ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

28.05.08 Справа №20/29/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Мірошниченко М.В. судді Мірошниченко М.В. , Кричмаржевський В.А. , Мойсеєнко Т. В.

при секретарі Пересаді О.В.

за участю представників:

позивача: Ларін О.В., довіреність № 19/1-1-1173/Мх від 28.05.2008р.;

відповідача: Гайдук Ю.І., довіреність № 040176 від 28.12.2007р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Управління державної служби охорони при УМВС

України в Запорізькій області, м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області від 14.03.2008р.

у справі № 20/29/08

за позовом Управління державної служби охорони при УМВС

України в Запорізькій області, м. Запоріжжя

до відповідача Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» в

особі Центру електрозв’язку № 1 (м. Бердянськ)

Запорізької філії ВАТ «Укртелеком»,

м. Бердянськ Запорізької області

про зобов’язання належним чином виконувати умови

договору

ВСТАНОВИВ:

Управлінням державної служби охорони при УМВС України в Запорізькій області, м. Запоріжжя було подано позов до Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Центру електрозв’язку № 1 (м. Бердянськ) Запорізької філії ВАТ «Укртелеком», м. Бердянськ Запорізької області про зобов’язання здійснити певні дії, а саме: надати дозвіл для встановлення у приміщеннях АТС ЦЕЗ № 1 ЗФ ВАТ «Укртелеком» ретрансляторів «Селена-Р» системи передачі тривожних сповіщень «Селена» та підключення їх до мережі електроживлення (відповідно до уточнених позовних вимог).

Розглянувши справу по суті, господарський суд Запорізької області своїм рішенням від 14.03.2008р. у справі № 20/29/08 (суддя Гандюкова Л.П.) в позові відмовив.

Рішення суду ґрунтується на приписах ст.19 Конституції України, ст.ст. 6, 13, 14, 15, 16, 509, 525, 526, 626, 627, 652 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 179, 180, 181, 184, 188, 284 ГК України, пунктах 8, 18 «Інструкції про порядок взаємодії підрозділів Державної служби охорони при МВС України з операторами телекомунікацій в організації централізованої охорони об'єктів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Державного комітету зв'язку та інформатизації України від 12.07.2004р. № 794/151 і мотивоване тим, що між сторонами не укладався договір про встановлення, спільне використання ліній зв’язку та організацію обслуговування апаратури СТС на місцевих телекомунікаційних мережах, згідно з п.18 вищевказаної Інструкції. Сторонами не вносилися зміни до договору щодо встановлення певного виду обладнання орендаря. Суд дійшов до висновку, що позивачем не надано належних доказів в обґрунтування своїх вимог, а саме: порушення його прав відповідачем та підстав щодо зобов’язання його вчинити певні дії – надати дозвіл.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі Управління державної служби охорони при УМВС України в Запорізькій області, позивач у справі, вказує на те, що при прийнятті рішення судом не в повному обсязі з’ясовані всі обставини справи, що призвело до невірного застосування норм матеріального права. Доводи скарги зводяться до того, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що ретранслятори «Селена-Р» повинні встановлюватися після внесення змін до договору оренди № 504 від 01.01.2007р., а не навпаки.

ВАТ «Укртелеком» в особі ЦЕЗ №1 (м. Бердянськ) Запорізької філії ВАТ «Укртелеком», відповідач у справі, у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти викладених в ній доводах. Зазначає зокрема, що за договором № 504 від 01.01.2007р. сторонами не досягнута згода щодо істотних умов, у зв’язку з чим такий договір є неукладеним. Позивач користується орендованими приміщеннями на підставі договору оренди № 365 від 25.05.2006р., який є чинним, та за яким позивачу виставлялись рахунки на оплату за оренду, і вказані рахунки сплачувались позивачем. Відповідач не забороняє позивачу доступ до обладнання, зазначеного в договорі № 365 від 25.05.2006р. Відповідач просить рішення господарського суду Запорізької області від 14.03.2008р. у справі № 20/29/08 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

В судовому засіданні представники сторін підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Розпорядженням першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1033 від 28.05.2008р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Кричмаржевського В.А., Мойсеєнко Т.В.

В судовому засіданні 28.05.2008р. за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду апеляційної інстанції.

За клопотанням учасників судового процесу розгляд справи вівся без застосування засобів технічного забезпечення фіксації судового процесу.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як випливає з матеріалів справи, 25.05.2006р. між ВАТ «Укртелеком» в особі Запорізької філії ВАТ «Укртелеком» (орендодавець) і Управлінням державної служби охорони при УМВС України в Запорізькій області (орендар) був укладений договір оренди майна товариства № 365, згідно з п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар бере у строкове платне користування частини спеціалізованих технологічних приміщень та технологічних приміщень, розташовані в Запорізькій області.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2006р. (п.12.1 договору).

За актами приймання-передачі, що є додатками до договору № 365, позивачу були передані певні приміщення.

З матеріалів справи також вбачається наявність договору оренди майна товариства № 504 від 01.01.2007р., згідно з п.1.1 якого ВАТ «Укртелеком» в особі ЦЕЗ №1 (м. Бердянськ) Запорізької філії ВАТ «Укртелеком» (орендодавець) передає, а Управління державної служби охорони при УМВС України в Запорізькій області (орендар) бере у строкове платне користування частини спеціалізованих технологічних приміщень та технологічних приміщень, розташовані в Запорізькій області, всього 6 приміщень.

Пунктом 12.1 договору № 504 передбачено, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 01.11.2009р.

Пунктом 1.7 додатку № 2 до договору № 504 (перелік додаткових прав та обов’язків орендаря і орендодавця при встановленні в орендованих приміщеннях технологічного обладнання електрозв’язку) передбачено, що орендар має право доступу до орендованого майна для забезпечення експлуатації обладнання в порядку, встановленому для об’єкта оренди. Аналогічне положення закріплено в пункті 5.2.4 договору.

До договору № 504 сторонами складені та підписані акти приймання-передачі майна від 01.01.2007р. (додатки №№ 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він неодноразово звертався до відповідача щодо надання дозволу на заміну застарілого обладнання в орендованих приміщеннях за договором № 504 від 01.01.2007р. та встановлення ретрансляторів «Селена-Р» в приміщеннях кросу АТС ЦЕЗ № 1 (м. Бердянська), проте відповідач без поважних на те причин не надає дозвіл для встановлення в приміщеннях АТС ретрансляторів «Селена-Р» системи передачі тривожних сповіщень «Селена» та підключення їх до мережі електроживлення (заміни застарілого обладнання ПЦС «Нева» на нове СПТС «Селена»). На думку позивача, такі дії відповідача свідчать про невиконання останнім договору оренди № 504 від 01.01.2007р. та «Інструкції про порядок взаємодії підрозділів Державної служби охорони при МВС України з операторами телекомунікацій в організації централізованої охорони об'єктів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Державного комітету зв'язку та інформатизації України від 12.07.2004р. № 794/151. У зв’язку з цим, в позові (з урахуванням зроблених уточнень) ставиться вимога про зобов’язання відповідача здійснити певні дії, а саме: надати дозвіл позивачу для встановлення у приміщеннях АТС ЦЕЗ № 1 ЗФ ВАТ «Укртелеком» ретрансляторів «Селена-Р» системи передачі тривожних сповіщень «Селена» та підключення їх до мережі електроживлення. Позовні вимоги ґрунтуються на приписах ст.ст. 174, 193, 202 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України.

Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини сторін ґрунтуються на договорі оренди майна товариства № 365 від 25.05.2006р. і договорі оренди майна товариства № 504 від 01.01.2007р. В підставу позову покладений договір № 504 від 01.01.2007р.

За змістом ст.759 ЦК України та ст.283 ГК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналіз фактичних обставин справи свідчить про те, що договір оренди № 504 від 01.01.2007р., яким позивач обґрунтовує свої вимоги, є неукладеним. До такого висновку колегія суддів приходить внаслідок наступного.

В силу ст.180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Загальний порядок укладення господарських договорів встановлений ст.181 ГК України, якою зазначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що проект договору оренди № 504 від 01.01.2007р. був запропонований відповідачем. Проект вказаного договору у двох примірниках був направлений позивачу. З боку позивача проект договору підписаний з протоколом розбіжностей, в якому запропоновано пункти 3.5, 5.1.2 договору, пункт 1.5 додатку № 2 викласти в іншій редакції, а також виключити пункти 2 у додатках №№ 4.1 – 4.6 з договору. Відповідач отримав підписаний з боку позивача проект договору №504, при цьому відповідач заперечив отримання вищевказаного протоколу розбіжностей від позивача. Позивачем не надано доказів направлення або вручення відповідачу протоколу розбіжностей.

Протокол розбіжностей залишився не підписаним з боку відповідача. За станом на час розгляду справи в суді сторонами також не було підписано в двосторонньому порядку протоколу врегулювання розбіжностей до договору № 504, в порядку передбаченому ч.5 ст.181 ГК України.

Таким чином, слід вважати, що на час розгляду справи № 20/29/08 сторонами не досягнута згода з усіх істотних умов договору оренди № 504 від 01.01.2007р., у зв’язку з чим такий договір вважається неукладеним, тобто таким, що не відбувся, і не породжує для сторін взаємних прав та обов’язків.

Посилання суду першої інстанції на те, що договір № 504 від 01.01.2007р. є укладеним, оскільки сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов (визначені приміщення, які передаються в оренду), зроблений без урахування того, які саме умови визначені законом як істотні. Зокрема, істотними умовами договору є не лише умови про предмет, ціну та строк дії договору (ч.3 ст.180 ГК України), а й умови щодо яких на вимогу хоча б однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Вказаний висновок випливає з аналізу приписів ч.2 ст.180 ГК України, ч.1 ст.638 ЦК України. Згідно до протоколу розбіжностей, сторонами не досягнута згода по пунктах 3.5, 5.1.2 договору, пункту 1.5 додатку №2, пункту 2 у додатках №№ 4.1 – 4.6 до договору, в той час, коли на вимогу позивача щодо цих умов повинна бути досягнута згода, а отже, зазначені умови також вважаються істотними.

Щодо висновку суду першої інстанції в якості доказу укладення договору № 504 на те, що приміщення, визначені умовами цього договору, були передані в оренду згідно підписаних актів приймання-передачі майна, то слід зазначити, що відповідні наслідки виконання неукладеного договору врегульовані ч.8 ст.181 ГК України, згідно до якої якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо виконання неукладеного договору, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Також, колегія суддів зауважує, що пропозиції позивача, викладені в протоколі розбіжностей, не можуть вважатися прийнятими відповідачем в порядку, передбаченому ч.7 ст.181 ГК України, оскільки судом не встановлено наявності обставин, зазначених в цій нормі закону. До того ж, як зазначалось вище, позивачем не доведено надання відповідачу протоколу розбіжностей до договору в порядку та в строки, передбачені ст.181 ГК України.

Разом з тим, висновок суду першої інстанції про укладеність договору № 504 від 01.01.2007р. не впливає на результат вирішення спору.

Згідно до пояснень представників сторін в судовому засіданні, на даний час між позивачем і відповідачем вирішується питання про врегулювання розбіжностей до договору № 504.

Таким чином, оскільки договір № 504 від 01.01.2007р., як на час звернення позивача із позовом до суду, так і на час розгляду справи в суді, не був укладений сторонами у встановленому законом порядку, позовна вимога позивача про спонукання відповідача до виконання певних дій за цим договором, є безпідставною. Договір оренди № 504 від 01.01.2007р. на час розгляду справи в суді не встановлює для сторін взаємних прав та обов’язків, у т.ч. обов’язку відповідача здійснити дії за цим договором.

Фактично, правовідносини сторін врегульовані договором оренди майна товариства № 365 від 25.05.2006р., який у відповідності зі ст.764 ЦК України вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений цим договором, оскільки позивач продовжував користуватися майном після закінчення строку цього договору, а від відповідача були відсутні заперечення щодо подальшого користування орендарем відповідним майном. Представники сторін в судовому засіданні також підтвердили, що строк дії договору № 365 від 25.05.2006р. був поновлений його сторонами.

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що в період з лютого 2007р по січень 2008р. відповідачу виставлялись позивачу рахунки на здійснення орендних платежів. Підставою для оплати в зазначених рахунках значиться договір № 365 від 25.05.2006р. Відповідачем здійснювалась оплата по вказаним рахункам, на підтвердження чого суду надані виписки з банківських рахунків.

Таким чином, правовідносини сторін врегульовані договором оренди майна товариства № 365 від 25.05.2006р., а не договором оренди №504 від 01.01.2007р. Проте, колегія суддів зауважує, що договір оренди № 365 від 25.05.2006р. не покладений позивачем в підставу позову; позовні вимоги вказаним договором не обґрунтовуються, оскільки позовні вимоги ґрунтуються лише на договорі № 504 від 01.01.2007р.

До спірних правовідносин також підлягають застосуванню положення «Інструкції про порядок взаємодії підрозділів Державної служби охорони при МВС України з операторами телекомунікацій в організації централізованої охорони об'єктів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Державного комітету зв'язку та інформатизації України від 12.07.2004р. № 794/151, яка визначає порядок взаємодії підрозділів Державної служби охорони при МВС України з операторами телекомунікацій під час використання споруд місцевих телефонних мереж для організації централізованої охорони об'єктів усіх форм власності, у тому числі квартир громадян. Вона є обов'язковою для виконання підрозділами Державної служби охорони при МВС України і підприємствами (операторами телекомунікацій), які здійснюють господарську діяльність для забезпечення функціонування засобів, споруд та мереж телекомунікацій з метою надання телекомунікаційних послуг

Пунктом 8 названої Інструкції передбачено, що усі роботи, пов'язані з монтажем апаратури СТС на АТС, виконують підрозділи ДСО або спеціалізовані монтажні організації з дозволу підприємства і під контролем його працівників.

Згідно з п.18 цієї Інструкції, взаємодія між ДСО та підприємством здійснюється на підставі договору про встановлення, спільне використання ліній зв'язку та організацію обслуговування апаратури СТС на місцевих телекомунікаційних мережах.

З матеріалів справи вбачається, і згідно до пояснень представників сторін, передбачений пунктом 18 Інструкції № 794/151 договір між сторонами не укладався.

Слід зазначити, що в пунктах 1.1 додатку № 2 договору № 365 від 25.05.2006р. і договору № 504 від 01.01.2007р. передбачено, що тип і склад обладнання, яке встановлюється вперше, повинні бути узгоджені з орендодавцем шляхом двостороннього підписання відповідного акта. При розміщенні обладнання згідно з проектною документацію, яка попередньо погоджувалася з орендодавцем, акт не складається.

Пунктом 1.9 додатку № 2 до вищевказаних договорів передбачено, що орендар має право за письмовим погодженням з орендодавцем встановлювати та підключати додаткове обладнання, а також змінювати склад обладнання та схеми його включення з внесенням відповідних змін в договір оренди, а у разі необхідності в проектну та іншу документацію.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами не узгоджувалося питання щодо типу і обладнання (ретранслятори «Селена-Р») шляхом двостороннього підписання відповідного акта, відносно встановлення якого позивач висуває позовні вимоги. Не вносилось сторонами і будь-яких змін до договору стосовно питання про встановлення ретрансляторів «Селена-Р», а вимога про внесення змін до договору не є предметом спору у даній справі.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими і спростовуються вищевикладеним.

Фактичні обставини справи досліджені судом першої інстанції на підставі наданих в судове засідання сторонами доказів. Порушення або неправильного застосування норм матеріального і процесуального права не вбачається, підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління державної служби охорони при УМВС України в Запорізькій області, м. Запоріжжя залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 14.03.2008р. у справі № 20/29/08 – без змін.

Головуючий суддя Мірошниченко М.В.

судді Мірошниченко М.В.

Кричмаржевський В.А. Мойсеєнко Т. В.