74 грн.

авізо № 212 від 23.12.2003 - 6640 грн.

авізо № 212 від 23.12.2003 -7479,54 грн.

авізо № 4 від 11.02.2004 -1330 грн.

авізо № 15 від 27.02.2004 -8819 грн.

авізо № 31 від 31.03.2004 -4788 грн.

авізо № 42 від 29.04.2004 - 4972 грн.

авізо № 61 від 27.05.2004 - 4757 грн.

авізо № 87 від 30.06.2004 -7145 грн.

Всього: 121020,76 грн.

Державною податковою інспекцією у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим помилково віднесено до операцій, підлягаючих узгодженню, операції з реалізації товарно-матеріальних цінностей своїм робітникам у рахунок погашення заборгованості по заробітній платі у сумі 102365,14 грн. У податковому та бухгалтерському обліках такі операції відображені у складі виручки від реалізації продукції з одномоментним зменшенням заборгованості по заробітній платі, нарахованої у гривні. Ці операції не є натуроплатою, яка потребує узгодження. Це реалізація ТМЦ у рахунок погашення заборгованості по заробітній платі.

Відповідач помилково класифікує операції по взаємозаліку заборгованостей між позивачем і споживачами його послуг, як бартерні (загальна сума операцій - 383802,21 грн). Позивач надав суду копії усіх угод з споживачами своїх послуг, укладених у перевіряємому періоді. Дані угоди є угодами на водопостачання, які не можна класифікувати як бартерні угоди. У відповідності до статті 715 Цивільного кодексу України згідно з угодою міни (бартеру) кожна із сторін зобов’язується передати другій стороні у власність один товар, у обмін на другий. В угодах укладених позивачем таких намірів не вбачається. Крім того, суттєвою особливістю бартерних угод є одномоментність передачі права власності на обмінювані товари. У відношеннях між позивачем та споживачами його послуг така одномоментність відсутня. Фактично, при реалізації послуг споживачам, у підприємства виникає дебіторська заборгованість, при реалізації товарно-матеріальних цінностей підприємству, цими ж споживачами його послуг-кредиторська заборгованість. При звірці розрахунків відбувається взаємозалік заборгованостей, у якому відсутні признаки міни (бартеру).

Що до реалізації транспортних засобів на суму 8860,42 грн., така реалізація була узгоджена з власником відчужуваного майна - Фондом державного майна Автономної Республіки Крим, що підтверджується листами позивача з відповідними узгодженнями власника. Ствердження представника Державної податкової інспекції про необхідність узгодження операцій відчуження транспортних засобів з податковим органом судова колегія вважає безпідставними, з тієї причини, що відповідно до рішення Конституційного суду України по справі № 1-9/2005 від 24.03.2005, визнано таким, яке не відповідає Конституції України положення підпункту 8.2.2 пункту 8.2 статті 8 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181 від 21.12.2000, в частині розповсюдження права податкової застави на будь-які види активів платника податків без урахування суми його податкового боргу.

У рішенні Конституційного суду також підкреслюється, що податковому органу надається законна підстава узгоджувати стосовно боржника проведення таких господарських операцій з його активами, що забезпечать виконання податкового зобов’язання, щодо погашення податкового боргу.

Як вказувалось вище, що у перевіряємому періоді у податковій заставі знаходились активи підприємства на суму його податкового боргу - 91944,76грн. і узгодженню з відповідачем підлягали операції з активами, що забезпечували погашення саме такої суми.

Оскільки майно, яке у перевіряємому періоді знаходилось у податковій заставі не було індивідуально визначене і підприємство не було належним чином повідомлене про перелік майна, відчуження якого підлягало узгодженню з Державної податкової інспекції у Бахчисарайському в Автономній Республіці Крим, судова колегія вважає такими, які не відповідають вимогам діючого законодавства, вимоги Державної податкової інспекції у Бахчисарайському в Автономній Республіці Крим про узгодження операцій з реалізації саме цих транспортних засобів з податковими органами.

За наведених обставин рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 04-28.04.2005 у справі № 2-7/2085-2005 прийнято при повному з’ясуванні обставин справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.04.2005 у справі № 2-7/2085-2005 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

Головуючий суддя

Судді