ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2008 р.

№ 1/116-Б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Панової І.Ю.–головуючого

Заріцької А.О.,

Хандуріна М.І.

розглянувши касаційну скаргу

Володимир-Волинського управління Державного казначейства Головного управління Державного казначейства України у Волинській області

на ухвалу

на постанову

Господарського суду Волинської області від 17.10.2007

Львівського апеляційного господарського суду від 17.12.2007

у справі

№ 1/116-Б господарського суду Волинської області

за заявою

ЗАТ " Приватбанк в особі філії Волинське головне регіональне управління

До

ДП " ДАК " Хліб України" Володимир-Волинський комбінат хлібопродуктів"

про

Визнання банкрутом

за участю представників сторін:

від Головного управління Державного казначейства України у Волинській області –Зюзюкіна Ю.Л.,

від Володимир-Волинського управління Державного казначейства Головного управління Державного казначейства України у Волинській області –Касянюк В.І.

від ДП " Володимир-Волинський комбінат хлібопродуктів" –Романюк Й.Й., Пащук В.І.

розпорядник майна - Василюк І.М.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області від 17.10.2007 у справі № 1/116-Б ( суддя Гончар М.М.) на підставі ст. 15 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визнані грошові вимоги кредиторів та затверджений реєстр вимог кредиторів: - Володимир-Волинського управління Державного казначейства головного управління Державного казначейства України у Волинській області в сумі 212400 грн., - Державного підприємства " Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу" в сумі 187182,29 грн.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2007 року у справі № 116-Б ( Колегія суддів : Михалюк О.В., Новосад Д.Ф., Мельник Г.І.) ухвалу господарського суду Волинської області від 17.10.2007 у справі № 1/116-Б залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Не погоджуючись з судовими актами попередніх інстанцій, Володимир-Волинське управління Державного казначейства Головного управління Державного казначейства України у Волинській області звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, згідно якої просило скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалу господарського суду, повністю задовольнити грошові вимоги Скаржника в сумі заявлених вимог, що становить 428377,98, посилаючись на те, що судами попередніх інстанцій не прийнято до уваги, що акт ревізії не може бути підставою зменшення кредиторської заборгованості перед державою в повній сумі, а лише на 30727,82 грн.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши в касаційному порядку ухвалу господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

30.10.2006 господарським судом Волинської області порушено провадження у справі № 1/116-Б про банкрутство Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії " Хліб України" Володимир - Волинський комбінат хлібопродуктів" за заявою ЗАТ " Приватбанк".

29 листопада 2006 року в газеті " Голос України" № 226 опубліковано оголошення про банкрутство ДП ДАК " Хліб України" " Володимир-Волинський комбінат хлібопродуктів".

В ухвалі господарського суду від 17.10.2007 встановлено, що Володимир –Волинське управління Державного казначейства Головного управління Державного казначейства України звернулось з грошовими вимогами до боржника на суму 459105,80 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції в оскаржуваної ухвалі, ухвалою господарського суду від 20.06.2007 були визнані грошові вимоги кредиторів : ЗАТ " Приватбанк" в особі філії " Волинське головне регіональне управління" в сумі 1198988,56 грн. та ВАТ " Волиньобленерго" в сумі 21458,08 та затверджено реєстр вимог кредиторів.

Оскаржувана ухвала від 17.10.2007 мотивована тим, що представники боржника частково визнали грошові вимоги Володимир-Волинського управління Держказначества в сумі 212,4 т. грн. згідно акту ревізії КРУ від 24.04.2007, яким підтверджений факт списання кредиторської заборгованості в сумі 246,7 тис. грн. В підтвердження підстав вказаної суми боржником подані суду для огляду оригінали акту ревізії фінансово –господарської діяльності Дочірнього підприємства ДАК " Хліб України " Володимир –Волинський комбінат хлібопродуктів" за 2005-2006 роки від 24.04.2007 № 910-14/20 та протоколи врегулювання заборгованості за бюджетними позичками, наданими державним та іншим сільськогосподарським підприємствам усіх форм власності і господарювання між стороною –надавачем позичок № 178 від 25.06.2002 року, № 176 від 24.06.2002 року, № 180 від 24.06.2002, № 175 від 24.06.2002 року , № 190 від 24.06.2002.

Суд першої інстанції в ухвалі від 17.10.2007 посилається на те, що актом ревізії КРУ у Володимир-Волинському районі від 24.04.2007 № 910-14/20 встановлено, що відповідно до інформації Володимир-Волинського управління Державного казначейства ГУДК у Волинській області від 11.04.2007 № 01-23/283 та УДК у Локачинському районі від 17.04.2007 року № 04-11/298 та надісланих копій протоколів врегулювання заборгованості за бюджетними позичками, наданими державним та іншим сільськогосподарським підприємствам усіх форм власності і господарювання між стороною –надавачем позичок та стороною –отримувачем, підписаних сільськогосподарським підприємством управління сільського господарства і продовольства райдержадміністрації,комбінатом хлібопродуктів та управлінням державного казначейства станом на 31 липня 2002 року проведено зменшення кредиторської заборгованості комбінату хлібопродуктів перед державним бюджетом на 246,7 тис. грн. та на відповідну суму зменшено дебіторську заборгованість сільгоспвиробників перед комбінатом.

Господарським судом встановлено, що врегулювання заборгованості за бюджетними позичками проведено відповідно до Закону України від 18.01.2000 року № 2237-ІІІ " Про врегулювання заборгованості за бюджетними позичками, наданими державним та іншим сільськогосподарським підприємствам усіх форм власності і господарювання через обслуговуючи, заготівельні і переробні підприємства та реструктуризацію заборгованості зі сплати податків і зборів ( обов"язкових платежів) переробних підприємств агропромислового комплексу".

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що грошові вимоги Володимир-Волинського управління Державного казначейства підлягають визнанню в сумі 212400 грн.

Постанова Львівського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2007 року у справі № 1/116-Б мотивована тим,що суд першої інстанції підставно дійшов висновку про визнання грошових вимог Володимир-Волинського управління Державного казначейства головного управління Державного казначейства України у Волинській області до боржника частково в сумі 212400 грн., доводи скаржника,зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судові акти попередніх інстанцій прийняті в порушення вимог ст.43 ГПК України при неповному з'ясуванні обставин , що мають значення для справи, виходячи з наступного:

В ухвалі господарського суду від 17.10.2007 взагалі відсутній виклад грошових вимог Володимир-Волинського управління Державного казначейства , а також правовий аналіз змісту , підстав , періоду виникнення та характеру грошових вимог кредитора на суму 459105,80 грн, а також документам, що їх підтверджують у повному обсязі, крім того, не наданий аналіз доводам і запереченням боржника.

Судами попередніх інстанцій в порушення вимог ст. 43 ГПК України не з'ясовані в ухвалі та постанові умови договорів про надання бюджетної позики, які є предметом грошових вимог кредитора, а також не вказано , з яких саме правових підстав, з посиланням на конкретні норми права, господарський суд дійшов висновку про наявність обов'язку боржника по поверненню позики.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В порушення вимог ст. 33, 34, 38,43 ГПК України судами не з'ясовано, чи було прийнято рішення компетентного органа, на підставі якого боржнику було проведено зменшення заборгованості перед державним бюджетом на 246,7 тис. грн. , на яке є посилання в акті ревізії КРУ від 24.04.2007 у Волинській області, судами не з'ясовано, чи набуло вказане рішення законної сили , а також, чи виконано воно фактично.

В ухвалі господарського суду та постанові суду апеляційної інстанції відсутня правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів встановлених у процесі розгляду грошових вимог, а також не вказано, які конкретні правові норми підлягають застосуванню при вирішенні питання про наявність чи відсутність підстав для відповідальності боржника, а також про визнання чи відхилення грошових вимог кредитора.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ,ст. 15 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у попередньому засіданні господарський суд розглядає реєстр вимог кредиторів, вимоги кредиторів, щодо яких були заперечення боржника і які не були включені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

За результатами розгляду господарський суд виносить ухвалу в який зазначається розмір визнаних судом вимог кредиторів,які включаються розпорядником до реєстру вимог кредиторів та призначається дата проведення зборів кредиторів.

Як вбачається з матеріалів справи, господарським судом Волинської області двічі - ухвалою від 20.06.2007 та від 17.10.2007 був затверджений реєстр вимог кредиторів боржника.

Колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на те, що Закон України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачає можливості винесення декількох ухвал за результатами розгляду реєстру вимог кредиторів, чому суд апеляційної інстанції в постанові також не надав оцінки.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Володимир-Волинського управління Державного казначейства Головного управління Державного казначейства України у Волинській області задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Волинської області від 17.10.2007 та Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.12.2007 у справі № 1/116-Б –скасувати .

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Волинської області.

Головуючий           І.Ю. Панова

Судді                                                                                  А.О. Заріцька

М.І. Хандурін