ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2008 Справа № 20/264-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Чохи Л.В. (доповідача)

суддів: Сизько І.А., Тищик І.В.,

при секретарі судового засідання: Врони С.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Потуремець Т.І., довіреність №157/974 від 29.12.07, юрисконсульт;

від позивача: Додон Л.Г., довіреність №157/713 від 19.03.08, представник;

від відповідача: Ромашенко Л.О., довіреність №14 від 25.01.08, представник;

від відповідача: Карагодіна С.М., довіреність №312 від 08.08.07, представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “ЮМ Плюс”, м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2007 р. у справі №20/264-07;

за позовом державного підприємства “Виробниче об”єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова”, м. Дніпропетровськ

до відкритого акціонерного товариства “ЮМ Плюс”, м. Дніпропетровськ

про стягнення 171 475, 99 грн.

ВСТАНОВИВ:

28.09.2007р. державне підприємство “Виробниче об”єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова” звернулося в господарський суд Дніпропетровської області до відкритого акціонерного товариства “ЮМ Плюс” з позовом про стягнення заборгованості у сумі 171 475, 99 грн, у тому числі: основний борг у сумі 132 099, 48 грн, пеню у сумі 24 042, 11 грн, інфляційні збитки у сумі 12 153, 15 грн, 3% річних у сумі 3 181, 25 грн. Позов заявлено на підставі статей 530, 536, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, частин 1, 2 статті 193, статті 231 Господарського кодексу України. (а. с. 2 –5)

14.11.2007р. позивач доповнив позовні вимоги правовими підставами, передбаченими частиною 6 статті 882, статті 891 Цивільного кодексу України. (а. с. 21 –22)

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2007р. позов задоволено частково: стягнуто з відкритого акціонерного товариства “ЮМ Плюс” на користь державного підприємства “Виробничого об”єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова” збитки у сумі 132 099,48 грн, пеню у сумі 11 197, 69 грн. і судові витрати, в решті позову відмовлено. (а. с. 54 –55)

26.12.2007р. Дніпропетровським апеляційним господарським судом за апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства “ЮМ Плюс” порушено провадження з перегляду в апеляційному порядку рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2007р. (а. с. 59)

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2007р. та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивується слідуючими доводами:

·          згідно п. 4 ст. 653 Цивільного кодексу України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконано ними за зобов”язанням до моменту зміни або розірвання договору;

·          рішення суду суперечить положенням ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України, у якій зазначено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Тобто, на думку скаржника, стягнення збитків можливе тільки після відмови або розірвання договору підряду.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

10.02.2006р. між державним підприємством “Виробниче об”єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова” (замовник) та відкритим акціонерним товариством “ЮМ Плюс” (підрядник) був укладений підрядний контракт №37-06 на розробку робочого проекту. Згідно пункту 1.1 контракту замовник доручив, а виконавець прийняв на себе виконання розробки першої черги робочого проекту “Реконструкція з дообладнанням і відновленням корпусу №80 державного підприємства “Виробниче об”єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова”. Додатком № 2 до контракту встановлений строк виконання робіт –90 календарних днів. Термін дії контракту припиняється 31.12.2006р.

Додатковою угодою №1 від 28.12.2006р. строк дії вказаного контракту продовжений до 31.03.2008р.

За змістом пунктів 4.1, 4.2 контракту сторони домовились, що за розроблену проектну документацію замовник перераховує виконавцеві 440 331, 60 грн, із них 30 % як аванс протягом п”яти банківських днів після підписання контракту.

В виконання умов договору позивач платіжним дорученням №4522 від 25.07.2006р. перерахував відповідачу аванс у сумі 132 088, 48 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов”язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов”язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідач свої зобов”язання за договором виконав не в повному обсязі і з зауваженнями позивача, що підтверджується рішенням і протоколом технічної ради за червень і серпень 2007р. (а. с. 109 –113)

02.08.2007р. позивач звернувся до відповідача з претензією, в якій вимагав повернення суми передоплати пені, в зв”язку з невиконанням робіт у встановлений строк, а 28.09.2007р. заявив позов до суду на підставі ч. 6 ст. 882, ст. 891 Цивільного кодексу України, якими зобов”язано заявника у разі виявлення недоліків у проектно –кошторисній документації безоплатно переробити проектно –кошторисну документацію або здійснити необхідні додаткові пошукові роботи, а також відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено договором або законом.

Господарський суд погодився з доводами позивача і задовольнив позов.

Судова колегія доводи позивача та висновки суду щодо наявності збитків вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Частина 1 ст. 622 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який порушив зобов”язання не звільняється від обов”язку виконати зобов”язання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом.

В підрядному контракті №37-06 від 10.02.2006р. не передбачено умов, які б звільняли відповідача від виконання зобов”язання в натурі.

Пункт 5.4 контракту передбачає припинення робіт з вимоги замовника, але виконані роботи при цьому підлягають оплаті. (а. с. 11)

В позовній заяві позивач не вимагає розірвання контракту. В листах, протоколі і рішенні технічної ради позивач пропонував відповідачу закінчити роботи, передбачені договором. Більш того, 28.02.2008р. сторони заключили додаткову угоду №2 до підрядного контракту №37-06 від 10.02.2006р, направлену на виконання умов вказаного контракту. (а. с. 199 )

За ч. 4 ст. 653 Цивільного кодексу України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконано ними за зобов”язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Господарським судом в оскарженому рішенні стягнуто на користь позивача сплачений ним аванс у розмірі 132 099, 48 грн, як його збитки.

Поняття збитків визначено ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України і ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України.

В силу ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодування особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

·          вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

·          додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб”єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов”язання другою стороною;

·          неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов”язання другою стороною;

·          матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Судова колегія вважає, що на стадії виконання договірних зобов”язань сторонами сплачений позивачем аванс не є його збитками в розумінні діючого законодавства.

За таких обставин слід прийти до висновку, що вимоги позивача про стягнення збитків у сумі 132 099, 48 грн. не підлягають задоволенню, в цій частині рішення підлягає скасуванню.

Пеня у розмірі 11 197, 69 грн. за невиконання у строк передбачених контрактом зобов”язань стягнута судом на підставі пункту 6.2 контракту та вимог ст. 232 Господарського процесуального кодексу України, в цій частині рішення слід залишити в силі.

Крім того, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача слід стягнути судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “ЮМ Плюс” частково задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2007р. в частині стягнення збитків у сумі 132 099, 48 грн. скасувати. В цій частині позову відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства “ЮМ Плюс” на користь державного підприємства “Виробничого об”єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова” витрати на сплату державного мита у сумі 111, 97 грн, витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу –9, 22 грн.

Стягнути з державного підприємства “Виробничого об”єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова” на користь відкритого акціонерного товариства “ЮМ Плюс” витрати на сплату державного мита за розгляд апеляційної скарги у сумі 660, 51 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого господарського суду України.

Головуючий                                                              Л.В. Чоха

Судді: І.А. Сизько                                                                                 І.В. Тищик