ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.04.08 р.                     Справа № 29/27

Господарський суд Донецької області, у складі судді Гаврищук Т.Г.при секретарі судового засідання Бєліковій Н.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Державного підприємства “Маріупольський морський торгівельний порт”

м. Маріуполь

до відповідача: Приватного підприємства “ФАМ Балкерс” м. Маріуполь

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державної податкової інспекції у м. Маріуполі

про стягнення 6860,35 дол. США

за участю представників сторін:

від позивача – Ямпілець Ю.Г. – довір.

від відповідача – не з’явився

від третьої особи – не з’явився

Суть спору:

Позивач, Державне підприємство “Маріупольський морський торгівельний порт”, звернувся до господарського суду з позовом до Приватного підприємства “ФАМ Балкерс” про стягнення заборгованості в розмірі 6860,35 доларів США.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на п.п. 3.1.1 п.3.1 ст.3, п.п. ”а” п. 6.5 ст. 6 Закону України “Про податок на додану вартість” та неналежне виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором № 25-6/151 від 30.12.2004 р. в частині оплати наданих послуг.

Відповідач надав відзив, у якому проти позову заперечує і вважає, що позивачем неправомірно було нараховано податок на додану вартість на надані їм послуги.

Ухвалою суду від 13.03.2008р. було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державну податкову інспекцію у м. Маріуполі.

Державна податкова інспекція у м. Маріуполі надала письмові пояснення у яких підтримала вимоги позивача і вважає, що надані позивачем послуги підлягають оподаткуванню податком на додану вартість на загальних підставах.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, встановив:

Між позивачем та відповідачем був укладений договір № 25-6/151 від 30.12.2004 р. за яким позивач взяв на себе зобов’язання по обслуговуванню суден, які заходять до порту та знаходяться під агентуванням відповідача.

Порядок проведення розрахунків за цим договором визначений сторонами у п. 3, згідно до п.п. 3.2 якого відповідач від імені та за дорученням судновласника оплачує позивачеві вартість обов'язкових портових зборів, які встановлені діючими постановами Кабінету Міністрів України та наказами Міністерства транспорту України.

Згідно до п. 3.9 цього договору оплата здійснюється відповідачем по суднам судновласників-нерезидентів України - у доларах США. При цьому податок на додану вартість оплачується згідно діючого законодавства України.

На виконання умов наведеного договору позивачем у грудні 2006 р. було надано послуги з перевалки транзитних вантажів та інші послуги іноземним суднам, що ходять під іноземними прапорами та заходили до порту Маріуполь – т/х Svyataya Elena, т/х Svyataya Anna, т/х He Rong, т/х Svyataya Mariya, т/х Svyatoy Andrey.

За надані послуги позивачем були виставлені відповідачеві рахунки № 10038-в від 12.12.2006 р. на суму 4694,33 дол. США, у тому числі податок на додану вартість 250,87 дол. США, № 100078-в від 13.12.2006 р. на суму 5002,40 дол. США, у тому числі податок на додану вартість 324,13 дол. США, № 10432-в від 25.12.2006 р. на суму 43928,88 дол. США, у тому числі податок на додану вартість 1938,91 дол. США, № 10760-в від 25.12.2006 р. на суму 56486,88 дол. США, у тому числі податок на додану вартість 2916,12 грн., № 10921-в від 31.12.2006 р. на суму 34117,75 дол. США, у тому числі податок на додану вартість 1430,32 дол. США, а також складені відповідні податкові накладні.

Наведені рахунки відповідачем були оплачені частково в сумі 137369,89 дол. США без урахування податку на додану вартість, нарахування якого відповідач вважає безпідставним, оскільки надані послуги були пов’язані з перевезенням транзитних вантажів і не підлягають оподаткуванню податком на додану вартість.

Складені позивачем податкові накладні на надані послуги за наведеними вище рахунками відповідачем до обліку прийняті не були, суми податку на додану вартість за ними до складу податкового кредиту відповідного звітного періоду не включалися, що засвідчується податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2006р., поданою до податкового органу.

Порядок визначення об'єкта, бази та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій врегульовано Законом України “Про податок на додану вартість” від 3 квітня 1997 року N 168/97-ВР (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.п. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону України “Про податок на додану вартість” операції з поставки послуг платником податку, пов'язані з перевезенням (переміщенням) пасажирів і вантажів транзитом через територію України, оподатковуються у порядку, передбаченому пунктом 5.15 цього Закону.

Підпунктом 5.15 ст. 5 Закону України “Про податок на додану вартість” встановлено, що звільняються від оподаткування операції з поставки послуг по перевезенню (переміщенню) пасажирів та вантажів транзитом через територію і порти України.

Таким чином, операції з поставки послуг платником податку, пов'язані з перевезенням (переміщенням) вантажів транзитом через територію України звільняються від оподаткування .

Згідно до ст. 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Поняття “переміщення” наведено у ст. 1 Митного кодексу України, відповідно до якого під переміщенням товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях розуміється переміщення товарів через митний кордон України при здійсненні експортно-імпортних операцій, а також інших операцій, пов'язаних із ввезенням товарів на митну територію України, вивезенням товарів за межі митної території України або переміщенням їх митною територією України транзитом. Тобто, у визначенні поняття “переміщення” згідно з нормами Митного кодексу України включаються й інші операції, пов’язані з транзитом.

Статтею 1 Закону України „Про транзит вантажів” визначено, що транзитні послуги (роботи) це - безпосередньо пов'язана з транзитом вантажів підприємницька діяльність учасників транзиту, що здійснюється в межах договорів (контрактів) перевезення, транспортного експедирування, доручення, агентських угод тощо; учасники транзиту - вантажовласники та суб'єкти підприємницької діяльності (перевізники, порти, станції, експедитори, морські агенти, декларанти та інші), які у встановленому порядку надають (виконують) транзитні послуги (роботи).

За приписами ст. 5 цього Закону транзитними вантажами є насипні, наливні, навалочні, штучні, тарно-штучні товари, вантажобагаж, що прийняті до перевезення згідно з договором (контрактом). Такі вантажі, а також транспортні засоби транзиту і контейнери вважаються прохідними через територію України у разі, якщо проходження цих вантажів з перевантаженням, складуванням, подрібненням на партії, зміною транспортного засобу транзиту чи без таких операцій є частиною повного маршруту перевезення, що розпочинається і закінчується за межами території України.

Таким чином, суд вважає, що від оподаткування податком на додану вартість звільняються як операції з поставки послуг по перевезенню (переміщенню) вантажів транзитом через територію України, так і операції з поставки послуг, пов’язаних з таким перевезенням.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивач не довів надання відповідачеві послуг, які повинні оподатковуваться податком на додану вартість на загальних підставах по ставці 20% та наявності заборгованості в сумі 6860,35 дол. США за договором № 25-6/151 від 30.12.2004 р., тому у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно до ст.49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись п.5.15 ст.5, п.6.2.4 п.6.2 ст.6 Закону України “Про податок на додану вартість”, ст. 1 Митного кодексу України, ст.ст. 1, 5 Закону України “Про транзит вантажів”, ст.ст. 43, 32 – 34, 43, 49, 82 – 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову Державного підприємства “Маріупольський морський торгівельний порт” до Приватного підприємства “ФАМ Балкерс” про стягнення заборгованості в розмірі 6860,35 дол. США.

Витрати по сплаті державного мита у розмірі 68,61 дол. США та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн. покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту його прийняття.

Суддя Гаврищук Т.Г.