ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2008 р.

№ 47/488-07

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Палій В.М., за участю представників сторін Р.Мицька (дов. від 29.02.08), Т. Ващенко (дов. від 18.01.06), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу дочірнього підприємства “Газ-тепло” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” на рішення господарського суду Харківської області від 3 грудня 2007 року у справі № 47/488-07 за позовом дочірнього підприємства “Газ-тепло” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” до комунального підприємства “Харківські теплові мережі” про зобов’язання надати інформацію,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2007 року дочірнє підприємство “Газ-тепло” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до комунального підприємства “Харківські теплові мережі” і просило зобов’язати відповідача надати документи, що підтверджують чи спростовують надходження від споживачів грошових коштів у період з 2 жовтня 2003 року по 25 вересня 2007 року за спожиту теплову енергію, реалізовану згідно договору комісії від 2 жовтня 2003 року № 12/03-28, а саме: платіжні доручення, виписки з банків та особових рахунків, абонентську інформаційну базу, яка зафіксована на магнітних носіях; документи, щодо заборгованості споживачів у розрізі періодів виникнення та кожного споживача, зокрема: угоди зі споживачами, виписки з особових рахунків, платіжні доручення, акти виконання робіт, платіжні квитанції.

Позовні вимоги обґрунтовувались не виконанням відповідачем пункту 4.12. договору комісії від 2 жовтня 2003 року № 12/03-28.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням господарського суду Харківської області від 3 грудня 2007 року (Ю.Светлічний) в позові відмовлено з мотивів недоведеності вимог.

Дочірнє підприємство “Газ-тепло” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” просить рішення у в даній справі скасувати з підстав неправильного застосування господарським судом статей 173, 174 і 193 Господарського кодексу України, статей 509, 525 і 526 Цивільного кодексу України та передати справу на новий розгляд.

Комунальне підприємство “Харківські теплові мережі” стверджує, що рішення суду є законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Господарським судом встановлено, що 2 жовтня 2003 року сторони уклали договір комісії № 12/03-28, відповідно до умов якого відповідач за дорученням позивача продає теплову енергію від свого імені та за рахунок комітента (далі-договір).

Сторони встановили, що в інтересах комітента комісіонер від свого імені укладає угоди з споживачами теплової енергії, обов’язковою умовою яких має бути, зокрема, зазначення рахунку комітента, відкритого в акціонерному комерційному банку “Базис”, і на який споживачі перераховують грошові кошти за спожиту теплову енергію (пункти 4.3, 4.4, 5.1 договору).

Пунктом 4.12 договору сторони встановили додаткові функції щодо реалізації предмета договору, зобов’язавши комісіонера супроводжувати укладені з споживачами договори, а саме: вести обліково-розразункові операції; вести аналітичний облік угод; вести абонентську інформаційну базу та інше з поданням комітенту звіту на магнітних носіях.

Господарським судом також встановлено, що сторони і відкрите акціонерне товариство “Мегабанк” уклали договір № 735/001258 від 21 грудня 2003 року на виконання робіт по веденню єдиної системи розрахунків за енергоносії та житлово-комунальні послуги, яким визначили порядок розрахунків споживачів теплової енергії та порядок перерахування банком грошових коштів на рахунок дочірнього підприємства “Газ-тепло” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”.

Відмовляючи в задоволенні позову, господарський суд виходив з того, що банк надає позивачу весь обсяг необхідної інформації.

Крім того відповідач надав докази про виконання умов договору комісії за період 2004-2005 роки - звіти комісіонера.

Також господарський суд виходив з того, що викладені у позовній заяві вимоги суперечать умовам договору комісії від 2 жовтня 2003 року № 12/03-28.

Колегія суддів вважає такі висновки господарського суду помилковими.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

За змістом частини 1 статті 193 цього Кодексу суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази про належне виконання комісіонером договору комісії в частині інформування контрагента щодо договорів, які були укладені з споживачами теплової енергії.

Так само матеріали справи не містять примірника договору № 735/001258 від 21 грудня 2003 року, на який, як на доказ виконання зобов’язання, посилається відповідач.

Наявні у справи звіти комісіонер також не можна вважати належними доказами виконання зобов’язання в контексті змісту пункту 4.12 договору комісії.

Відсутність належних доказів виконання відповідачем зобов’язання, позбавляє суд касаційної інстанції надати належну юридичну оцінку всім обставинам справи, в зв’язку з чим рішення, що оскаржується, підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд, при якому суду слід урахувати викладене, витребувати у сторін належні докази, на яких ґрунтуються їхні вимоги і заперечення і залежно від установленого ухвалити відповідне рішення.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу дочірнього підприємства “Газ-тепло” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 3 грудня 2007 року у справі № 47/488-07 скасувати, справу передати на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Головуючий, суддя

М.В. Кузьменко

Суддя

І. М. Васищак

Суддя

В. М. Палій