ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2008 Справа № 4/507-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ємленінової З.І. при секретарі Сокуренко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Херсонського обласного об'єднання по будівництву шляхів

"Херсоноблагрошляхбуд" м. Херсон

до сільськогосподарського сервісного кооперативу "Бізнес-центр НОУ-ХАУ"

м. Херсон

про стягнення 1.825грн.60коп.

за участю представників сторін:

від позивача – уповноважена особа Деменко М.І.

від відповідача - директор Кузьмінер Ю.С.

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 1429грн. 84коп. основного боргу, посилаючись на те, що після закінчення терміну договору оренди приміщення № 13 від 01.01.2006 року відповідач залишив приміщення, але розрахунки повністю не здійснив. Крім того, позивачем нараховані 39грн. 32коп. 3% річних, 167грн. 72коп. індексу інфляції та 188грн. 72коп. пені.

Відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що згідно з п. 5.2. та п. 5.3. змін та доповнень № 1 до договору оренди орендна плата за експлуатацію нежилого приміщення складає 10грн.48коп. за один кв.м., а на місяць –912грн.81коп. з урахуванням ПДВ, а комунальні витрати підлягають сплаті окремо за діючими тарифами. Однак, позивачем виставлено рахунки для оплати комунальних витрат, які значно перевищують узгоджені сторонами без будь-якого документального обґрунтування . До того ж, рахунок за лютий 2007 року ним було сплачено наперед, як це і передбачалося умовами договору, а 380 грн.66коп. перераховані відповідачу після надіслання ним рахунку на підтвердження вартості цих послуг.

Справа розглядалася з перервами, які оголошувалися в засіданнях суду 17.01.2008 року та 28.01.2007року. Суд зобов'язав позивача надати обґрунтований розрахунок суми позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін суд –

в с т а н о в и в :

01 січня 2006року між об'єднанням «Херсоноблагрошляхбуд», правонаступником якого в результаті реорганізації є ТОВ «Херсоноблагрошляхбуд» (позивач по справі) та сільськогосподарським сервісним кооперативом "Бізнес-центр НОУ-ХАУ" (відповідач) укладено договір оренди службових приміщень №13. Згідно з зазначеним договором в користування відповідача на умовах оренди позивач передав кабінети № 411,412, 413 на 4 поверсі будинку № 132 А по вул. 40 років Жовтня в м.Херсоні загальною площею 87,2кв.м. Факт передачі зазначених приміщень підтверджується підписаним сторонами актом прийому-передачі від 01.01.2006року.

Відповідно до пункту 4.1 договору його укладено строком до 20.12.2006року. При цьому, пунктом 4.2 договору сторони узгодили, що договір пролонгації не підлягає і обов'язково повинен бути по закінченню строку оренди заново складеним.

Як свідчать матеріали справи, фактично договір оренди від 01 січня 2006року припинив дію 31.12.2006року шляхом повернення відповідачем об'єкту оренди за актом прийому-передачі від 31.12.2006року.

Звертаючись з позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 1429грн.84коп., а також нараховані на цю суму втрати від інфляції, річні проценти та пеню. В наступних засіданнях позивач листами від 15.01.2008року №84, від 24.01.2008року №175 та від 28.01.2008року №138 неодноразово уточнював позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 1048грн.68коп., як збитки на відшкодування комунальних витрат згідно з рахунком №СФ-0000696 від 13.03.2006року за водо - і теплопостачання за лютий 2006року та рахунком №СФ0001221 від 05.01.2007року за спожиту електричну енергію в грудні 2006року. Він пояснив, що під час розгляду справи відповідач сплатив рахунок №СФ-0001227 від 11.01.2007року за телефонні переговори за грудень 2006року в сумі 380 грн.66коп. і предмет спору в цій частині відсутній. В іншій частині позову, крім пені, позовні вимоги залишаються незмінними.

Підставою позовних вимог позивач зазначає ст. 198, 216, 220, 224 ГК України, ст. 509, 526, 625 ЦК України, посилаючись на невиконання відповідачем обов'язків по розрахунках за комунальні послуги.

Таким чином, між сторонами виникли господарські відносини на підставі договору оренди від 01.01.2006року, строк дії якого скінчився 31.12.2006року у зв'язку з чим відповідач звільнив об'єкт оренди та повернув його позивачу за актом прийомки-передачі.

За умовами пунктів 5.2, 5.3 договору оренди відповідач прийняв на себе обов'язки сплачувати орендну плату, до складу якої входять і витрати на утримання будівлі, яка в цілому становить 1165грн.40коп. При цьому, зазначені платежі сплачуються за умовами пункту 5.3 договору в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок позивача наперед за один місяць не пізніше 30 числа кожного місяця.

08 лютого 2006року сторонами внесені зміни та доповнення до договору оренди від 01.01.2006року, які відповідно до пункту 6 вступають в силу з дня їх підписання. Розділ 5 договору оренди було викладено в новій редакції, відповідно до якої орендна плата становить 10грн.48коп. за 1 кв.м, а всього – 912грн.81коп. з урахуванням ПДВ. Комунальні витрати за умовами додаткової угоди відповідач зобов'язаний сплачувати окремо за фактичними витратами орендаря за цінами діючих тарифів, до яких входять: електроенергія, теплова енергія, водопостачання та каналізація. Відповідно до пункту 5.4 додаткової угоди від 08.02.2006року орендна плата та відшкодування комунальних витрат сплачуються відповідачем в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок позивача чи готівкою в касу згідно виставлених рахунків наперед за один місяць, не пізніше 30 числа кожного місяця.

При зверненні з позовом, позивач не надав документального обґрунтування розрахунку суми позову, пославшись на несплату відповідачем комунальних платежів за спірними рахунками. Лише в засідання суду 01.02.2008року, після неодноразових вимог суду, позивачем надано розрахунок комунальних витрат, які він просить стягнути як збитки у зв'язку з порушенням відповідачем господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності.

Зазначеною статтею визначено загальну норму щодо відшкодування збитків внаслідок наявності складу господарського правопорушення: порушення права; завдання збитків та причинний зв'язок між порушенням права та збитками. При наявності таких обставин у особи виникає право на відшкодування завданих збитків.

Притягнення ж до господарсько-правової відповідальності можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад господарського правопорушення, який є підставою господарсько-правової відповідальності. Склад господарського правопорушення, визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні елементи: суб'єкт, об'єкт, об'єктивну та суб'єктивну сторону.

Відсутність хоча б одного із вищеперелічених елементів, що утворюють склад господарського правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Матеріали справи свідчать про те, що умовами договору оренди та додаткової угоди від 08.02.2006року не визначено механізм нарахування комунальних витрат, які підлягають відшкодуванню позивачу, а лише зазначено пунктом 5.3 додаткової угоди, що вони нараховуються окремо за фактичними витратами орендаря за цінами діючих тарифів. Направляючи відповідачу рахунки на оплату комунальних послуг №СФ-0000696 від 13.03.2006року за водо - і теплопостачання за лютий 2006року, рахунок №СФ0001221 від 05.01.2007року за спожиту електричну енергію в грудні 2006року та рахунок №СФ-0001227 від 11.01.2007року за телефонні переговори за грудень 2006року позивач не надавав до них обґрунтованого розрахунку фактичних витрат, тому, як посилався в засіданні суду відповідач, йому незрозуміло було виходячи із чого нараховані спірні платежі.

В засіданні суду позивач надав пояснення, що розрахунки ним здійснювалися, виходячи із вартості комунальних послуг, сплачених на всю будівлю та з вирахуванням вартості одного квадратного метра, пропорційно від площі, яка орендувалася відповідачем. При вивченні розрахунку, який надав позивач, було встановлено, що кількість спожитої електроенергії, теплової енергії та водопостачання він розділив на 1928 кв.м. з зазначенням того, що це площа будівлі, однак правовстановлюючих документів, які б підтверджували площу всієї будівлі, не надав. Відповідач же стверджує, що за даними Херсонського БТІ площа будівлі по вул. 40 років Жовтня №132А значно більша і становить не 1928кв.м., а 3800кв.м.

Крім того, відповідно до п.5.3 додаткової угоди комунальні витрати розраховуються за фактичними витратами орендаря за цінами діючих тарифів. Позивач же нараховує платежі не за тарифами, затвердженими виконавчим комітетом Херсонської міської ради, а за цінами, які значно більші, а саме: електроенергія –1грн.74 коп., теплова енергія 4грн. 31коп. за 1 кв.м., водопостачання 0грн.17коп, каналізація 0грн.16коп. . За його розрахунком всього належить до сплати комунальних послуг за 1 квадратний метр в сумі 7грн.77коп.(з урахуванням ПДВ ).

Згідно з вимогами ст. 4-3, ст. 33 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони, які беруть участь у справі, самостійно обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано доказів, якими б обґрунтовувався механізм нарахування ним вартості комунальних послуг, а той розрахунок, який зазначений вище, не відповідає умовам пункту 5.3 додаткової угоди та затвердженим тарифам в межах міста Херсона, тому він не приймається судом, як належний доказ в розумінні статті 34 ГПК України.

Таким чином, позивачем не обґрунтовано належними доказами, що саме порушенням відповідачем господарського зобов'язання позивачу були спричиненні збитки на суму позову, чим не доведено здійснення відповідачем господарського правопорушення, тому позовні вимоги в частині стягнення 1048грн.68коп, а відповідно і нараховані збитки від інфляції та 3% річних задоволенню не підлягають.

Провадження у справі в частині стягнення 380грн.66коп. витрат за телефонні переговори підлягає припиненню у зв'язку з тим, що відповідач сплатив зазначену суму після надання розрахунку вартості послуг, про що свідчить платіжне доручення № 1 від 16.01.2008року.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України відносяться на позивача.

В засіданні за згодою представників сторін оголошувалася вступна та резолютивна частина рішення.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 77, п. 1-1 частини 1 ст. 80, ст. 82-85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. Припинити провадження у справі в частині стягнення 380грн.66коп. основного боргу.

2. В решті суми позову відмовити.

Суддя З.І. Ємленінова

Рішення оформлено відповідно до

ст.84 ГПК України 05.02.2008року.