ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2008 р.

№
2-2364(22-3864/06)

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

Л.І.
Рогач -головуючого, Н.О. Волковицької, Г.П. Коробенко

за
участю представників:

позивача

ОСОБА_1,
дов. від 20.11.07р.

відповідача
відповідача   АКБ
"Інтерконтинентбанк" ОСОБА_4

не
з'явився (про час та місце судового засідання повідомлений належним чином)
Бідна І.П., дов. від 16.11.08р.  не
з'явився (про час та місце судового засідання повідомлений належним чином)
ОСОБА_5, дов. від 08.02.08р.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ОСОБА_2

на
рішення

апеляційного
суду міста Києва від 29.06.2006р.

у
справі

№
2-2364(22-3864/06)  Деснянського
районного суду міста Києва

за
позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_3
Закритого акціонерного товариства “Торговий дім "Інтерсервіс”

про

зобов'язання
виконати умови договору та про визнання недійсними рішення та протоколу
загальних зборів

за
участю

ОСОБА_4
Акціонерного комерційного банку "Інтерконтинентбанк"

ВСТАНОВИВ:

Позивач  ОСОБА_2 звернулася до Деснянського районного
суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 про його зобов'язання виконати умови
договору довірчого управління корпоративними правами господарського товариства
від 01.09.2005р. та до Закритого акціонерного товариства "Торговий дім
"Інтерсервіс" про визнання загальних зборів акціонерів Закритого акціонерного
товариства "Торговий дім "Інтерсервіс" від 02.09.2003р.
незаконними та такими, що не відбулися; про визнання недійсними рішення
загальних зборів акціонерів про надання генеральному директору права підпису
угод на суму понад 50000дол. США (або еквіваленту в іншій валюті) без
подальшого затвердження таких угод загальними зборами; про визнання недійсним
протоколу загальних зборів Закритого акціонерного товариства "Торговий дім
"Інтерсервіс" від 02.09.2003р., посилаючись на статті 97, 98, 115,
152, 154, 159, 526 та 629 Цивільного кодексу України, статті 10, 43 Закону
України "Про господарські товариства", статті 2, 5 Закону України
"Про цінні папери та фондову біржу".

Позовні вимоги вмотивовано
безпідставністю відмови відповідача ОСОБА_3 виконувати умови укладеного
договору, що є обов'язковим для виконання сторонами, а також порушенням порядку
проведення загальних зборів акціонерів від 02.09.2003р. та порядку прийняття
спірного рішення, яке не було включено до порядку денного, невідповідністю
прийнятого рішення частині 1 статті 98 Цивільного кодексу України.

Відповідач ОСОБА_3 визнав позов
повністю, вказавши про неможливість належним чином виконувати умови договору за
наявності незаконного рішення загальних зборів акціонерів Закритого
акціонерного товариства "Торговий дім "Інтерсервіс".

Відповідач Закрите акціонерне
товариство "Торговий дім "Інтерсервіс" відхилило позовні вимоги
повністю, вказавши на відсутність порушень чинного законодавства при підготовці
та проведенні зборів акціонерів та прийнятті рішень.

Рішенням
Деснянського районного суду міста Києва від 14.12.2005р. (суддя Лісовська О.В.)
позов задоволено; зобов'язано ОСОБА_3 виконати умови договору довірчого
управління корпоративними правами господарського товариства від 01.09.2005р.;
визнано загальні збори акціонерів Закритого акціонерного товариства
"Торговий дім Інтерсервіс", що відбулися 2 вересня 2003р., та на яких
було прийнято рішення про надання генеральному директору Закритого акціонерного
товариства "Торговий дім "Інтерсервіс" права підпису угод на
суму, яка перевищує 50000(п'ятдесят тисяч) доларів США (або еквіваленту в іншій
валюті), без подальшого затвердження таких угод загальними зборами акціонерів
Закритого акціонерного товариства "Торговий дім "Інтерсервіс"
такими, що були проведені з порушенням норм законодавства,  а тому незаконними та такими, що не
відбулися; визнано недійсними рішення про надання генеральному директору
Закритого акціонерного товариства
"Торговий дім "Інтерсервіс" права підпису угод на суму,
яка перевищує 50000(п'ятдесят тисяч) доларів США (або еквіваленту в іншій
валюті), без подальшого затвердження таких угод загальними зборами акціонерів
Закритого акціонерного товариства "Торговий дім "Інтерсервіс",
прийняте загальними зборами акціонерів Закритого акціонерного товариства
"Торговий дім "Інтерсервіс", що відбулися 02.09.2003р., та
протокол загальних зборів акціонерів Закритого акціонерного товариства
"Торговий дім "Інтерсервіс", що відбулися 02.09.2003р.

Судове
рішення вмотивовано встановленими обставинами справи щодо суперечності відмови
ОСОБА_3 від виконання умов договору від 01.09.2005р. статтям 526 та 629
Цивільного кодексу України, а також порушенням рішенням загальних зборів
акціонерів Закритого акціонерного товариства "Торговий дім
"Інтерсервіс", що відбулися 02.09.2003р., прав позивача як акціонера
товариства, невідповідністю цього рішення та порядку його прийняття статтям 43,
47 Закону України "Про господарські товариства" та  статтям 97, 98, 154 Цивільного кодексу
України, що визначають статус майна товариства, повноваження та компетенцію
органів управління товариством.

Ухвалою
апеляційного суду міста Києва було прийнято та призначено до розгляду
апеляційну скаргу Акціонерного комерційного банку
"Інтерконтинентбанк" та апеляційну скаргу ОСОБА_4 на вказане рішення
місцевого суду, як осіб, чиї права та інтереси зачіпає судове рішення, та яких
не було залучено до участі у справі.

В
обгрунтування своїх доводів про порушення оскаржуваним рішенням власних прав та
інтересів скаржник ОСОБА_4 послався на те, що він з 01.09.2003р. по
15.08.2005р. перебував на посаді директора Закритого акціонерного товариства
"Торговий дім "Інтерсервіс", відтак питання про правомірність
рішення загальних зборів товариства щодо надання директору права підпису
певного виду угод зачіпає його права та обов'язки, зокрема, право на
недоторканість ділової репутації.

В
обгрунтування своїх доводів про порушення оскаржуваним рішенням власних прав та
інтересів скаржник Акціонерний комерційний банк "Інтерконтинентбанк"
послався на його вплив на чинність існуючої договірної бази банку (чинність
договорів, укладених з відповідачем).

По
суті оскаржуваного рішення апеляційні скарги містили доводи про відсутність
порушення рішенням загальних зборів акціонерів товариства, прийнятим у 2003
році, прав ОСОБА_2, що стала акціонером з 29.08.2005р.; неправильне
застосування судом першої інстанції приписів Цивільного кодексу України до
правовідносин, що існували у 2003 році.

Рішенням
колегії суддів Судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від
29.06.2006р. (судді: Матвеєв О.А. -головуючий, Українець Л.Д., Чобіток А.О.)
апеляційні скарги скаржників задоволено частково; рішення суду першої інстанції
скасовано в частині задоволення вимог про визнання загальних зборів акціонерів
Закритого акціонерного товариства "Торговий дім "Інтерсервіс"
від 02.09.2003р. незаконними та такими, що не відбулися; про визнання
недійсними рішення загальних зборів акціонерів про надання генеральному
директору права підпису угод на суму понад 50000дол. США (або еквіваленту в
іншій валюті) без подальшого затвердження таких угод загальними зборами; про
визнання недійсним протоколу загальних зборів Закритого акціонерного товариства
"Торговий дім "Інтерсервіс" від 02.09.2003р.; прийнято нове рішення,
яким у задоволенні позову в цій частині відмовлено; в решті рішення залишено
без змін.

Рішення
суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог
вмотивовано відсутністю порушень при проведенні загальних зборів акціонерів Закритого
акціонерного товариства "Торговий дім "Інтерсервіс" від
02.09.2003р., відсутністю порушених прав позивача неналежним повідомленням
акціонерів, оскільки вона стала акціонером товариства лише з 2005 року, а права
представляти інших акціонерів їй не надано.

Не
погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій  просить його скасувати в частині скасування
рішення місцевого суду та відмови у задоволенні позовних вимог, а рішення
місцевого суду залишити без змін (з урахуванням уточнених касаційних вимог).

Касаційну
скаргу вмотивовано доводами про порушення судом статей 41, 43 Закону України
"Про господарські товариства", що передбачають спеціальний порядок
затвердження угод на суму, що перевищує вказану в статуті Товариства, скаржник
зазначає, що апеляційним судом не враховано, що загальні збори не вправі
приймати рішення з питань, не включених до порядку денного, а проведення зборів
з порушенням порядку повідомлення акціонерів, без їх реєстрації суперечить
приписам чинного законодавства.

Відповідач
ОСОБА_3 та АКБ "Інтерконтинентбанк" не надіслали пояснення по суті
касаційної скарги, не скористалися правом на участь представника у судовому
засіданні.

Відповідач
та ОСОБА_4 заперечили проти доводів касаційної скарги, вказуючи на
відповідність прийнятого загальними зборами рішення приписам чинного
законодавства, повноту встановлення апеляційною інстанцією обставин справи
та  правомірність застосування нею норм
матеріального та процесуального права.

В
судовому засіданні від 26.02.2008р. оголошено перерву для виготовлення повного
тексту постанови до 27.02.2008р. до 09год. 20хв. та до 04.03.2008р. до 10год.
55хв.

Заслухавши
доповідь судді -доповідача, пояснення представників сторін, присутніх в
судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судовому рішенні,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до частин 1 та 2 статті 1117  Господарського
процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові
рішення, касаційна інстанція на підставі фактичних встановлених обставин справи
перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального
і процесуального права.

Касаційна
інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Підставою
для скасування або зміни судових рішень судів попередніх інстанцій є порушення
або неправильне застосування ними норм матеріального чи процесуального права.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій,
Закрите акціонерне товариство " Торговий дім "Інтерсервіс" діяло
на підставі статуту, затвердженого установчими зборами 30.07.1997р. та
зареєстрованого Ватутинською районною державною адміністрацією м. Києва
11.08.1997р.

Станом
на 02.09.2003р. майно відповідача складалось зі статутного фонду в сумі
20000грн., основних засобів товариства на суму 2794,68грн.

02.09.2003р.
відбулись загальні збори акціонерів Закритого акціонерного товариства
"Торговий дім "Інтерсервіс", на яких було прийнято рішення про
надання Генеральному директору товариства ОСОБА_4 право підпису угод на суму,
яка перевищує 50 000 доларів США (або еквіваленту в іншій валюті) без подальшого
затвердження таких угод загальними зборами акціонерів, про що складено протокол
(а.с.15). за даними протоколу на зборах були присутні акціонери, які в
сукупності володіють 100% акцій статутного фонду ЗАТ "Інтерсервіс".

Також
судами встановлено, що 29.08.2005р. ОСОБА_2 придбала за договором
купівлі-продажу цінних паперів прості іменні акції ЗАТ "Торговий дім
"Інтерсервіс", що на момент придбання становили 77 відсотків
статутного капіталу.

Як
вбачається з матеріалів справи, предметом спору є відповідність чинному
законодавству рішення загальних зборів акціонерів з огляду як на процедуру його
прийняття (додержання порядку повідомлення акціонерів, розгляд на загальних
зборах питань, попередньо не включених до порядку денного), так і на зміст
прийнятого рішення (його відповідності нормам матеріального права, що регулюють
діяльність товариства, визначають обсяг повноважень органів товариства).

Звертаючись
з відповідним позовом, позивач зазначив, що існування рішень загальних зборів,
зміст яких суперечить чинному законодавству, впливає на можливість реалізації
ним як акціонером своїх прав щодо участі в управлінні товариством.

Задовольняючи
позов у цій частині, суд першої інстанції встановив порушення прийнятим
рішенням статей 43, 47 Закону України "Про господарські товариства",
статей 97, 98, 115 Цивільного кодексу України та зазначив, що спірне рішення
загальних зборів суперечить чинному законодавству як з огляду на недодержання
процедури його прийняття, так і за своїм змістом.

Скасовуючи
судове рішення в даній частині, апеляційний суд ґрунтувався на неможливості
порушення прав  позивача як акціонера,
чиї корпоративні права виникли лише з 2005 року, порушенням процедури скликання
зборів та прийняття рішення у 2003 році.

Натомість
рішення апеляційної інстанції не містить висновків щодо відповідності змісту
рішення загальних зборів акціонерів від 02.09.2003р. приписам чинного
законодавства (щодо правомірності зняття обмеження в укладенні договорів в
принципі).

При
цьому судом апеляційної інстанції не враховано, що дія рішення, прийнятого
загальними зборами акціонерів 02.09.2003 року, має продовжуваний характер та в
часі не обмежена; таким чином рішення загальних зборів акціонерів, яке діє на
момент набуття позивачем корпоративних прав у ЗАТ "Торговий дім "Інтерсервіс",
так само впливає на можливість реалізації ОСОБА_2 своїх прав на участь в
управлінні товариством у 2005 році.

Водночас,
розглянувши додержання апеляційним судом міста Києва вимог процесуального
законодавства в частині його процесуальної правомочності здійснювати
апеляційний перегляд по суті рішення від 14.12.2005р. судова колегія зазначає
про таке.

Відповідно
до статті 292 Цивільного процесуального кодексу України право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду першої інстанції мають або сторони судового
процесу, або особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про
їх права та обов'язки.

Відтак
належно право-та дієздатними в судовому процесі є особи, що відповідають
вказаним вимогам.

Рішення,
оскаржуване особою, яка не приймала участі у справі, повинно безпосередньо
стосуватись її прав та обов'язків, тобто, в судовому рішенні безпосередньо
розглядається та вирішується спір про право у правовідносинах, учасником яких є
скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у
відповідних правовідносинах.

Приймаючи
рішення від 29.06.2006р., апеляційний суд виходив зі знаходження в апеляційному
провадженні справи, поданої процесуально повноважними особами, питання про
чиї  права та обов'язки вирішено
скасованим рішенням.

Однак
такий висновок суперечить нормам матеріального права, що визначають поняття
корпоративних правовідносин  та їх зміст
за статтею 167 Господарського кодексу України, та статті 292 Цивільного
процесуального кодексу України.

Так,
даний спір виник щодо правовідносин по реалізації ОСОБА_2 своїх прав на участь
в управлінні товариством, які стосуються акціонера акціонерного товариства та
самого акціонерного товариства в особі його органу -загальних зборів.
Апеляційна скарга Акціонерного комерційного банку "Інтерконтинентбанк"
не містить посилання на участь банку будь-яким чином у даних корпоративних
відносинах.

Також
оскаржуване судове рішення не містить у собі жодного судження про права та
обов'язки особи, що подала апеляційну скаргу - Акціонерний комерційний банк
"Інтерконтинентбанк", так само як і про чинність чи нечинність
будь-яких договорів, що укладались ним з ЗАТ "Торговий дім
"Інтерсервіс"; саме по собі це рішення не змінює, не породжує та не
припиняє будь-які права заявника.

Доводи
апеляційної скарги Акціонерного комерційного банку
"Інтерконтинентбанк" про вплив даного судового рішення на чинність
існуючої договірної бази банку (чинність договорів, укладених з відповідачем)
суперечать приписам частини 3 статті 92, оскільки у відносинах з третіми
особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має сили,
крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма
обставинами не могла не знати  про такі
обмеження, а також не враховують положення статті 241 Цивільного кодексу
України.

У
разі виникнення спору, пов'язаного з законністю договорів, укладених скаржником
з відповідачем, з огляду на неуповноваженість особи, що їх підписала, чи з
огляду на відсутність подальшого затвердження цих договорів загальними зборами,
Акціонерний комерційний банк "Інтерконтинентбанк" має процесуальну
можливість захищати свої права та майнові інтереси у відповідному провадженні.

Також
апеляційним судом прийнято та задоволено апеляційну скаргу фізичної особи
ОСОБА_4., що був директором відповідача 01.09.2003р. по 15.08.2005р., та чия
апеляційна скарга також не містить посилань на його участь у корпоративних
відносинах, що є предметом спору.

Судове
рішення, яке прийнято місцевим судом 14.12.2005р., не містить будь-яких суджень
про права чи обов'язки скаржника; не змінює, не породжує та не припиняє
будь-яких його прав чи обов'язків як фізичної особи; спірне рішення загальних
зборів стосується визначення повноважень посадової особи -директора
акціонерного товариства, як органу цього товариства, а не повноважень будь-якої
фізичної особи.

Відтак з матеріалів справи вбачається, що
апеляційним судом було безпідставно розглянуто по суті та частково задоволено
скарги осіб, які не мають жодного відношення до спору між акціонером та
акціонерним товариством щодо реалізації акціонером його корпоративних прав на
участь в управлінні товариством, права та обов'язки яких безпосередньо не
виникають, не змінюються та не припиняються за скасованим рішенням.

Розглянувши апеляційні скарги осіб, про
порушені права та обов'язки осіб апеляційною інстанцією не зазначено, та
скасувавши рішення місцевого суду за наслідками скарг осіб, питання про чиї
права чи обов'язки судовим рішенням не вирішено, що не передбачено законом,
апеляційний суд міста Києва діяв всупереч наданим йому процесуальним
повноваженням, а відтак, не мав законних підстав для перегляду рішення суду
першої інстанції в апеляційному порядку.

Допущене
апеляційним судом процесуальне порушення є істотним, отже постанова
апеляційного суду в частині скасування рішення місцевого суду та відмови у
задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню, а рішення місцевого суду в цій
частині -залишенню без змін.

Спір
в частині зобов'язання фізичної особи ОСОБА_3 виконати умови договору не є
корпоративним та непідвідомчий господарським судам України за суб'єктним
складом; отже, касаційне провадження у цій частині належить припинити згідно
статті 12 Господарського процесуального кодексу України.

На
підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117,
пунктами 1 та 4 статті 1119 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення апеляційного суду міста Києва
від 29.06.2006 року  у  справі № 2-2364(22-3864/06) Деснянського
районного суду міста Києва скасувати в частині скасування рішення Деснянського
районного суду від 14.12.2005р. та відмови у задоволенні вимог про визнання
загальних зборів акціонерів Закритого акціонерного товариства "Торговий
дім "Інтерсервіс" від 02.09.2003р. незаконними та такими, що не
відбулися, про визнання недійсними рішення загальних зборів акціонерів про
надання генеральному директору права підпису угод на суму понад 50000дол. США
(або еквіваленту в іншій валюті) без подальшого затвердження таких угод загальними
зборами, про визнання недійсним протоколу загальних зборів Закритого
акціонерного товариства "Торговий дім "Інтерсервіс" від
02.09.2003р.

Рішення Деснянського районного суду
міста Києва від 14.12.2005р. в цій частині залишити без змін.

Касаційне провадження в частині
зобов'язання ОСОБА_3 виконати умови договору довірчого управління
корпоративними правами господарського товариства від 01.09.2005р. припинити.

Головуючий
Л.
Рогач

Судді:
Н. Волковицька

Г. Коробенко