ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2008
Справа № 18/485-07

Дніпропетровський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
судді Науменко І.М. -доповідач

суддів:
Білецької Л.М.,
Лисенко О.М.

при
секретарі судового засідання: Прокопець Т.В.

За
участю представників сторін:

від
позивача СПД ОСОБА_1.:  ОСОБА_2
представник, довіреність №б/н  від
10.10.07;

від відповідача:  Біднина Олександр Іванович представник,
довіреність №07  від 08.01.08;

розглянувши
апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Дніпростальпром”, м.
Дніпропетровськ

на
рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2007 року  у справі № 18/485-07

за
позовом   фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, м.
Харків

до
:   товариства з обмеженою відповідальністю
„Дніпростальпром”, м. Дніпропетровськ

про  стягнення боргу 27160 грн., пені 2384,45 грн.,
індексу інфляції 1414,80 грн., 3% річних 548,96 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 20.12.07р. у справі № 18/485-07 (суддя Петрова
В.І.) позов задоволено.

Приймаючи
оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав
доказів перерахування авансу в повному розмірі.

Не
погодившись з рішенням господарського суду, відповідач звернувся до
Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що
судом було порушено норми матеріального та процесуального права, а саме ГПК
України. Також суд не врахував той факт, що сума договору та об'єм  заявлених робіт має попередній характер,
тобто може змінюватись.

Позивач витребуваний судом відзив на
апеляційну скаргу не надав.

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного господарського суду, дослідивши матеріали справи, вивчивши
апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як
видно з матеріалів справи, 30.10.2006 р. між ТОВ “Дніпростальпром"
(Замовник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Виконавець) був укладений
договір №08С06,  відповідно до якого
позивач в строк з 01.11.2006 р. по 31.12.2006 р. зобов'язався виконати роботи
по розробці  деталеровочних  креслень марки КМД металоконструкцій по
об'єкту ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод ім.Петровського",
а відповідач зобов'язався прийняти виконані роботи та оплатити їх в розмірі, в
строки і в порядку, передбаченому договором.

Відповідно
до розділу 4 договору попередня загальна сума договору складає 200 000 грн.,
кінцева сума договору визначається виходячи із ваги металоконструкцій,
розрахованої по кресленнях КМД. Пунктом 4.4 Договору передбачено, що розрахунок
по договору здійснюється таким чином: 25 % від загальної вартості договору
відповідач сплачує позивачу в 3-денний термін після підписання договору, а
останні кошти за виконані роботи - в 5-тиденни строк після підписання актів
виконаних робіт.

Згідно ч.1 ст.837 ЦК України за   договором
підряду    одна    сторона
(підрядник) зобов'язується
на  свій  ризик виконати певну роботу за завданням
другої сторони (замовника),  а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно
до ч.2 ст.854 ЦК України  підрядник має
право вимагати виплати йому  авансу  лише  у
випадку та в розмірі, встановлених договором.

Колегією
суддів встановлено, що відповідач здійснив авансові платежі в сумі 22 840 грн.,
що підтверджено платіжними дорученнями № 3181 від 03.12.2006 р. та № 1310 від
21.12.2006 р. Решту авансу у сумі 27 160 відповідач не перерахував позивачу у
визначені договором строки.

Згідно
ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання і
одностороння зміна умов договору не допускається; зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і в установлений договором строк.

Судова
колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскільки
відповідач не надав доказів перерахування авансу в повному розмірі, вимоги  позивача щодо стягнення 27160 грн. підлягають
задоволенню.

Судом
першої інстанції правильно відмовлено в задоволенні вимоги позивача щодо
стягнення пені, оскільки відповідно до п.6.5 договору пеня сплачується при
простроченні оплати робіт, або її неприйняття без поважних причин.

Щодо
стягнення інфляційних та річних на підставі ст.625 ЦК України, вимоги позивача
правильно задоволені судом першої інстанції.

За
таких обставин не можуть бути прийняті до уваги, та бути підставою для
скасування рішення суду першої інстанції доводи скаржника, викладені в
апеляційній скарзі.

На підставі вищевикладеного, судова
колегія не знаходить підстав, передбачених ст.. 104 Господарського
процесуального кодексу України для скасування рішення суду першої інстанції та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись
ст.ст.101, 103-105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 20.12.07р. у справі № 18/485-07 -залишити без
змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю
„Дніпростальпром”, м. Дніпропетровськ - без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя
І.М. Науменко

Суддя
Л.М. Білецька

Суддя
О.М. Лисенко

З оригіналом згідно

Помічник судді                                                  К.С. Лукінова