ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

03 червня 2008 р.

№ 20-12/280

Вищий господарський суду України у складі колегії суддів:

Гончарука П.А.,

Вовка І.В.,

Стратієнко Л.В.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватна газова компанія" на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.03.2008 року у справі № 20-12/280 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватна газова компанія" до Корпорації "Виробничо-фінансове об'єднання "Універсал-майстер" про скасування рішень засновників Корпорації "ВОФ "Універсал-майстер", внесення змін до установчих документів, визнання недійсними змін до установчих документів та спонукання Брагіна В.А. повернути печатку Корпорації "ВОФ "Універсал-майстер",

В С Т А Н О В И В:

Подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватна газова компанія" касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги (подання), до скарги додаються зокрема докази сплати державного мита у встановленому порядку і розміру.

Згідно підпункту “г” пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” із апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими обставинами ставки державного мита встановлюються в таких розмірах: 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Відповідно до п.2 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” (в редакції із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 25.03.2005 року №2505-ІV) ставки державного мита із заяв, що подаються до господарських судів встановлюються в таких розмірах: б) із заяв немайнового характеру ,в тому числі із заяв про визнання недійсними повністю або частково актів ненормативного характеру 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує судове рішення в повному обсязі щодо позову, предметом якого є декілька вимог немайнового характеру.

Отже, касаційна скарга на судове рішення у даній справі повинна бути оплачена державним митом з урахуванням всіх вимог немайнового характеру, тобто позивач повинен був сплатити по 42,50 грн. державного мита за кожну вимогу немайнового характеру, а сплатив згідно квитанції № 4 від 10.04.2008 року лише 42,50 грн. тільки за одну вимогу. Тому зазначене платіжне доручення не може бути доказом сплати державного мита у встановленому розмірі.

Отже, до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому розмірі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку і розмірі.

За таких обставин, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Керуючись п. 4 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватна газова компанія" на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.03.2008 року повернути без розгляду.

Судді                      П. Гончарук

І. Вовк

Л. Стратієнко