донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

08.04.2008 р.                                                              справа №7/311

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Бережной Р.В. (довіреність № 213/10 від 29.12.07р.),

від відповідача:

Петренко Т.М. (довіреність б/н від 02.01.08р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ

на рішення господарського суду

Донецької області

від

14.02.2008 року

по справі

№7/311

за позовом

Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ

до

Комунального підприємства «Красноармійськтепломережа», м.Красноармійськ Донецької області

про

стягнення боргу за поставлений природний газ в сумі 771 334 грн. 66 коп., пені в сумі 62 192 грн. 71 коп., 3% річних в сумі 22 329 грн. 69 коп., індексу інфляції в сумі 95 363 грн. 96 коп.

ВСТАНОВИВ:

У 2007 році позивач, Дочірня компанія «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ, звернувся з позовною заявою до господарського суду Донецької області до відповідача, Комунального підприємства «Красноармійськтепломережа», м.Красноармійськ Донецької області, про стягнення боргу за поставлений природний газ в сумі 771 334 грн. 66 коп., пені в сумі 62 192 грн. 71 коп., 3% річних в сумі 22 329 грн. 69 коп., індексу інфляції в сумі 95 363 грн. 96 коп.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції, відповідач в порядку вимог статті 22 Господарського процесуального кодексу України, надав клопотання про відстрочення виконання рішення по справі №7/311 на 12 місяців та клопотання про зменшення пені до 1% в зв’язку з виключними обставинами.

Рішенням господарського суду Донецької області від 14.02.08р. позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ були задоволені частково. Судом зменшено розмір інфляційних нарахувань, оскільки позивачем було невірно розраховано суму, виходячи із основного боргу та сум інфляційних нарахувань попередніх періодів. Також судом було зменшено розмір пені до 1% та стягнуто на користь позивача пеню в розмірі 6 219 грн. 27 коп.

Позивач, Дочірня компанія «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ, з прийнятим рішенням не згоден в частині зменшення розміру пені, вважає його незаконним, необґрунтованим, прийнятим з неповним з'ясуванням обставинам справи, що мають значення для справи, також порушенням норм матеріального та процесуального права України. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд скасувати рішення господарського суду Донецької області від 14.02.2008р. по справі № 7/311 в частині зменшення пені та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 62 192 грн. 71 коп. задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, Комунальне підприємство «Красноармійськтепломережа», м.Красноармійськ Донецької області, в судовому засіданні надав заперечення на апеляційну скаргу, якими просив залишити рішення господарського суду Донецької області від 14.02.08р. без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої позиції щодо апеляційної скарги.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з’ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи № 7/311, та наданих представниками сторін пояснень.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до статей 28-29 Закону України «Про судоустрій»та статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 «Про судове рішення», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до пунктів 2,3,4 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно приписів статті 4-2 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду відповідає вищезазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 30.10.2006р. між позивачем, Дочірнєю компанією «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ (далі –Постачальник), та відповідачем, Комунальним підприємством «Красноармійськтепломережа», м.Красноармійськ Донецької області (далі –Покупець), був укладений Договір на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організації № 06/06-538-ТЕ-6 (далі –Договір).

Відповідно до вимог пункту 1.1 Договору, Постачальник зобов’язується передати у власність Покупцю в 2006 році природний газ, а Покупець зобов’язується прийняти та оплатити газ на умовах даного Договору.

Пунктами 3.3, 3.4 Договору сторони встановили, що приймання-передача газу, поставленого Постачальником Покупцеві у відповідному місяці, оформлюється актом приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги спожитого та транспортованого газу. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що оплата за газ та послуги з його транспортування проводиться грошовими коштами у такому порядку: перша оплата в розмірі 34 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу проводиться не пізніше 10 числа поточного місяця; подальші оплати проводяться плановими платежами по 33 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу до 20 та 30 (31) числа поточного місяця. Остаточний розрахунок за фактично спожиті та протранспортовані обсяги газу здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно пункту 7.2 Договору, в разі неоплати або несвоєчасної оплати у строки, зазначені у п. 6.1 даного Договору, Покупець сплачує на користь Постачальника, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Неустойка нараховується Постачальником протягом шести місяців, що передують моменту звернення з позовом (пункт 7.5 Договору).

Договір укладено сторонами в добровільному порядку без заперечень та зауважень, підписано посадовими особами підприємств та скріплено печатками.

Постачальник, Дочірня компанія «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ, свої зобов'язання за Договором виконував належним чином. Згідно Актів приймання-передачі передав Покупцю протягом листопада-грудня 2006 року природний газ в обсязі 7 252,365 тис.куб.м. на загальну суму 4 975 121 грн. 81 коп.

Покупець, Комунальне підприємство «Красноармійськтепломережа», м.Красноармійськ Донецької області, свої зобов'язання за Договором виконав частково, розрахувався за поставлений природний газ в сумі 4 203 787 грн. 50 коп.

Таким чином, у Покупця перед Постачальником утворилась заборгованість за поставлений природний газ в розмірі 771 334 грн. 66 коп., в зв’язку з чим позивач звернувся до господарського суду Донецької області за захистом своїх порушених прав.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, вислухавши пояснення представників сторін, судова колегія дійшла висновку, що:

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України, як акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері і положення Цивільного кодексу України у випадках, коли правовідносини не врегульовані Господарським кодексом України.

Згідно частини 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 статті 129 Конституції України, статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Судовими доказами слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного розгляду справи.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на Договір постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організації № 06/06-538-ТЕ-9 від 30.10.06р.; Акти приймання-передачі від 30.11.06р, 31.12.06р., які підписані обома сторонами.

Згідно норм статті 509 Цивільного кодексу України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання прийнятих на себе зобов'язань згідно до вказівок закону, договору, не допускається.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що остаточний розрахунок за фактично спожиті та протранспортовані обсяги газу здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідачем був частково оплачений отриманий природний газ в розмірі 4 203 787 грн. 15 коп., залишок суми основного боргу в розмірі 771 334 грн. 66 коп. на момент пред'явлення позовних вимог до господарського суду Донецької області сплачений не був.

З огляду на зазначене, Донецький апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції правомірно встановлено факт порушення відповідачем свого договірного зобов’язання та стягнуто з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 771 334 грн. 66 коп.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач звернувся до господарського суду Донецької області з вимогою про стягнення з відповідача інфляційних в розмірі 95 363 грн. 96 коп. та трьох відсотків річних в розмірі 22 329 грн. 69 коп.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що розрахунок трьох відсотків річних від суми основного боргу за період з 11.01.07р. по 14.11.07р. в сумі 22 329 грн. 69 коп. є обґрунтованим, вимоги позивача правомірно задоволені судом першої інстанції в цій частині, оскільки за період прострочки виконання відповідачем його грошового зобов'язання перед позивачем нараховується плата за користування чужими грошовими коштами у вигляді трьох відсотків річних, що є мірою виключної відповідальності в такому випадку.

Але позивачем наданий невірний розрахунок суми, на яку збільшився розмір боргу внаслідок інфляційних процесів в розмірі 95 363 грн. 96 коп.

При розрахунку інфляційних, як збільшення суми основного боргу в зв'язку з девальвацією грошової одиниці України в період прострочки виконання грошового зобов'язання відповідача перед позивачем, позивач помилково враховував при розрахунку наступної суми інфляційних попередню, вже збільшену на інфляційні, суму боргу, яка існувала в період прострочки.

Відповідач надав вірний фактичний розрахунок інфляційних, як суми збільшення основного боргу в зв'язку з девальвацією грошової одиниці України в період прострочки виконання грошового зобов'язання відповідача перед позивачем.

Господарським судом Донецької області правомірно частково задоволено вимоги позивача щодо стягнення інфляційних в розмірі 90 549 грн. 44 коп.

Відповідно до статей 216 –218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій.

Згідно приписам статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»від 22.11.1996р. № 543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. З приписів частини 4 статті 231 Господарського кодексу України вбачається, що порядок розрахунку штрафних санкцій визначається законом або договором.

Згідно частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В даному випадку сторонами в Договорі передбачено, що в разі неоплати або несвоєчасної оплати у строки, зазначені у пункті 6.1 даного Договору, відповідач сплачує на користь позивача, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу. Неустойка нараховується позивачем протягом шести місяців, що передують моменту звернення з позовом (п.п. 7.2, 7.5 Договору).

Сторонами без заперечень та зауважень підписано Договір, на підставі якого позивач на суму заборгованості нарахував пеню в розмірі 62 192 грн. 71 коп. за період з 15.05.07р. по 14.11.07р. (183 дні).

Господарським судом Донецької області правомірно не прийнято до уваги посилання відповідача щодо зменшення розміру нарахованої пені на підставі Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію»від 20.02.2003р. №554-IV, який набрав чинності 1.07.2003р., оскільки згідно умов цього Закону під реструктуризацію підпадає лише заборгованість, яка виникла на дату набрання ним чинності.

Одночасно з цим, в процесі розгляду справи судом першої інстанції відповідачем було заявлено клопотання про зменшення пені до 1% в зв’язку з виключними обставинами.

Відповідно до пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, суд має право зменшити у деяких випадках розмір неустойки (пені, штрафу), яка підлягає стягненню зі сторони, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України та пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, суд має право у випадку, якщо штрафні санкції, що підлягають сплаті, дуже великі у порівнянні зі збитками кредитора, зменшити розмір санкцій.

Так, з приписів названих статей вбачається, що при зменшенні розміру санкцій повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов’язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов’язанні, не лише майнові, а й інші інтереси, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов’язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що господарським судом Донецької області правомірно зменшено розмір пені до 6 219 грн. 27 коп., оскільки існують виключні обставини, а саме: відповідач є комунальним підприємством, який здійснює свою діяльність в інтересах держави та населення, заборгованість перед позивачем виникла не з його вини, а в зв'язку з неплатоспроможністю населення та відсутністю бюджетних коштів на місцевому рівні для оплати отриманого газу, даний випадок є винятковим та таким, що дає право на зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, тому що судом першої інстанції враховані матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан і ступінь вини відповідача у виникненні спору з урахуванням часткового погашення основної суми боргу.

Доводи заявника апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 14.02.2008 року у справі № 7/311 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ на рішення господарського суду Донецької області від 14.02.2008 року у справі № 7/311 залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 14.02.08р. у справі № 7/311 –залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в п’ятиденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд у місячний строк.

Головуючий

Судді:

Надр.5 прим:

1 –у справу;

2 –позивачу;

3 –відповідачу;

4 –ДАГС;

5 –ГС Дон. обл.;

Ширіна Ю.М.