ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03.06.08 Справа №28/120/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Коробка Н.Д. судді Коробка Н.Д. , Кагітіна Л.П. , Яценко О.М.

при секретарі Шерник О.В.,

за участю представників сторін:

позивача: Сахарова О.О., довіреність від 02.01.2008р. № 1/27;

Давиденко Т.Є, довіреність від 19.03.2008р. № 1436/27;

відповідача: не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Комунального підприємства «Виробниче ремонтно –

експлуатаційне житлове об’єднання № 7»

на рішення Господарського суду Запорізької області від 14.04.2008 року

у справі № 28/120/08

за позовом Концерну «Міські теплові мережі» в особі Філії Концерну

«Міські теплові мережі» Ленінського району м. Запоріжжя,

вул. Щаслива, буд 2-А, м. Запоріжжя, 69065;

до відповідача Комунального підприємства «Виробниче ремонтно –

експлуатаційне житлове об’єднання № 7»

пров. Явірний, 8-А, м. Запоріжжя, 69065;

про спонукання вчинити певні дії,

встановили:

Концерном «Міські теплові мережі» в особі Філії Концерну «Міські теплові мережі» Ленінського району м. Запоріжжя подано позов про спонукання Комунального підприємства «Виробниче ремонтно – експлуатаційне житлове об’єднання № 7» виконати зобов’язання за п.6.4 Договору № 902 на постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.11.2002р., а саме –прийняти виконані Концерном “Міські теплові мережі” Акти надання послуг, належним чином оформити і повернути позивачу Акти надання послуг на постачання теплової енергії в гарячій воді до договору № 902 від 01.11.2002р. за період з жовтня 2006р. по січень 2008р.

Розглянувши справу по суті, господарський суд Запорізької області (суддя Яцун О.В.) своїм рішенням від 14.04.2008р. у справі № 28/120/08 позов задовольнив. Зобов’язав Комунальне підприємство “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об’єднання №7” виконати зобов’язання за пунктом 6.4 Договору № 902 на постачання теплової енергії в гарячій воді від 01 листопада 2002р., а саме –прийняти виконанні Концерном “Міські теплові мережі” Акти надання послуг, належним чином оформити і повернути Концерну “Міські теплові мережі” в особі Філії Концерну “Міські теплові мережі” Ленінського району за наступні періоди: У 2006 році: жовтень 2006р. - на суму 214,33 грн., листопад 2006р. - на суму 653,33 грн., грудень 2006р. - на суму 734,16 грн. У 2007 році: січень 2007р. - на суму 758,89 грн., лютий 2007р. - на суму 982,43 грн., березень 2007р. - на суму 804,35 грн., квітень 2007р. - на суму 450,89 грн., травень 2007р. - на суму 393,28 грн., червень 2007р. - на суму 215,00 грн., липень 2007р. - на суму 364,42 грн., серпень 2007р. - на суму 355,63 грн., вересень 2007р. - на суму 384,13 грн., жовтень 2007р. - на суму 532,80 грн., листопад 2007р. - на суму 950,95 грн., грудень 2007р. - на суму 1 044,33 грн. У 2008 році: січень 2008р. - на суму 1 226,40 грн. Стягну з відповідача на користь позивача судові витрати – 85,00грн. державного мита та 118,00грн.витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Посилаючись на статті 509, 526, 530, 538 Цивільного кодексу України та умови договору № 902 від 01.11.2002р., суд визнав вимоги позивача законними, обґрунтованими і задовольнив їх.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, Комунальне підприємство «Виробниче ремонтно – експлуатаційне житлове об’єднання № 7», відповідач, у поданій апеляційній скарзі вважає рішення господарського суду таким, що прийнято з неповним з’ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Посилається на наступне:

Між сторонами по справі було укладено договір про постачання теплової енергії нежитлових приміщень в будинках по вул. М.Чуйкова. буд. 27-а та по вул. Дудикіна, буд. 11 строком з 01.11.2002р. по 31.10.2003р., які займають орендарі бюджетних установ - Ленінський районний відділ Запорізького міського управління міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області. 25.04.2003р. Запорізькою міською радою було винесено Рішення №21 згідно з п.3.1 якого, орендар нежитлових приміщень зобов’язаний укласти договори з постачальниками комунальних послуг (окремо з кожним із них). Разом з тим, договори укладені не були. В зв’язку з цим, усі рахунки які надходили на адресу ВРЕЖО №7 за постачання теплової енергії за вище зазначеними адресами від позивача надсилались поштою кожного місяця в ЗМУ УМВС України Запорізькій області. 11.09.2007р. КП “ВРЕЖО №7” направило лист на адресу позивача про розірвання договору № 902 з посиланням на п.10.1 договору, відповідь на який надійшла лише 17.10.2007р., тому у відповідності до норм ст. 181 ГК України КП “Теплові мережі Ленінського району” прийняло угоду про розірвання вказаного договору. 12.09.2007р. позивач направив проект договору купівлі-продажу теплової енергії для забезпечення вище вказаних не житлових приміщень. На що, підприємство відповідача 27.09.2007р. направило відмову. Згідно вище вказаних договорів оренди, споживачем теплопостачальної енергії є Орендар - Ленінський районний відділ Запорізького міського управління міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області. КП “ВРЕЖО №7” –балансоутримувач будинку, в повноваження якого входить утримувати на балансі відповідне майно, вести бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законом звітність, здійснювати розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів. Єдиним доходом відповідача є оплата населення квартирної плати за тарифом установленим органом місцевого самоврядування. Оплата комунальних послуг орендарів до витрат відповідача не належить.

Вважає, що Концерн «Міські теплові мережі» в особі Філії Концерну «Міські теплові мережі» Ленінського району м. Запоріжжя погодився з пропозицією відповідача розірвати договір № 902 від 01.11.2002р. з 31.10.2007р., тому акти надання послуг не приймались підприємством відповідача.

Просить відмовити в задоволенні позовної заяви по справі № 28/120/08.

Концерн «Міські теплові мережі» в особі Філії Концерну «Міські теплові мережі» Ленінського району м. Запоріжжя, позивач, у своєму відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що станом на 01.06.2008р. договір № 902 на постачання теплової енергії в гарячій воді між Концерном «Міські теплові мережі» та Комунальне підприємство „Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 7" дійсний. Концерн „МТМ" виконав договірні зобов'язання: постачав теплову енергію в гарячій воді на об'єкти, розташовані за адресою: будинок по вул. Чуйкова, 27-А та будинок по вул. Дудикіна, 11, у належні терміни надавав Відповідачу рахунки за фактично спожиту теплову енергію, акти виконаних робіт на постачання теплової енергії та податкові накладні до Договору. Споживач не оформив акт надання послуг і до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, не повернув їх Енергопостачальній організації, чим порушив умови договору.

Просить рішення господарського суду від 14.04.2008р. у справі № 28/120/08 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Апеляційна скарга прийнята до провадження, її розгляд призначений на 03.06.2008р.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1082 від 03.06.2008р. справу призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючого – Коробки Н.Д., суддів: Кагітіна Л.П., Яценко О.М.

За клопотанням представників позивача, судовий процес вівся без застосування засобів технічного забезпечення. За згодою позивача в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В судовому засіданні представники Концерна «Міські теплові мережі» в особі Філії Концерну «Міські теплові мережі» Ленінського району м. Запоріжжя підтримали доводи, викладені в відзиві на апеляційну скаргу.

Комунальне підприємство «Виробниче ремонтно – експлуатаційне житлове об’єднання № 7», відповідач, у судове засідання уповноважених представників не направив, про причини неявки не повідомив. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу Комунального підприємства «Виробниче ремонтно – експлуатаційне житлове об’єднання № 7» такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Правовідносини між позивачем та відповідачем врегульовані договором на постачання теплової енергії в гарячій воді № 902 від 01.11.2002р. (далі - Договір). Договір укладений на орендарів бюджетних установ в житлових будинках по вул. Чуйкова, 27-А та по вул. Дудикіна, 11.

За умовами Договору, Концерн “Міські теплові мережі” в особі КП “Теплові мережі Ленінського району” (Енергопостачальна організація) взяв на себе зобов'язання відпустити теплову енергію у гарячій воді в потрібних обсягах у період з 01.11.2002р. по 31.10.2003р., а КП “ВРЕЖО №7” (Споживач), зобов'язався оплатити надану теплову енергію. Порядок розрахунків зазначений у розділі 6 договору.

Так, пунктом 6.3 Договору визначено, що Енергопостачальна організація після 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає Споживачу рахунок за фактично спожиту теплову енергію, Акт надання послуг і податкову накладну. Споживач зобов’язаний оформити акт послуг і до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, повернути його Енергопостачальній організації.

Відповідно до п. 6.4 Договору, підставою для розрахунків Споживача з Енергопостачальною організацією є Акт надання послуг, підписаний обома сторонами.

Обставини справи свідчать, що Концерн “МТМ” в особі КП “ТМ Ленінського району” свої зобов’язання за договором виконав. Поставив КП “ВРЕЖО №7” теплову енергію в гарячій воді в обсягах, згідно п. 1.3 Договору.

На виконання умов Договору позивачем у період з жовтня 2006р. по січень 2008р. здійснено поставку відповідачу теплової енергії на загальну суму 10.092,29грн., що підтверджується рахунками, а саме: в жовтні 2006р. – на суму 214,33грн., листопаді 2006р. – на суму 653,33грн., грудні 2006р. – на суму 734,16грн., січні 2007р. – на суму 758,89грн., лютому 2007р. – на суму 982,43грн., березні 2007р. – на суму 804,35грн., квітень 2007р. – на суму 450,89грн., травень 2007р. – на суму 393,28грн., червень 2007р. – на суму 215,00грн., липень 2007р. – на суму 364,42грн., серпень 2007р. – на суму 355,63грн., вересень 2007р. – на суму 384грн.13коп., жовтень 2007р. – на суму 532,80грн., листопад 2007р. – на суму 95.095,00грн., грудень 2007р. –на суму 1.044,33грн., січень 2008р. – на суму 1.226,40грн.

Згідно п. 6.2 Договору, розрахунковим періодом за спожиту теплову енергію є календарний місяць.

На вимокання умов п. 6.3 Договору позивач у належні терміни надав відповідачу рахунки за фактично спожиту теплову енергію, акти виконаних робіт на постачання теплової енергії та податкові накладні по Договору.

В порушення умов Договору КП “ВРЕЖО №7” зобов’язання щодо оплати спожитої теплової енергії не виконані. Акти виконаних робіт за період з жовтня 2006р. по січень 2008р., не підписані.

Як правомірно прийшов до висновку господарський суд, правовідносини сторін є господарськими.

В силу приписів статті 175 Господарського кодексу України, майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Згідно зі ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом не допускається (ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 ЦК України).

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 538 Цивільного кодексу України визначено, що виконання свого обов’язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов’язку, є зустрічним виконанням зобов’язання. При зустрічному виконанні зобов’язання сторони повинні виконувати свої обов’язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов’язання або звичаїв ділового обороту. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Права та обов’язки сторін визначені умовами договору від 01.11.2002р. № 902.

Договір, в силу присів ст. 629 ЦК України, є обов’язковим для виконання сторонами.

Враховуючи, що акти надання послуг належним чином не оформлені та позивачу не повернуті, колегія суддів приходить до висновку про невиконання відповідачем своїх зобов’язань за договором.

Відповідно до статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Пунктом 10.1 Договору, сторони узгодили, зокрема, що договір вважається пролонгований на кожний наступний рік, окрім досягнення взаємної згоди Сторін про його розірвання. Усі зміни та доповнення до договору повинні бути оформлені письмово, узгоджені та підписані обома сторонами.

Оскільки письмової згоди на розірвання договору позивачем не надано, це питання підлягало вирішенню іншим шляхом. Відповідне судове рішення з цього приводу, відсутнє. Спірний договір у встановленому законом порядку не розірваний, а тому підлягає виконанню.

Право на захист порушених прав шляхом спонукання відповідача до виконання обов’язків за Договором, передбачено п. 5 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: … 5) примусове виконання обов'язку в натурі;…

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги правомірно задоволені судом першої інстанції.

Порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права не вбачається. Підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Виробниче ремонтно – експлуатаційне житлове об’єднання № 7» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 14.04.2008р. у справі № 28/120/08 залишити без змін.

Головуючий суддя Коробка Н.Д.

судді Коробка Н.Д.

Кагітіна Л.П. Яценко О.М.