ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"10" квітня 2008 р. 10 год. 35 зв., м. Чернігів                                                  Справа № 6/320а/54а/37а

Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді Блохіної Ж.В.

при секретарі

судового засідання Кузьміні М.М.,

за участю представників:

позивача Крищенка О.О., довіреність №87 від 15.10.2007р.,

Скрицького Д.П., довіреність №1 від 02.07.2007р.

відповідача Малинко О.М., довіреність №1842/9/10-010 від 06.03.08р.,

Мушенок Г.П., довіреність №1841/9/10-010 від 06.03.2008р.,

Кузьменко Г.П., довіреність №10660/10-010 від 28.12.07р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні позов закритого акціонерного товариства “Чернігівський лікеро -

горілчаний завод “Чернігівська горілка” ,

м. Чернігів, вул. Котляревського, 38,

до відповідача Державної податкової інспекції у місті Чернігові,

м. Чернігів, вул.. Кирпоноса, 28

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Закритим акціонерним товариством “Чернігівський лікеро-горілчаний завод “Чернігівська горілка” подано позов до Державної податкової інспекції у місті Чернігові про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Чернігові:

1) від 29.05.2006р. №/0, від 07.07.2006р. №/1, від 27.07.2006р. №/2, від 05.10.2006р. №/3, якими визначено суму податкового зобовязання з акцизного збору 180936 грн., в т.ч. 120624 грн. основного платежу та 60312 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

2) від 29.05.2006р. №/0, від 07.07.2006р. №/1, від 27.07.2006р. №/2, від 05.10.2006р. №/3, якими визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств 455520 грн., в т.ч. 379600 грн. основного платежу та 75920 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Представники відповідача заперечують проти позову.

Представники позивача просять позовні вимоги задовольнити і пояснили, що прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення є безпідставними, прийнятими всупереч чинному законодавству. Просять суд врахувати висновки судово-бухгалтерської експертизи, яка підтримує позицію позивача.

Представники відповідача просять у позові відмовити, посилаючись на те, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті обґрунтовано і відповідають чинному законодавству. Просять не враховувати висновок експертизи, оскільки він не відповідає фактичним обставинам та чинному законодавству.

У судовому засіданні 12.12.2006р. представником позивача було подано клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи, в якому також було запропоновано коло питань, які мають бути розяснені судовим експертом.

Представники відповідача заперечували стосовно даного клопотання позивача, посилаючись на те, що податковим органом правомірно визначені податкові зобовязання позивача, факти, викладені в акті перевірки, відповідають дійсності, висновки перевірки є обґрунтованими, а тому відсутня необхідність призначення судової експертизи.

Вислухавши представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд ухвалою від 12.12.2006р. задовольнив клопотання позивача і призначив у справі судово-бухгалтерську експертизу, проведення якої доручив Чернігівському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

На вирішення експертизи були поставлені наступні питання:

- чи підтверджується документально та нормативно зазначене в акті перевірки від 18.05.2006р. №161/23/31597869 станом на дату складання акту донарахування ЗАТ “ЧЛГЗ “Чернігівська горілка” податку на прибуток в сумі 379600 грн., за минулі періоди ( 4 квартал 2005р.), з урахуванням обставин розрахунку ЗАТ “ЧЛГЗ “Чернігівська горілка” з ПП “Графосервіс” за договором купівлі –продажу №79 від 10.01.2003р. простим векселем?

- Чи підтверджується документально та нормативно висновок акту перевірки від 18.05.2006р. №161/23/31597869 щодо обліку ЗАТ “ЧЛГЗ “Чернігівська горілка” станом на 31.12.2005р. по Кт. Рах. №631 “Розрахунки з вітчизняними виробниками” кредиторської заборгованості, як такої, по якій минув строк позовної давності, а саме: по ЗАТ “Поло” м. Донецьк в розмірі 13054,14 грн.; ПТП “Надія” м. Чернігів в розмірі 13054,14 грн.; ТОВ “Варіант 2001” в розмірі 2 628,56 грн.?

- Чи відновиться невиправний брак лікеро-горілчаного виробництва до алкогольних напоїв та чи є операції з повернення такого браку Закритим акціонерним товариством “ЧЛГЗ “Чернігівська горілка” до Державного спиртового заводу 17.06.2005р. та 09.12.2005р. обєктом оподаткування акцизним збором?

14.09.2007р. Чернігівським відділенням Київського НДІ судових експертиз було направлено суду Висновок №353ц судово-бухгалтерської експертизи у справі №6/320а, складений 14.09.2007р.

Ухвалою від 27.11.2007р. суд поновив провадження у справі, яка була оскаржена позивачем до Київського апеляційного адміністративного суду, в звязку з чим ухвалою від 10.12.2007р. суд зупинив провадження у справі.

Ухвалою від 20.02.2008р. провадження у справі було поновлено.

Вислухавши представників сторін, зясувавши всі обставини, дослідивши матеріали справи, висновок судово-бухгалтерської експертизи, надані сторонами докази, суд встановив наступне.

ДПІ у м. Чернігові прийняті податкові повідомлення-рішення:

від 29.05.2006р. №/0, від 07.07.2006р. №/1, від 27.07.2006р. №/2, від 05.10.2006р. №/3, якими визначено суму податкового зобовязання з акцизного збору 180936 грн., в т.ч. 120624 грн. основного платежу та 60312 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

від 29.05.2006р. №/0, від 07.07.2006р. №/1, від 27.07.2006р. №/2, від 05.10.2006р. №/3, якими визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств 455520 грн., в т.ч. 379600 грн. основного платежу та 75920 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Дані податкові повідомлення-рішення прийняті ДПІ у м. Чернігові на підставі висновків проведеної виїзної позапланової документальної перевірка дотримання вимог податкового та валютного законодавства закритим акціонерним товариством “Чернігівський лікером-горілчаний завод “Чернігівська горілка” за період з 01.01.2005р. по 31.12.2005р., за результатами якої складено акт №161/23/31597869 від 18.05.2006р.

Як вбачається з акту від 18.05.2006р., перевіркою встановлено порушення:

- п.3.1 ст.3, п.п.4.1.6 п.4.1 ст. 4, п.п.12.1.5 п.12.1 ст. 12, п.10.1 ст.10 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, що призвело до заниження податку на прибуток підприємства за 2005 рік на суму 379 600 грн.

- абзацу 2 п. 20 ст. 7 Закону України “Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби”, ст..1 Закону України “Про ставки акцизного збору на спирт етиловий та алкогольні напої”, Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік”, Положення про порядок нарахування, термінів сплати і подання розрахунку акцизного збору, затвердженого наказом №111, п.13 Порядку видачі та погашення податкових векселів, що підтверджують зобовязання зі сплати акцизного збору і видаються субєктами підприємницької діяльності у разі отримання спирту етилового неденатурованого, призначеного на іншу підакцизну продукцію, затвердженого постановою КМУ від 27.02.1999 р. №275, п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.06.2005р. №498 “Питання випуску, обігу та погашення податкових векселів (податкових розписок), які видаються до отримання спирту етилового не денатурованого”, в результаті чого встановлено заниження суми податкового зобовязання з акцизного збору за квітень 2005 року –31250 грн., травень 2005р. –16562,5 грн., червень 2005р. –72811,5 грн. Загальна сума донарахувань за перевіряємий період становить 120 624 грн.

Позивач не погоджується з висновками, викладеними в акті перевірки тому, що вини не відповідають первинним документам бухгалтерського та податкового обліку і суперечать нормам чинного законодавства.

Як вбачається з акту ( розділ 3.1 акту), перевіркою встановлено заниження валового доходу підприємства за період з 01.01.2005р. по 31.12.2005р. в розмірі 1518,7 тис. грн.

Так, відповідно до бухгалтерського обліку ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка” станом на 01.01.2005р. та станом на 31.12.2005р. по контрагенту ПП „Графосервіс” обліковується заборгованість у сумі 1 800 050,40 грн.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 16.11.2004р. по справі №10/335/7 задоволено позов ПП „Графосервіс” про стягнення з ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка” 1 800 050,40 грн. боргу за отриману і неоплачену продукцію згідно з умовами договору купівлі-продажу від 10.01.2003р. №79. Київський апеляційний господарський суд постановою від 27.09.2005р. по справі №10/335/7 залишив без змін рішення господарського суду Чернігівської області від 16.11.2004р. по справі №10/335/7. Постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2005р. по вищевказаній справі залишено без змін вказану постанову Київського апеляційного господарського суду.

За таких обставин ДПІ у м. Чернігові робить висновок, що в порушення п.п.12.1.5 п.12.1 ст.12 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” позивачем не включено до складу валового доходу в 4 кварталі 2005р. (30-й календарний день від дня прийняття рішення судом) суму непогашеної заборгованості перед ПП „Графосервіс”, в розмірі 1500042 грн. ( 1800050,40 грн. –300008,40 грн. ПДВ).

Також в ході перевірки встановлено, що за даними бухгалтерського обліку підприємства станом на 31.12.2005р. по Кт рах. №631 „Розрахунки з вітчизняними постачальниками” обліковується кредиторська заборгованість, по якій минув строк позовної давності в сумі 18627,17 грн., у т.ч.:

- по ЗАТ „Поло” м. Донецьк –в розмірі 13054,14 грн.;

- по ПТП „Надія” м. Чернігів –в розмірі 2944, 47 грн.;

- по ТОВ „Варіант 2001” –в розмірі 2628,56 грн.

Враховуючи вищевикладене, ДПІ у м. Чернігові робить висновок про те, що в порушення п.п.4.6.1 п.4.1 ст.4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” позивачем не було включено до складу валового доходу за 2005 рік сума кредиторської заборгованості в розмірі 18627,17 грн., по якій минув строк позовної давності.

Таким чином, вищевказані порушення призвели до заниження валового доходу за вказаний період на загальну суму 1 518 669,17 грн., що в свою чергу призвело до заниження податку на прибуток підприємства в сумі 379,6 тис. грн.

Перевіркою правильності визначення повноти нарахування та своєчасності сплати акцизного збору ДПІ у м. Чернігові встановлено заниження суми податкового зобоваязання з акцизного збору за квітень 2005р. на суму 31250 грн., за травень 2005 р. на суму 16562,50 грн., за червень 2005р. на суму 72811,50 грн. Загальна сума донарахувань склала 120 642 грн.

Так, перевіркою встановлено, що у розрахунках акцизного збору за квітень 2005р. (№37133 від 20.05.2005р.) де сума податкового зобовязання за податковими векселями, термін оплати яких настав у звітному місяці (квітень 2005р.), за травень 2005р. ( №41584 від 16.06.2005р.) де сума податкового зобовязання за податковими векселями, термін оплати яких настав у звітному місяці (травень 2005р.), за червень 2005р. ( №65092 від 20.07.2005р.)за податковими векселями, термін оплати яких настав у звітному місяці (червень 2005р.):

у графі 11 вказана сума акцизного збору, нарахована на фактично понесені втрати спирту етилового (у межах встановлених норм) у процесі виробництва готової продукції. До розрахунку акцизного збору підприємство надало розрахунки сум акцизного збору, яка підлягає погашенню на суму фактичних втрат спирту етилового (відповідно додатку 3 до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 27.02.1999р. №275;

графа 12 „підлягає збільшенню (+) або зменшенню (-)у звязку із зміною ставок” підприємством не заповнена, чим порушено порядок складання розрахунку акцизного збору субєктами підприємницької діяльності, які видають податковий вексель відповідно постанови КМУ від 27.02.1999р. №275, та п.13 Порядку №275, де зазначено, що погашення податкового векселя проводиться з урахуванням зміни ставок акцизного збору.

При погашення податкових векселів, які видано на отримання спирту по ставці 16 грн. за 1л. 100- відсоткового спирту, не враховано зміну ставок відповідно до Закону України від 25.03.2005р. №2505-ІУ „Про державний бюджет України на 2005 рік”, які діяли на момент погашення податкових векселів.

у граі 14 „сума податкового зобовязання, інші нарахування, грн..” підприємство зменшує свої податкові зобовязання. В даній графі вказуються суми акцизного збору, які підлягають сплаті у звітному місяці і не підтверджуються виданими податковими векселями на сплату цих сум до бюджету.

До розрахунку підприємство надало розрахунок суми акцизного збору, на яку зменшується сума акцизного збору за отриманий спирт з урахуванням фактичних втрат спирту етилового у процесі транспортування, зберігання та виробництва готової продукції (відповідно додатка 2 до Порядку випуску, обігу та погашення податкових векселів, авальованих банком (податкових розписок),які видаються до отримання спирту етилового неденатурованого і є забезпеченням виконання зобовязання із сплати акцизного збору, затвердженого постановою КМУ від 22.06.2005р. №498), в якому зменшує суму акцизного збору, зазначену у векселі на кількість повернутого невиправоного браку на суму акцизного збору, чим порушено п.2 Постанови КМУ від 22.06.2005р. №498.

14.08.2007р. експертами Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз проведено відповідну експертизу і складено Висновок №353ц, згідно якого надані відповіді:

- по першому питанню: результатами дослідження документально та нормативно не підтверджується зазначене в акті перевірки від 18.05.2006р. №161/23/31597869 станом на дату складання акту донарахування ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка” податку на прибуток в сумі 379600 грн. за минулі періоди ( 4 квартал 2005 року), з урахуванням обставин розрахунку ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка” з ПП „Графосервіс” за договором купівлі-продажу №79 від 10.01.2003р. простим векселем;

- по другому питанню: результатами дослідження документально та нормативно не підтверджується висновок акту перевірки від 18.05.2006р. №161/23/31597869 щодо обліку ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка” станом на 31.12.2005р. по Кр. рах. №631 „Розрахунки з вітчизняними виробниками” кредиторської заборгованості, як такої, по якій минув строк позовної давності, а саме:

по ЗАТ „Поло” м. Донецьк в розмірі 13 054,14 грн.;

по ПТП „Надія” м. Чернігів в розмірі 2 944,47 грн.;

по ТОВ „Варіант 2001” в розмірі 2 628,56 грн.

-           по третьому питанню: результатами дослідження нормативно підтверджується, що невиправний брак лікеро-горілчаного виробництва до алкогольних напоїв не відноситься та операція з повернення такого браку Закритим акціонерним товариством „Чернігівський лікеро-горілчаний завод „Чернігівська горілка” до Державного спиртового заводу 17.06.2005р. не є обєктом оподаткування акцизним збором.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

І. Згідно з підпунктом 12.1.5 п.12.1 ст.12 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 28 грудня 1994 року N 334/94-ВР ( далі –Закон №334) платник податку –покупець повинен збільшити валовий дохід на суму непогашеної заборгованості (її частини), визнаної в порядку досудового врегулювання спору або судом, або за виконавчим написом нотаріуса, у податковому періоді, на який припадає перша з подій:

а) або 90-й календарний день від дня граничного строку погашення такої заборгованості (її частини), передбаченого договором або визнаною претензією;

б) або 30-й календарний день від дня прийняття судом рішення про визнання (стягнення) такої заборгованості (її частини) або вчинення виконавчого напису нотаріусом.

Строки, визначені абзацом „а” цього підпункту, поширюються також на випадки, коли покупець не надав відповідь на претензію, надіслану продавцем, у строки, визначені господарсько-процесуальним законодавством.

Строки, визначені абзацом „б” цього підпункту, застосовуються незалежно від того, чи розпочав державний виконавець або особа, прирівняна до нього згідно із законом, заходи із примусового стягнення боргу чи ні.

Зазначене у цьому підпункті збільшення валового доходу покупця не здійснюється стосовно заборгованості (її частини), яка погашається таким покупцем до настання строків, визначених абзацами „а” або „б” цього підпункту.

Якщо у наступних податкових періодах покупець погашає суму визнаної заборгованості або її частину (самостійно або за процедурою примусового стягнення), такий покупець збільшує валові витрати на суму такої заборгованості (її частини) за наслідками податкового періоду, на який припадає таке погашення.

Враховуючи зазначені норми діючого законодавства, покупець збільшує свій валовий дохід (з урахуванням першої з дат: або 90-го, або 30-го календарного дня) при настанні таких подій:

-          визнання претензії або відсутності відповіді на неї;

-          вчинення виконавчого напису нотаріусом;

-          винесення рішення господарського суду про визнання заборгованості за позовом продавця.

При судовому вирішенні спору необхідність збільшення покупцем валового доходу настає після закінчення 29 календарних днів (тобто на 30-й календарний день) із моменту прийняття судом рішення про визнання заборгованості.

Як визначено підпунктом 12.1.5 пункту 12.1 статті 5 Закону №334, в ситуації, коли покупець, який відобразив суму визнаної кредиторської заборгованості (її частини) у складі свого валового доходу, у наступних податкових періодах погашає таку заборгованість самостійно або за процедурою примусового стягнення, він має право збільшити на суму такої заборгованості (її частини) валові витрати за результатами податкового періоду, на який припадає таке погашення.

У відповідності до підпункту 12.1.4 пункту 12.1 статті 12 Закону № 334, вимог Порядку складання декларації з податку на прибуток, затвердженого наказом ДПА України від 29.03.2003р. №143 та узагальнюючого податкового роз’яснення „Про застосування пункту 12.1 статті 12 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, затвердженого наказом ДПА України від 11.07.2003р. №346, покупець і продавець разом із декларацією за звітний період подають додаток К4 до декларації (повідомлення про збільшення валових витрат або валового доходу) та інші первинні документи, що підтверджують наявність кредиторської заборгованості.

З огляду на вищезазначене, збільшення валового доходу, пов’язане з урегулюванням сумнівної заборгованості, покупець відображає в додатку К4 до декларації з податку на прибуток підприємства та в рядку 05.3 самої декларації.

При умові, що коригування валового доходу або валових витрат у зв’язку з урегулюванням сумнівної заборгованості здійснюється одночасно за декількома договорами, додаток К4 подається окремо щодо кожного з таких договорів.

Як вбачається з матеріалів справи (рішення по справі №10/335/7), 10 січня 2003 року ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка” укладено договір купівлі-продажу №79 з ПП „Графосервіс” на поставку товарів (комплекти заготівок для алюмінієвих конструкцій). На виконання умов вказаного Договору ПП „Графосервіс” поставлено товари ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка”:

- накладна №097/1501 від 15.01.2003р. на суму 1 800 050,40 грн.;

- накладна №115 від 28.02.2003р. на суму 1 800 050,40 грн.

26 червня 2003р. ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка” сплачено на користь ПП „Графосервіс” 1 800 050,40 грн. за отримані товари по накладній від 15.01.2003р. №097/1501.

ПП „Графосервіс” (продавець) подано позов до Господарського суду Чернігівської області про стягнення заборгованості за отримані та своєчасно несплачені товари ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка” згідно Договору купівлі-продажу від 10.01.2003р. №79.

Відповідно до ст. 82 ГПК при вирішенні господарського спору по суті (задоволення позову, відмова в позові повністю або частково) господарський суд приймає рішення.

16 листопада 2004р. господарським судом Чернігівської області прийнято рішення по справі №10/335/7 за позовом продавця ПП „Графосервіс” про стягнення заборгованості в розмірі 1 800 050,40 грн.

Таким чином, якщо продавець звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості з покупця, йому надається право збільшити валові витрати у тому звітному періоді, в якому відбулася ця подія (зменшення об’єкту оподаткування податком на прибуток), а покупець зобов’язаний збільшити свій валовий дохід через тридцять днів після винесення судом рішення, яким позов задоволений (збільшення об’єкту оподаткування податком на прибуток).

Враховуючи зазначене вище, ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка” на підставі приписів підпункту 12.1.5 пункту 12.1 статті 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.1997р. № 283/97 зобов’язано було збільшити валовий дохід на суму непогашеної заборгованості, визнаної господарським судом Чернігівської області після закінчення 29 календарних днів (тобто на 30-й календарний день) від дня прийняття судом рішення про визнання (стягнення) заборгованості, а саме в 4 кварталі 2004 року.

Статтею 4 Закону України „Про обіг векселів в Україні” від 05.04.2001р. №2374-III (зі змінами та доповненнями) встановлено, що у разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов’язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов’язання щодо платежу за векселем.

Отже, у покупця - емітента простого векселя виникає зобов'язання сплатити певну суму, вказану в простому векселі, і припиняються зобов'язання за договором купівлі-продажу.

З матеріалів справи вбачається, що 06 лютого 2006 року ПП „Графосервіс" в особі директора Куценко Г.В., іменоване надалі Кредитор та ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка" в особі голови правління Шпаковича В.І., іменоване надалі Боржник підписано Додаток до Договору купівлі-продажу від 10.01.2003р. №79 про нижченаведене:

1. Боржник є зобов'язаною перед Кредитором особою за зобов’язаннями, що виникли на підставі Договору купівлі-продажу №79 від 10.01.2003р., що підтверджується рішенням господарського суду Чернігівської області від 16.11.2005 року по справі №10/335/7, яким стягнуто на користь Кредитора борг в сумі 1800 050,00 гривень, пені в сумі 158 453,86 гривень, суми інфляції 77 612,17 гривень та 3% річних в сумі 33 954,37 гривень.

2. У зв'язку з відсутністю грошових коштів у Боржника достатніх для оплати повної вартості товару, сторони дійшли згоди про зміну форми розрахунку за одержаний в межах Договору купівлі-продажу №79 від 10.01.2003р. товар на вексельну форму, відповідно до якої Боржник видає, а Кредитор приймає простий вексель на суму 1 800 050 (Один мільйон вісімсот тисяч п'ятдесят) грн. строком платежу 28 (Двадцять восьмого) лютого 2046 (Дві тисячі сорок шостого) року.

06 лютого 2006 року на виконання умов Додатку від 06.02,2006р. до Договору купівлі продажу від 10.01.2003 року №79 в рахунок виконання розрахункового зобов'язання за Договором Боржник - ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка" передав, а Кредитор прийняв простий вексель №97 на суму 1 800 050,00 грн. строком платежу 28 лютого 2046 (Дві тисячі сорок шостого) року (акт приймання-передачі простого векселя від 06.02.06р.).

Як зазначено в акті приймання-передачі простого векселя від 06.02.2006р., з моменту передачі векселя припиняється грошове зобов'язання Боржника за договором купівлі-продажу №79 від 10.01.2003р. та виникає грошове зобов'язання Боржника щодо платежу за векселем.

Приватним підприємством „Графосервіс" в особі директора Куценко Г.В., іменоване надалі Кредитор, з одного боку та ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка” в особі голови правління Шпаковича В.І., іменоване надалі Боржник, з другого боку, укладено мирову угоду з метою урегулювання боргових зобов'язань в процесі виконання Рішення господарського суду Чернігівської області від 16.11.2004р. по справі №10/335/7, яким стягнуто на користь Кредитора борг в сумі 1 800 050,00 грн.

Відповідно до мирової угоди від 06.02.2006р., у зв'язку з відсутністю грошових коштів у Боржника достатніх для оплати повної вартості товару, а негайне виконання зазначеного Рішення спричинить неплатоспроможність Боржника, сторони змінюють форму розрахунку за одержаний в межах Договору купівлі-продажу №79 від 10.01.2003р. товар па вексельну форму.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.02.2006р. ухвалою Господарського суду Чернігівської області затверджено мирову угоду, укладену 06.02.2006 року між ПП „Графосервіс" та ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка" в процесі виконання Рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.11.2004р. по справі №10/335/7, згідно якої сторони домовились про зміну форми розрахунку за одержаний в межах Договору купівлі-продажу №79 від 10.01.2003р. на вексельну форму.

Отже, ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка" на підставі підпункту 12.1.5 пункту 12.1 статті 5 Закону №334 при умові відображення суми визнаної кредиторської заборгованості у складі свого валового доходу 4 кварталу 2004р., погашаючи таку заборгованість в лютому 2006 року, має право збільшити на суму такої заборгованості валові витрати в 1 кварталі 2006 року.

Виходячи з норми підпункту 12.1.5 пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка" зобов’язано збільшити валовий дохід на суму непогашеної заборгованості, визнаної Господарським судом Чернігівської області на 30-й календарний день від дня прийняття судом рішення про визнання заборгованості, тобто в 4 кварталі 2004 року та має право збільшити на суму такої заборгованості валові витрати в 1 кварталі 2006 року (податковий період, на який припадає погашення заборгованості).

Враховуючи вищезазначені обставини, суд доходить висновку про те, що збільшення відповідачем ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка” валового доходу за 4 квартал 2005р. на суму 1500042 грн. є неправомірним.

ІІ. Перевіркою також встановлено, що за даними бухгалтерського обліку підприємства станом на 31.12.2005р. по Кт рах. №631 „Розрахунки з вітчизняними постачальниками” обліковується кредиторська заборгованість, по якій минув строк позовної давності в сумі 18627,17 грн., у т.ч.:

- по ЗАТ „Поло” м. Донецьк –в розмірі 13054,14 грн.;

- по ПТП „Надія” м. Чернігів –в розмірі 2944, 47 грн.;

- по ТОВ „Варіант 2001” –в розмірі 2628,56 грн.

Враховуючи вищевикладене, ДПІ у м. Чернігові робить висновок про те, що в порушення п.п.4.6.1 п.4.1 ст.4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” позивачем не було включено до складу валового доходу за 2005 рік сума кредиторської заборгованості в розмірі 18627,17 грн., по якій минув строк позовної давності.

При цьому в акті перевірки не визначається, на підставі яких угод у позивача виникла кредиторська заборгованість, дата виникнення зобовязання, дата, з якої почався перебіг строку позовної давності.

Суд дійшов висновку, що збільшення відповідачем позивачу валових витрат з цих підстав є неправомірним, виходячи з наступного.

Згідно з підпунктом 11.2.1 пункту 11.2 статті 11 Закону №334 платник податку - покупець на дату оприбуткування товару або на дату фактичного отримання результатів робіт (послуг) збільшує валові витрати виробництва. При цьому в разі затримки оплати вартості товарів (робіт, послуг) у покупця виникає кредиторська заборгованість.

У відповідності до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Початок відліку строку позовної давності не завжди припадає на момент виникнення кредиторської (дебіторської) заборгованості, що відображається в бухгалтерському обліку на відповідних субрахунках (361 „Розрахунки з замовниками", 631 „Розрахунки з постачальниками", тощо).

У відповідності до статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Як встановлено частиною 1 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права чи про особу, котра його порушила.

З огляду на викладене вище, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У випадку, коли строк виконання зобов'язань у договорі не встановлено або визначено моментом вимоги, строк позовної давності починається з дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Відповідно до частини 5 статті 261 ЦК України у випадку, якщо боржнику надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг строку позовної давності починається із закінченням цього строку.

В частині 2 статті 530 ЦК України зазначено: якщо (строк) термін виконання боржником обов'язку не встановлено або визначено моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Однак боржник зобов'язаний виконати такий обов'язок у семиденний строк із дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає з договору чи актів цивільного законодавства.

Враховуючи норми частини 2 статті 530 і частини 5 статті 261 ЦК України, коли строк виконання зобов'язань у договорі не встановлено або визначено моментом вимоги, строк позовної давності потрібно відлічувати з восьмого дня після направлення кредитором вимоги про виконання. За відсутності такої вимоги строк позовної давності відлічуватися не почне, тобто ніколи не закінчиться.

Із закінченням строку позовної давності зобов'язання за договором не припиняється: боржник залишається боржником, а кредитор - кредитором.

Відповідно до частини 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей документ застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Починаючи із 01.01.2004 р., перебіг строку позовної давності за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений, починає відраховуватися від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання, тобто, фактично, починаючи із наступного дня з моменту, наприклад, відвантаження товарно-матеріальних цінностей.

У відповідності до діючого податкового законодавства, після закінчення строку позовної давності на обидві сторони договору покладаються обов'язки щодо здійснення певних дій у податковому обліку.

Згідно з пунктом 1.25 статті 1 Закону №334 закінчення строку позовної давності є одним із критеріїв, яким має відповідати заборгованість для визнання її безнадійною.

Як встановлено підпунктом пп. 1.22.1 пункту 1.22 статті 1 Закону №334, сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною або фізичною особою, що залишилася не стягнутою після закінчення строку позовної давності, вважається безповоротною фінансовою допомогою.

Підпунктом 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 вищевказаного Закону встановлено, що до складу валових доходів включаються доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді:

- сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді, крім їх надання неприбутковим організаціям згідно з пунктом 7.11 статті 7 цього Закону та у межах таких операцій між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Із зазначених законодавчих норм, вбачається, що для кредитора така заборгованість вважається безнадійною із включенням її суми з урахуванням ПДВ до складу валових витрат на підставі підпункту 5.2.8 пункту 5.2 статті 5 цього Закону, а для боржника - безповоротною фінансовою допомогою з віднесенням суми заборгованості з урахуванням ПДВ до валового доходу на підставі підпункту 4.1.6 пункту 4.1 ст. 4 Закону.

Валові витрати і валовий дохід сторони договору збільшують у тому податковому періоді, на який припадає закінчення строку позовної давності.

14.08.2007р. експертами Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз проведено відповідну експертизу і складено Висновок №353ц, згідно якого на питання:

- чи підтверджується документально та нормативно висновок акту перевірки від 18.05.2006р. №161/23/31597869 щодо обліку ЗАТ “ЧЛГЗ “Чернігівська горілка” станом на 31.12.2005р. по Кт. рах. №631 “Розрахунки з вітчизняними виробниками” кредиторської заборгованості, як такої, по якій минув строк позовної давності, а саме: по ЗАТ “Поло” м. Донецьк в розмірі 13054,14 грн.; ПТП “Надія” м. Чернігів в розмірі 13054,14 грн.; ТОВ “Варіант 2001” в розмірі 2 628,56 грн.,

надана відповідь:

- результатами дослідження документально та нормативно не підтверджується висновок акту перевірки від 18.05.2006р. №161/23/31597869 щодо обліку ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка” станом на 31.12.2005р. по Кр. рах. №631 „Розрахунки з вітчизняними виробниками” кредиторської заборгованості, як такої, по якій минув строк позовної давності, а саме:

- по ЗАТ „Поло” м. Донецьк в розмірі 13 054,14 грн.;

- по ПТП „Надія” м. Чернігів в розмірі 2 944,47 грн.;

- по ТОВ „Варіант 2001” в розмірі 2 628,56 грн.

В висновку експертів зазначено, що, як вбачається з наданих на дослідження документів, закритому акціонерному товариству „Чернігівський лікеро-горілчаний завод „Чернігівська горілка" підприємства відвантажили товари (роботи, послуги) до 01.01.2004р. (до набрання чинності ЦК України від 16.01.2003р. №435-ІУ), в тому числі:

- ЗАТ „Поло" м. Донецьк за накладною №69/1 від 22.08.2002р. (коньяк) на суму

13 054,14 грн., згідно даних бухгалтерського обліку по взаєморозрахункам з клієнтами

дана сума заборгованості, як безнадійна заборгованість (заборгованість, що

залишилася не стягнутою після закінчення строку позовної давності) станом на 01

січня 2007 року з балансу не списана;

- ПТП „Надія" за накладною № 6 від 18.01.2002р. (сосна необрізна соснова) на

суму 2 944,47 грн., згідно даних бухгалтерського обліку по взаєморозрахункам з

клієнтами дана сума заборгованості як безнадійна заборгованість станом на 01 січня

2007 року з балансу не списана;

- ТОВ „Варіант 2001" - рахунок-фактура №280702-1 від 28.02.02р., акт

приймання-передачі виконаних робіт від 31.12.2002р. (розміщення рекламного роліку

на радіо) на суму 2 628,56 грн., згідно даних бухгалтерського обліку по

взаєморозрахункам з клієнтами дана сума заборгованості, як безнадійна

заборгованість, станом на 01 січня 2007 року з балансу не списана.

Експерти зазначають, що початок перебігу строку позовної давності почав би свій відлік у тому випадку, коли б підприємства-постачальники (ЗАТ „Поло”, ПТП „Надія”, ТОВ „Варіант 2001”) звернулися із відповідними вимогами до покупця (ЗАТ „Чернігівський лікеро-горілчаний завод „Чернігівська горілка") сплатити у встановлений частиною 2 статті 530 ЦК України 7-денний строк кошти, а покупець цієї вимоги не виконав, тим самим порушивши право продавців на своєчасне отримання компенсації (договірної вартості проданих товарів (робіт і послуг).

Експертам на дослідження не надано документи, що підтверджували б вимоги постачальників - ЗАТ „Поло”, ПТП „Надія”, ТОВ „Варіант 2001” на проведення розрахунків ЗАТ „Чернігівський лікеро-горілчаний завод „Чернігівська горілка” за отримані товари (роботи, послуги).

При цьому експерти зазначають, що в момент відвантаження товарів (робіт, послуг) постачальниками не встановлено строк виконання зобов'язань (строки розрахунків), початок відліку строку позовної давності в даному випадку не припадає на момент виникнення кредиторської заборгованості, що відображається в бухгалтерському обліку на субрахунку 631 „Розрахунки з постачальниками".

Враховуючи норми частини 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, початок відліку строку позовної давності по вказаним кредиторським заборгованостям почав свій перебіг із 01.01.2004 р.

Підсумовуючи вищезазначене, експерти зазначають, що враховуючи ті обставини, що підприємствами ЗАТ „Поло" м. Донецьк, ПТП „Надія", ТОВ „Варіант 2001” відвантажено товари (роботи, послуги) Закритому акціонерному товариству „Чернігівський лікеро-горілчаний завод „Чернігівська горілка" до 01.01.2004 р. на умовах невизначеності строків розрахунків, строк позовної давності по сумам кредиторської заборгованості, яка враховується підприємством по рахунку 631 „Розрахунки з постачальниками" закінчиться 01.01.2007 р.

Тому за наслідками 1 кварталу 2007 р. ЗАТ „Чернігівський лікеро-горілчаний завод „Чернігівська горілка" у відповідності до пункту 1.25 статті 1, підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону №334 зобов'язане збільшити валовий дохід на суму безповоротної фінансової допомоги (вартості отриманих, але не оплачених товарів (робіт, послуг).

Таким чином, з огляду на викладене вище, результатами дослідження документально та нормативно не підтверджується висновок акту перевірки від 18.05.2006р. №161/23/31597869 щодо обліку ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка” станом на 31.12.2005р. по Кр. Рах. №631 „Розрахунки з вітчизняними виробниками” кредиторської заборгованості, як такої, по якій минув строк позовної давності, а саме:

- по ЗАТ ,, Поло” м. Донецьк в розмірі 13 054,14 гри.;

- по ПТП ,, Надія” м. Чернігів в розмірі 2 944,47 гри.;          :

- по ТОВ ,, Варіант 2001” в розмірі 2 628,56 гри.

Враховуючи вищевикладені приписи законодавства та фактичні обставини, встановлені експертами, суд погоджується з даним висновком експертів.

Таким чином, відповідачем неправомірно збільшено валовий дохід позивача за 2005р. на суму кредиторської заборгованості в розмірі 18 627,17 грн.

З вищевикладеного вбачається, що відповідачем неправомірно збільшено валовий дохід позивача за 2005 рік на суму 1518669,17 грн., що в свою чергу призвело до донарахування податку на прибуток підприємств за цей період на суму 379600 грн.

На вирішення експертизи було поставлене наступне питання:

-          чи підтверджується документально та нормативно зазначене в акті перевірки від 18.05.2006р. №161/23/31597869 станом на дату складання акту донарахування ЗАТ “ЧЛГЗ “Чернігівська горілка” податку на прибуток в сумі 379600 грн., за минулі періоди ( 4 квартал 2005р.), з урахуванням обставин розрахунку ЗАТ “ЧЛГЗ “Чернігівська горілка” з ПП “Графосервіс” за договором купівлі –продажу №79 від 10.01.2003р. простим векселем?

Експертами Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надана відповідь:

- результатами дослідження документально та нормативно не підтверджується зазначене в акті перевірки від 18.05.2006р. №161/23/31597869 станом на дату складання акту донарахування ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка” податку на прибуток в сумі 379600 грн., за минулі періоди ( 4 квартал 2005 року), з урахуванням обставин розрахунку ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка” з ПП „Графосервіс” за договором купівлі-продажу №79 від 10.01.2003р. простим векселем.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приймає до уваги вищевикладені висновки експертів, оскільки вони відповідають чинному законодавству і фактичним обставинам.

ІІІ. В статті 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. №18-92 „Про акцизний збір" зазначено, що акцизний збір - це непрямий податок на окремі товари (продукцію), визначені законом як підакцизні, який включається до ціни цих товарів (продукції).

Статтею 1 Закону України від 19.12.1995р. №481/95 „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" встановлено, що до алкогольних напоїв відносяться продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукромістких матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 1,2 відсотка об'ємних одиниць, які відносяться де товарних груп Гармонізованої системи опису та кодування товарів під кодами 22 04, 22 05, 22 06, 22 08.

Основним документом при виробництві горілки та лікеро-горілчаних напоїв є „Технологічний регламент на виробництво горілок та лікеро-горілчаних напоїв” (ТРУ 18.5084-96), розроблений Держхарчопромом України та Українським науково-дослідним інститутом спирту і біотехнології продовольчих товарів (термін введення в дію з 01.01.1997 року) та ГОСТ 7190-93 „Вироби лікеро-горілчані. Загальні технічні умови”.

Згідно з класифікацією, визначеною ГОСТ 7190, лікеро-горілчані напої - це напої міцністю 12 - 60 %, виготовлені шляхом змішування напівфабрикатів (спиртових настоїв, соків, морсів, ароматичних спиртів, цукрового сиропу, ефірних олій) з етиловим ректифікованим спиртом, водою з добавкою барвників або без них.

Наведені вище норми чинного законодавства свідчать про те, що невиправний брак лікеро-горілчаного виробництва не відноситься до алкогольних напоїв.

Спеціальним Законом України „Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби” від 15.09.1995р. № 329/95-ВР визначено особливості нарахування та сплати акцизного збору, що справляється з виготовлених українськими виробниками та ввезених на територію України алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

У відповідності до статті 1 вказаного Закону алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукромістких матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 1,2 відсотка об'ємних одиниць, які відносяться до товарних груп Гармонізованої системи опису та кодування товарів під кодами 22 04, 22 05, 22 06, 22 08;

Платниками акцизного збору на алкогольні напої та тютюнові вироби у відповідності до статті 2 наведеного вище Закону є:

- суб'єкти підприємницької діяльності - українські виробники алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також замовники, за дорученням яких виготовляється ця продукція на давальницьких умовах;

З 01.01.2004 р. згідно зі змінами, внесеними Законом України від 22.05.2003 р. № 849-ІУ до Закону № 329/95-ВР, об'єкти оподаткування для алкогольних напоїв та тютюнових виробів визначаються відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України „Про акцизний збір” від 26.12.92 р. №18-92.

Статтею 3 цього Декрету встановлено, що обороти з реалізації вироблених в Україні підакцизних товарів (продукції), включаючи алкогольні напої, шляхом їх продажу, обміну на інші товари (продукцію, роботи, послуги), безплатної передачі товарів (продукції) або з частковою їх оплатою є об'єктом оподаткування акцизним збором.

Крім того, згідно статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. №18-92 „Про акцизний збір” об'єктом оподаткування є:

- обороти з реалізації (передачі) товарів (продукції) для власного споживання, промислової переробки (крім оборотів з реалізації (передачі) для виробництва підакцизних товарів, за виключенням нафтопродуктів), а також для своїх працівників;

- вартість товарів (продукції), які імпортуються (ввозяться, пересилаються) на

митну територію України, у тому числі в межах бартерних (товарообмінних)

операцій або без оплати їх вартості чи з частковою оплатою.

Статтею 6 вказаного Декрету встановлено, що суми акцизного збору, які підлягають сплаті, визначаються платниками самостійно виходячи з обсягів реалізованих підакцизних товарів (продукції) за встановленими ставками.

Ставки акцизного збору на алкогольні напої встановлено Законом України „Про ставки акцизного збору на спирт етиловий та алкогольні напої” від 07.05.1996р. № 178/96-ВР.

Із внесенням Законом України від 11.12.98 р. № 311-XIV змін до Закону № 329/95-ВР „Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби” встановлено окремий порядок оподаткування алкогольних напоїв, які виготовляються з отриманого спирту етилового.

Таким чином, обєктом оподаткування акцизним збором є виключно готова продукція (товари), що реалізована платником податку.

Як вбачається з Висновку експертів №353ц, в ході проведення дослідження експертами встановлено, що ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка” відходи у вигляді водно-спиртових відгонів обліковує на рахунку бухгалтерського обліку 2091 „Інші матеріали”, місце зберігання: спиртосховище.

Згідно накладної №41-0000288 від 17.06.2005р. відходи у вигляді водно-спиртових відгонів повертаються ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка” на Державне підприємство „Холминський спиртовий завод” в кількості 253,90 дал., що підтверджується даними регістрів бухгалтерського обліку (Оборотно-сальдова відомість по рахунку 3611 „Розрахунки з замовниками”, картка рахунку 2091 ”Інші матеріали”).

В ході дослідження представлених експертам документів останні дійшли висновку про те, що документально підтверджується, що відходи водно-спиртових відгонів накопичувалися в спиртосховищі па ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка" з грудня 2004р. по квітень 2005р., не використовувалися для виробництва алкогольних напоїв, не обліковувалися підприємством як готова продукція на рахунку бухгалтерського обліку 26 „Готова продукція” та були повернені на Державне підприємство „Холминський спиртовий завод”. Сума акцизного збору, яка нарахована ЗАТ „ЧЛГЗ „Чернігівська горілка” на вказану кількість відгонів складає 40 624,00 грн.

Підсумовуючи викладене вище та враховуючи норми чинного законодавства, експерти дійшли висновку, що об’єктом оподаткування акцизним збором є тільки готова продукція (товари), які реалізуються платником податку. Декретом Кабінету Міністрів України „Про акцизний збір” від 26.12.92 р. № 18-92 та іншими нормативними актами не передбачено серед об'єктів оподаткування акцизним збором операції з повернення відходів у вигляді водно-спиртових відгонів на спиртзаводи.

На вирішення експертизи було поставлене наступне питання:

- чи відновиться невиправний брак лікеро-горілчаного виробництва до алкогольних напоїв та чи є операції з повернення такого браку Закритим акціонерним товариством “ЧЛГЗ “Чернігівська горілка” до Державного спиртового заводу 17.06.2005р. та 09.12.2005р. обєктом оподаткування акцизним збором?

Відповідь експертів: результатами дослідження нормативно підтверджується, що невиправний брак лікеро-горілчаного виробництва до алкогольних напоїв не відноситься та операція з повернення такого браку Закритим акціонерним товариством ,,Чернігівський лікеро-горілчаний завод ”Чернігівська горілка” до Державного спиртового заводу 17.06.2005р. не є об’єктом оподаткування акцизним збором.

Оскільки відгони водно-спиртових відходів для виробництва лікеро-горілчаної продукції позивачем не використовувались, до складу готової продукції не входили, а повертались на спиртозавод для подальшої промислової переробки, то, відповідно, нарахування акцизного збору на обороти з реалізації готової продукції з врахуванням вартості відгонів визнається судом неправомірним та таким, що не відповідає чинному законодавству.

Враховуючи викладене, донарахування позивачу податкового зобовязання по акцизному збору у сумі 40624 грн. в червні 2005 р. та застосування штрафних (фінансових) санкцій за це порушення є безпідставним.

Враховуючи вищевикладене, суд приймає до уваги висновку судово-бухгалтерської експертизи.

ІУ. Також ДПІ у м. Чернігові встановлено зменшення позивачем податкового зобовязання з акцизного збору за квітень 2005р. в сумі 31250 грн., за травень 2005р. в сумі 16562,5 грн., за червень 2005р. в сумі 72811,5 грн. у звязку з порушенням позивачем ч.2 п.12 Порядку видачі та погашення податкових векселів, що підтверджують зобовязання зі сплати акцизного збору і видаються субєктами підприємницької діяльності у разі отримання спирту етилового неденатурованого, призначеного для переробки на іншу підакцизну продукцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №275. від 27.02.1999р.

Так, на виконання пункту 20 статті 7 Закону України „Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби” від 15.09.1995р. № 329/95-ВР Кабінет Міністрів України постановою від 27.02.99 р. №275 затвердив Порядок видачі та погашення податкових векселів, що підтверджують зобов'язання зі сплати суми акцизного збору і видаються суб'єктами підприємницької діяльності у разі отримання спирту етилового неденатурованого призначеного для переробки на іншу підакцизну продукцію.

Зазначеним вище Порядком встановлюються правила видачі, обліку та погашення податкових векселів, що підтверджують зобов'язання платника податку сплатити протягом 90 календарних днів (починаючи від дня отримання спирту етилового неденатурованого) суму акцизного збору і видаються суб'єктами підприємницької діяльності у разі отримання ними спирту етилового неденатурованого (далі - спирт етиловий), призначеного для переробки на іншу підакцизну продукцію.

У відповідності до пункту 2 вказаного Порядку податковий вексель це простий вексель, авальований банком, що видається суб'єктом підприємницької діяльності - виробником підакцизної продукції у разі отримання спирту етилового і підтверджує його зобов'язання сплатити своєчасно суму акцизного збору;

Пунктом 3 Порядку встановлено, що векселедавець зобов'язаний протягом трьох робочих днів після отримання спирту етилового видати податковому органу за своїм місцем реєстрації належним чином оформлений податковий вексель.

Згідно пункту 5 Порядку у податковому векселі зазначається сума акцизного збору, що визначається за ставками для готової продукції які діють на дату отримання спирту етилового.

Відповідно до ч. 2 п. 13 вищевказаного Порядку погашення податкового векселя проводиться з урахуванням зміни ставок акцизного збору на момент здійснення реалізації підакцизної продукції.

Отже, виходячи зі змісту даної норми, при проведенні перевірки ДПІ у м. Чернігові повинна була не тільки визначити строк погашення податкового векселя, а і визначити момент здійснення реалізації підакцизної продукції, акцизний збір з якої було забезпечено податковими векселями.

Як вбачається з акту перевірки, відповідач, донараховуючи акцизний збір за квітень, травень та червень 2005р., застосовував ставки акцизного збору, які діяли на мент погашення податкових векселів, а не на момент реалізації підакцизної продукції, що є порушенням ч.2 ст. 13 вищевказаного Порядку.

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно визначено позивачу податкове зобовязання з акцизного збору в сумі 80000 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У частини 3 статті 2 КАС України передбачено наступне:

“У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства в Україні в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб”єкта владних повноважень обов”язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів належними засобами доказування правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень:

1) від 29.05.2006р. №/0, від 07.07.2006р. №/1, від 27.07.2006р. №/2, від 05.10.2006р. №/3, якими визначено суму податкового зобовязання з акцизного збору 180936 грн., в т.ч. 120624 грн. основного платежу та 60312 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

2) від 29.05.2006р. №/0, від 07.07.2006р. №/1, від 27.07.2006р. №/2, від 05.10.2006р. №/3, якими визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств 455520 грн., в т.ч. 379600 грн. основного платежу та 75920 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи податкові повідомлення-рішення, які є предметом спору, діяв не відповідно до законодавства України, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, недобросовісно, а тому такі рішення мають бути визнані нечинними.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

С У Д П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати повністю нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернігові:

1) від 29.05.2006р. №/0, від 07.07.2006р. №/1, від 27.07.2006р. №/2, від 05.10.2006р. №/3, якими закритому акціонерному товариству „Чернігівський лікеро-горілчаний завод „Чернігівська горілка” визначено суму податкового зобовязання з акцизного збору 180936 грн., в т.ч. 120624 грн. з основного платежу та 60312 грн. з штрафних (фінансових) санкцій;

2) від 29.05.2006р. №/0, від 07.07.2006р. №/1, від 27.07.2006р. №/2, від 05.10.2006р. №/3, якими закритому акціонерному товариству „Чернігівський лікеро-горілчаний завод „Чернігівська горілка” визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств 455520 грн., в т.ч. 379600 грн. з основного платежу та 75920 грн. з штрафних (фінансових) санкцій.

3. Стягнути з державного бюджету України на користь закритого акціонерного товариства „Чернігівський лікеро-горілчаний завод „Чернігівська горілка” (м. Чернігів, вул. Котляревського, 38, р/р 789 у філії „Укрексімбанк” м. Чернігова, ідентифікаційний код 31597869) 3,40 грн. судових витрат.

4. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

5. Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення вищевказаних строків залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова в повному обсязі виготовлена 11.04.2008р.

Суддя Ж.В. Блохіна