КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2008                                                                                           № 42/397 (05-5-42/2976)

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Моторного О.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -                    не з'явились

від відповідача -           ЖигадлоІ.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Донецькоблгаз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.12.2007

у справі № 42/397 (05-5-42/2976)

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства "Донецькоблгаз"

до                                                   Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про                                                  зобов"язання підписати акти приймання-передачі природного газу

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.12.2007 в позові відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргами до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити в задоволенні позову повністю. Відповідач вважає, що рішення прийняте судом першої інстанції без повного з’ясування обставин, що мають суттєве значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення Господарського суду міста Києва від 25.12.2008 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, апеляційний господарський суд, вважає можливим розглянути справу без представника позивача за наявними матеріалами справи.

Апеляційний господарський суд у процесі перегляду справи за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційною скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд прийшов до наступного.

31.01.2006 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 06/06-47 на постачання природного газу.

Відповідно до умов договору, відповідач зобов’язався передати позивачу у 2006 році 543 тис. м3 природного газу для виробничо-технологічних втрат, а останній –прийняти та до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу оплатити одержаний газ на підставі акту приймання-передачі.

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою щоб відповідач виконав вимоги п. 3.4. договору на постачання природного газу № 06/06-47 від 31.01.2006 підписавши акти приймання передачі природного газу за жовтень, листопад, грудень 2006 року.

Як вбачається з матеріалів справи, преамбулою договору № 06/06-47 визначено, що сторони, укладаючи даний договір, керуються рядом нормативних документів в тому числі постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1729 „Про порядок забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом” та іншими нормативними документами, які регламентують поставку та розподіл природного газу.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 244 від 02.03.2006 „Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1729”, що набрала чинності з 01.01.2006 року і яка доповнила постанову Кабінету Міністрів України № 1729, визначено що потреби в природному газі для забезпечення технологічних та інших виробничих потреб Дочірньої компанії „Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, суб’єктів господарювання, що мають ліцензію на провадження господарської діяльності з розподілу природного і нафтового газу задовольняються з ресурсів імпортованого природного газу.

Позивач посилається на те, що ним було отримано від відповідача природний газ за договором № 06/06-47 від 31.01.2006.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов’язків у випадках, встановлених актами цивільного законодавства є безпосередньо акти органів державної влади.

Відповідно до п. 3 окремого доручення Міністерства палива та енергетики України від 17.10.2006 № 01/25-256, з метою безперебійного постачання природного газу з початку опалювального періоду, починаючи з жовтня місяця 2006 року, для негайного забезпечення власних виробничо-технологічних потреб ДК „Укртрансгаз” та об’єктів, які знаходяться на її балансі, а також для забезпечення виробничо-технологічних нормованих витрат та нормативних технологічних втрат відкритих акціонерних товариств з газопостачання та газифікації, які знаходяться в корпоративному управлінні НАК „Нафтогаз України”, забезпечення природним газом вказаних вище суб’єктів господарювання, які знаходяться в корпоративному управлінні НАК „Нафтогаз України” здійснюватиметься шляхом укладання договорів з ЗАТ „УКРГАЗ-ЕНЕРГО”.

Пунктом 7 Положення про Міністерство палива та енергетики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1540, Мінпаливенерго в межах своїх повноважень, на основі та на виконання актів законодавства видає накази, організовує і контролює їх виконання.

Відповідно до ст. 258 ГК України, особливості правового регулювання господарських відносин визначаються залежно від сфери суспільного виробництва, в якій складаються ці відносини, особливостей галузі господарювання, виду господарської діяльності, економічної форми результату господарської діяльності, простору, на якому складаються господарські відносини (внутрішньому чи зовнішньому ринку), особливостей суб’єктів, між якими виникають господарські відносини.

Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином як вбачається з вище зазначено, постачання газу газотранспортними системами України здійснюється в загальному потоці. Підписуючи акти приймання-передачі газу між господарюючими суб’єктами, фіксується перехід права власності до кожного з наступних контрагентів. Відповідно до Закону України „Про нафту і газ” регулювання відносин у нафтогазовій галузі має особливості, пов’язані з об’єктивними умовами функціонування галузі, - постійним і безперервним збалансуванням видобутку, постачання і споживання газу, для забезпечення якого встановлюється єдине диспетчерське (оперативно-технологічне) управління Єдиною газотранспортною системою України, наявністю Єдиної газотранспортної системи України для газопостачання споживачів.

Отже договором № 06/06-47, передбачено, що перехід права власності від продавця до покупця здійснюється на підставі акту приймання-передачі.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару, відповідно до ст. 658 ЦК України.

Таким чином, апеляційний господарський суд прийшов о висновку, що в матеріалах справи відсутні докази постачання відповідачем позивачу газу за договором № 06/06-47 від 31.01.2006.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов’язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

3. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої – п’ятої статті 13 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалі вправи, між сторонами по справі виникли відносини з договору поставки, що врегульовані главою 54 ЦК України.

Покупець за договором поставки, яким є позивач, відповідно до вимог чинного законодавства набуває права вимагати від продавця (постачальника) передачі у свою власність визначеного товару в установлений строк.

Чинним законодавством не передбачено підстав захисту прав та інтересів шляхом зобов’язання сторони за договором поставки до оформлення товарно-супровідних документів, зокрема, актів прийому-передачі.

Обов’язок підписувати акти приймання - передачі не існує як самостійне зобов’язання визначене змістом договору, це обов'язок господарюючих суб’єктів визначений законом, який виникає на підставі факту господарської операції - приймання-передачі товару, виконання робіт.

У разі, якщо позивач вважає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов’язання за спірним договором, він не позбавлений можливості звернутися в установленому порядку за захистом свого права з вимогами про виконання обов’язку в натурі або відшкодування збитків.

Обов’язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. У даному разі це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він просив скасувати рішення суду першої інстанції. На підставі викладеного, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об’єктивно з’ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, тому підстави для задоволення апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства „Донецькоблгаз” та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 25.12.2007 - відсутні.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Донецькоблгаз” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.12.2007 - без змін.

Матеріали справи № 42/397 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді