ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2008 Справа № 3/391-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідача)

суддів: Виноградник О.М., Джихур О.В.

при секретарі судового засідання: Прокопець Т.В.

за участю представників сторін:

від позивача - Брагіна Н.О., юрисконсульт, довіреність № 8 від 16.01.08;

від відповідача - Шляєв І.В., юрисконсульт, довіреність № 63 від 01.01.08;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.07р. у справі № 3/391-07

за позовом підприємства з іноземними інвестиціями "ЛУКОЙЛ-Україна", м. Київ

до державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

про стягнення 3362 грн. 38 коп.

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні 24.04.2008 року, за згодою представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Підприємство з іноземними інвестиціями “ЛУКОЙЛ-Україна”, м. Дніпропетровськ звернулося з позовом до державного підприємства “Придніпровська залізниця”, м. Дніпропетровськ про стягнення 3362,38 грн. вартості недостачі нафтопродуктів по відправці № 44126320.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2007 року по справі № 3/391-07 (суддя Юзіков С.Г.) позовні вимоги задоволені за рахунок залізниці, у зв”язку з відсутністю на цистерні однієї пломби вантажовідправника.

Не погодившись із рішенням, відповідач подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, а в позові відмовити, посилаючись на те, що цистерна була опломбована згідно з Правилами пломбування вагонів і контейнерів та Інструкції “Про порядок використання та обліку запірно-пломбувальних пристроїв для пломбування вагонів і контейнерів”. ЗПП, який був застосований при відправленні вантажу, прибув на станцію призначення непошкодженим, що виключає можливість доступу до вантажу під час перевезення.

Підприємство з іноземними інвестиціями "ЛУКОЙЛ-Україна" вважає доводи скаржника безпідставними, просить залишити рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На виконання генерального договору поставки нафтопродуктів № 60-06/Н/1/05/2312 від 26.12.2005 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Новойл" та приватним підприємством "ЛУКОЙЛ-Україна", 02.06.2007 року, відправником вантажу –закритим акціонерним товариством “Торговий дім "Укртатнафта" зі станції Кагамлицька Південної залізниці на адресу позивача відвантажено нафтопродукти – бензин А-95. За нафтопродукти позивачем сплачено постачальнику –товариству з обмеженою відповідальністю "Новойл" в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 12 770 від 07.06.2007 року, № 13 284 від 14.06.2007 року.

За залізничною накладною № 44126320 вантажовідправником –закритим акціонерним товариством “Торговий дім "Укртатнафта" у вагоноцистерні № 74198011 відправлено бензин А-95 у кількості 52100 кг. Цистерна була опломбована трьома ЗПУ вантажовідправника: 2 пломби "Альфа ММ" з відтисками 2417884 і 2417883 та ЗПУ "Варта Універсал М" з відтиском 3207519.

На попутній станції Кременчук Південної залізниці зафіксована відсутність ЗПУ "Альфа ММ" з відтиском 2417883, станцією накладено ЗПУ з контрольним знаком "Кременчук А 073", про що складено акт загальної форми № 578 від 05.06.2007 року.

Також 05.06.2007 року на станції Кременчук складено акт загальної форми № 580, у якому зазначено, що з урахуванням акту № 578 проведено комісійне зважування вказаного вагону, за результатами зважування встановлено вагу брутто –73500 кг, за документом: брутто 73600 кг, тара –21500 кг, нетто –52100 кг.

Тобто на станції Кременчук вага спірного вагону брутто становила 73500 кг, що на 100 кг менше ніж зазначено у залізничній накладній № 44126320.

Нафтопродукти надійшли на адресу вантажоодержувача на станцію Сімферополь Придніпровської залізниці 08.06.2006 року.

Оскільки вантаж прибув на станцію призначення з пломбою та актом загальної форми попутної станції, то згідно з пунктом 52 Статуту залізниць України (далі Статут) залізниця призначення провела перевірку маси і стану вантажу. За результатами перевірки складено комерційний акт станції Сімферополь Придніпровської залізниці № БН 753495/30 від 09.06.2007 року, яким зафіксована нестача нафтопродуктів у кількості 1 700 кг, що також підтверджується актом експертизи торгово-промислової палати Криму № Э-487 від 09.06.2007 року. У комерційному акті вказано, що цистерна технічно справна, сліди витікання вантажу відсутні.

Відповідно до частин 1, 2 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Частинами 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу, одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частинами 1, 2 статті 924 Цивільного кодексу України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачу, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажів у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося не з його вини.

Згідно зі статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 Статут залізниць України (далі Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача.

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складаються станціями залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до статті 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Частиною 1 пункту 4 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.02 № 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.02 № 567/6855, встановлено, що комерційні акти складаються на місцях загального користування –у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 4 частини 1 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 року № 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 року № 567/6855 комерційні акти складаються на вантаж, що перебуває у дорозі, –у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. Комерційні акти складаються для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначених у перевізних документах (пункт 2 Правил складання актів).

Отже, на попутній станції Кременчук, в момент виявлення недостачі вантажу, замість акту загальної форми від 05.06.2007 року № 580 повинен бути складений комерційний акт, а на станції призначення Сімферополь в розділі “Є” у разі надходження вантажу з той же вагою повинна бути зроблена відмітка такого змісту: “Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено”.

Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, вказаних у пункті 10 цих правил (пункт 12 Правил складання актів).

Комерційний акт про невідповідність ваги із зазначеним в документах на попутній станції Кременчук не складався.

Оскільки, комерційний акт по спірній відправці складений з порушенням вищезазначених вимог Правил складання актів, то він повинен бути відхилений, як належний доказ відсутності вини залізниці в недостачі нафтопродуктів.

Крім того, слід зазначити, що у Акті загальної форми від 05.06.2007 року № 580 вага брутто після переваження склала 73500 кг, при прибутті вагону на станцію призначення в комерційному акті вага брутто вказана вже 72000, тобто на 1500 кг менше, ніж при переваженні на попутній станції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про покладання відповідальності за недостачу нафтопродуктів на залізницю.

Підстави доля скасування рішення, які передбачені статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Державне мито за перегляд справи по апеляційній скарзі покладається на скаржника.

На підставі викладеного, та, керуючись статтями 49, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2007 року по справі № 3/391-07 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М.Лисенко

Суддя О.М.Виноградник

Суддя О.В.Джихур