ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

№ 17/320

28.01.08

За позовом Підприємства Федерації профспілок України «Проектно-вишукувальний інститут «Укркурортпроект»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Франкінвест»

Товариства з обмеженою відповідальністю «Австрія-Капітал»

Про визнання договору недійсним

Суддя Кролевець О.А.

Представники :

Від позивача: Страхова В.В. (довіреність від 01.04.2006)

Від відповідача: не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Від позивача: не з'явився

Від відповідача-1: Падалюк В.М. (наказ ОС№1 від 16.02.2006)

Від відповідача-2: Ревунов О.В. (наказ №1-ОС від 19.12.2005)

Відповідно до ст.77 ГПК України в судових засіданнях оголошувались перерви: 06.11.2007 до 26.11.2007, до 06.12.2007, 23.01.2008 до 28.01.2008.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу об’єкта незавершеного будівництва –друкарні, що знаходиться у м. Києві по вул. Нижньоюрківська,19/25, укладеного 31.05.2005 між відповідачами по справі.

Позовні вимоги мотивовані наступним. Між позивачем та відповідачем-1 був укладений договір купівлі-продажу від 17.10.2002, за яким позивач продав відповідачеві-1 об’єкт незавершеного будівництва –друкарню, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська,19/25. Однак відповідач-1 вартість об’єкту не сплатив, і акт приймання-передачі об’єкту не підписувався, а тому відповідач-1 не набув права власності на об’єкт нерухомості. За таких обставин, при укладенні спірного договору купівлі-продажу від 31.05.2005, відповідач-1 (продавець) не був власником об’єкту продажу, а тому зазначений договір підлягає визнанню недійсним як такий, що суперечить вимогам діючого законодавства та порушує права та інтереси позивача у справі.

Відповідач-1 позовні вимоги не визнає повністю виходячи з наступного. Відповідно до умов договору від 17.10.2002 право власності переходить до покупця з моменту підписання договору та його нотаріального посвідчення (п.18 Договору). Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 21.09.2004 по справі №22/590-35/165 встановлено, що ТОВ «Франкінвест»є добросовісним набувачем майна –друкарні. За таких обставин, відповідач-1 вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач-2 проти заявлених позовних вимог також заперечує та просить суд в їх задоволенні відмовити повністю з тих підстав, що наявні в матеріалах справи докази спростовують обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача.

Заявлене позивачем клопотання про залучення до участі у справі Федерації профспілок України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, судом відхилено, оскільки доказів того, що рішення зі спору може вплинути на права або обов’язки цієї особи щодо однієї з сторін суду не надано.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Франкінвест»(далі –відповідач-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Австрія-Текстиль», правонаступником якого згідно зі Статутом ТОВ «Австрія-Капітал» є відповідач-2 по справі, був укладений договір купівлі-продажу об’єкту незавершеного будівництва –друкарні, загальною площею 5373 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківьска,19/25 (далі –об’єкт продажу), який розташований на земельній ділянці площею 0,4590 кв.м.

Відповідно до п.1.2 Договору від 31.08.2005 об'єкт продажу належить відповідачу-1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зінов’євим С.В. 17.10.2002 за реєстровим №3408 (далі –Договір від 17.10.2002).

Укладений між відповідачами договір від 31.08.2005 був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М. 31.08.2005 (реєстр.№4704) та зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 31.08.2005 (реєстр. №805885).

Продаж об'єкту вчинено відповідачами за 10289293,00 грн.

Право власності на об'єкт продажу відповідно до п.5.1 Договору від 31.08.2005 переходить до відповідача-2 з моменту повного розрахунку за придбаний об'єкт продажу, що підтверджується Актом прийому-передачі об’єкту продажу.

Також судом встановлено, що 30.09.2005 та 17.10.2005 відповідачами були підписані договори про внесення змін та доповнень до договору від 31.08.2005, зокрема, в частині ціни договору та порядку її сплати.

Передачу об’єкту незавершеного будівництвом - друкарню відповідачу-2 було оформлено Актом прийому-передачі майна від 03.11.2005 до Договору купівлі-продажу від 31.08.2005.

За придбаний об'єкт продажу відповідач-2 сплатив на користь відповідача-1 9000000,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку від 31.10.2005

При укладанні спірного Договору від 31.08.2005 (п.6.1 Договору) відповідач-1 стверджував про відсутність будь-яких претензій і прав з боку третіх осіб, як в Україні так і за її межами на об'єкт продажу. На момент підписання цього договору об'єкт продажу не відчужено, не знаходиться під заставою та/чи в оренді третьої особи, суперечки, у тому числі судової, щодо об’єкту продажу немає, під забороною відчуження, обтяженням, арештом та в податковій заставі, об'єкт продажу не перебуває. На день укладення договору від 31.08.2005 не існує подій, що створюють загрозу належному виконанню умов цього договору (судові справи, майнові вимоги третіх осіб, тощо).

Однак, Підприємство Федерації профспілок України «Проектно-вишукувальний інститут «Укркурортпроект»(далі –позивач) звернувся до суду з позовом про визнання Договору купівлі-продажу від 31.08.2005 недійсним, посилаючись на те, що відповідач-1 не набув права власності на спірний об'єкт і тому не мав права на відчуження такого об’єкту відповідачеві-2.

Такі твердження позивача є недоведеними, а позовні вимоги про визнання договору від 31.08.2005 недійсним є такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач-1 набув право власності на підставі договору купівлі-продажу нежилого будинку незавершеного будівництвом від 17.10.2002, відповідно до умов якого позивач продав, а відповідач-1 придбав за ціною 2398500 грн. об’єкт незавершеного будівництва –друкарню загальною площею 5373 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська,19/25 на земельній ділянці площею 0,44 га.

Твердження позивача про те, що відповідач-1 не набув права власності на спірний об'єкт нерухомості не приймаються судом до уваги до виходячи з наступного.

Відповідно до ст.128 Цивільного кодексу Української РСР, який був чинним на момент укладення договору від 17.10.2002, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з п.18 договору від 17.10.2002 право власності на об'єкт продажу виникає у відповідача-1 з моменту підписання договору та його нотаріального посвідчення.

Судом встановлено, що договір від 17.10.2002 був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зінов'євим С.В. 17.10.2002 за реєстр.№3408.

Таким чином, посилання позивача на ту обставину, що відповідач-1 не набув права власності на об'єкт продажу, оскільки акт приймання-передачі між позивачем та відповідачем-1 не складався, є безпідставними

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Підприємства Федерації профспілок України «Проектно-вишукувальний інститут «Укркурортпроект»суд виходив також з наступного.

У відповідності до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно зі ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.658 Цивільного кодексу України право продажу товару належить власникові товару.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 21.09.2004 у справі № 22/590-35/165 за позовом Виконавчої дирекції фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Федерації професійних спілок України, Підприємства Федерації професійних спілок України «Проектно-вишукувальний інститут «Укркурортпроект» та ТОВ «Франкінвест» про визнання недійсним договору від 17.10.2002, встановлено, що ТОВ «Франкінвест»є добросовісним набувачем спірного об’єкту продажу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2007 у справі №21/487-12/302 за позовом ТОВ «Франкінвест»до ТОВ «Австрія-Капітал» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 31.08.2005 та зустрічним позовом ТОВ «Австрія-Капітал» про визнання права власності, встановлено, що внаслідок укладення між ТОВ «Франкінвест»та ТОВ «Австрія-Капітал»договору купівлі-продажу від 31.08.2005 останній набув право власності на об'єкт незавершеного будівництва –друкарню загальною площею 5373 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська,19/25, який розташований на земельній ділянці площею 0,4590 га. Вказаним судовим рішенням за відповідачем-2 визнано право власності на зазначений об'єкт нерухомості.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що на момент укладення договору купівлі-продажу від 31.08.2005 ТОВ «Франкінвест»як власник нерухомого майна мало належні та достатні правові підстави для розпорядження своїм майном на власний розсуд, а також мало необхідний обсяг цивільної дієздатності для укладення такого договору.

За таких обставин, посилання позивача на порушення його прав та охоронюваних законом інтересів через укладення між відповідачами спірного договору, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Приймаючи до уваги вищевикладене, позовні вимоги Підприємства Федерації професійних спілок України «Проектно-вишукувальний інститут «Укркурортпроект» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 31.08.2005, укладеного між ТОВ «Франкінвест»та ТОВ «Австрія-Текстиль», не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя                                                                                          О.А.Кролевець