ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 07/2163а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2008 р.

9год. 25хв., м. Черкаси

За позовом державної податкової інспекції у м. Черкаси

до приватного підприємства „Трансол”

про стягнення 1552грн.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Сиволовська О.І.

Представники сторін:

від позивача: Павленко М.В. –за довіреністю від 11.01.2008р., Піхота С.В. –за довіреністю від 07.05.2008р.;

від відповідача: не прибули.

Заявлено позов про стягнення за рахунок відповідача в доход бюджету 1552грн. податкового боргу з податку на додану вартість станом на 17.04.2008р.

У засіданні суду представники позивача позов підтримали з викладених у ньому підстав.

Відповідач був повідомлений про дату, час і місце засідання суду, проте його представник у судове засідання не прибув.

Заперечень проти позову відповідач не подав.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника позивача і відповідача, господарський суд встановив наступне.

19 грудня 2005р. виконавчим комітетом Черкаської міської ради була проведена державна реєстрація відповідача як суб’єкта підприємницької діяльності-юридичної особи.

10 січня 2006р. відповідач був зареєстрований позивачем в установленому порядку як платник податку на додану вартість.

22 січня 2007р. відповідач подав позивачу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2006р., за якою самостійно визначив суму податкового зобов’язання з цього податку в розмірі 362грн. Станом на 17.04.2008р. і після цієї дати відповідач цю суму податкового зобов’язання не сплатив.

Відповідач не подав позивачу податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2007р., про що позивачем був складений акт від 26.07.2007р. №3812/15-210.

На підставі акту від 26.07.2007р. №3812/15-210 позивач прийняв податкове повідомлення-рішення від 27.07.2007р. №/0, за яким визначив відповідачу 170грн. податкового зобов’язання з податку на додану вартість у вигляді передбаченого пп. 17.1.1 п.17.1 ст. 17 Закону України від 21.12.2000р. №2181-ІІІ „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (далі –Закон №2181-ІІІ) штрафу за неподання податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2007р. у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за таке неподання (170грн. х 1).

Податкове повідомлення-рішення від 27.07.2007р. №/0 позивач надіслав відповідачу по пошті листом, який був повернутий позивачу поштою у зв’язку із закінченням терміну його зберігання, тому позивач 07.09.2007р. розмістив це податкове повідомлення-рішення на дошці податкових оголошень.

Відповідач не подав позивачу податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2007р., про що позивачем був складений акт від 29.08.2007р. №4334/15-210.

На підставі акту від 29.08.2007р. №4334/15-210 позивач прийняв податкове повідомлення-рішення від 30.08.2007р. №/0, за яким визначив відповідачу 170грн. податкового зобов’язання з податку на додану вартість у вигляді передбаченого пп. 17.1.1 п.17.1 ст. 17 Закону №2181-ІІІ штрафу за неподання податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2007р. у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за таке неподання (170грн. х 1).

Податкове повідомлення-рішення від 30.08.2007р. №/0 позивач надіслав відповідачу по пошті листом, який був повернутий позивачу поштою у зв’язку із закінченням терміну його зберігання, тому позивач 09.10.2008р. розмістив це податкове повідомлення-рішення на дошці податкових оголошень.

Відповідач не подав позивачу податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2007р., про що позивачем був складений акт від 02.10.2007р. №4933/15-210.

На підставі акту від 02.10.2007р. №4933/15-210 позивач прийняв податкове повідомлення-рішення від 03.10.2007р. №/0, за яким визначив відповідачу 170грн. податкового зобов’язання з податку на додану вартість у вигляді передбаченого пп. 17.1.1 п.17.1 ст. 17 Закону №2181-ІІІ штрафу за неподання податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2007р. у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за таке неподання (170грн. х 1).

Податкове повідомлення-рішення від 03.10.2007р. №/0 позивач надіслав відповідачу по пошті рекомендованим листом, який згідно з повідомленням про вручення був вручений представнику позивача поштою 11.10.2007р

Відповідач не подав позивачу податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2007р., про що позивачем був складений акт від 23.10.2007р. №5175/15-210.

На підставі акту від 23.10.2007р. №5175/15-210 позивач прийняв податкове повідомлення-рішення від 24.10.2007р. №/0, за яким визначив відповідачу 170грн. податкового зобов’язання з податку на додану вартість у вигляді передбаченого пп. 17.1.1 п.17.1 ст. 17 Закону №2181-ІІІ штрафу за неподання податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2007р. у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за таке неподання (170грн. х 1).

Податкове повідомлення-рішення від 24.10.2007р. №/0 позивач надіслав відповідачу по пошті листом, який був повернутий позивачу поштою у зв’язку із закінченням терміну його зберігання, тому позивач 04.12.2007р. розмістив це податкове повідомлення-рішення на дошці податкових оголошень.

Відповідач не подав позивачу податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2007р., про що позивачем був складений акт від 26.11.2007р. №5609/15-210.

На підставі акту від 26.11.2007р. №5609/15-210 позивач прийняв податкове повідомлення-рішення від 27.11.2007р. №/0, за яким визначив відповідачу 170грн. податкового зобов’язання з податку на додану вартість у вигляді передбаченого пп. 17.1.1 п.17.1 ст. 17 Закону №2181-ІІІ штрафу за неподання податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2007р. у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за таке неподання (170грн. х 1).

Податкове повідомлення-рішення від 27.11.2007р. №/0 позивач надіслав відповідачу по пошті рекомендованим листом, який згідно з повідомленням про вручення був вручений представнику позивача поштою 01.12.2007р.

Відповідач не подав позивачу податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2007р., про що позивачем був складений акт від 10.01.2008р. №52/15-210.

На підставі акту від 10.01.2008р. №52/15-210 позивач прийняв податкове повідомлення-рішення від 10.01.2008р. №/0, за яким визначив відповідачу 170грн. податкового зобов’язання з податку на додану вартість у вигляді передбаченого пп. 17.1.1 п.17.1 ст. 17 Закону №2181-ІІІ штрафу за неподання податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2007р. у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за таке неподання (170грн. х 1).

Податкове повідомлення-рішення від 10.01.2008р. №/0 позивач надіслав відповідачу по пошті рекомендованим листом, який згідно з повідомленням про вручення був вручений представнику позивача поштою 14.01.2008р.

Відповідач не подав позивачу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2007р., про що позивачем був складений акт від 22.01.2008р. №251/15-210.

На підставі акту від 22.01.2008р. №251/15-210 позивач прийняв податкове повідомлення-рішення від 23.01.2008р. №/0, за яким визначив відповідачу 170грн. податкового зобов’язання з податку на додану вартість у вигляді передбаченого пп. 17.1.1 п.17.1 ст. 17 Закону №2181-ІІІ штрафу за неподання податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2007р. у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за таке неподання (170грн. х 1).

Податкове повідомлення-рішення від 23.01.2008р. №/0 позивач надіслав відповідачу по пошті рекомендованим листом, який згідно з повідомленням про вручення був вручений представнику позивача поштою 28.01.2008р.

Відповідач податкові повідомлення-рішення позивача від 27.07.2007р. №/0, від 30.08.2007р. №/0, від 03.10.2007р. №/0, від 24.10.2008р. №/0, від 27.11.2007р. №/0, від 10.01.2008р. №/0 і від 23.01.2008р. №/0 ні у адміністративному ні у судовому порядку не оскаржував, а визначені за ними суми податкових зобов’язань не сплатив.

Підпунктами 7.8. 1, 7.8.2 п. 7.8 ст. 7 Закону України від 03.04.1997р. №168/97-ВР „Про податок на додану вартість” встановлено, що податковим періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Законом, календарний квартал, з урахуванням того, що:

якщо особа реєструється платником податку з дня іншого, ніж перший день календарного місяця, першим податковим періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця;

якщо податкова реєстрація особи анулюється у день інший, ніж останній день календарного місяця, то останнім податковим періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

Платник податку, обсяг оподатковуваних операцій якого за минулі дванадцять місячних податкових періодів не перевищував суми, зазначеної у підпункті 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, може вибрати квартальний податковий період. Заява про вибір квартального податкового періоду подається податковому органу разом з декларацією за наслідками останнього податкового періоду календарного року. При цьому квартальний податковий період починає застосовуватися з першого податкового періоду наступного календарного року.

Пункти 1.2 та 1.3 ст. 1 Закону №2181-ІІІ визначають термін „податкове зобов'язання” як зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України, а термін „податковий борг” - як податкове зобов’язання, самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов’язання.

Пункт 1.6 ст. 1 Закону №2181-ІІІ термін „примусове стягнення” визначає як звернення стягнення на активи платника податків у рахунок погашення його податкового боргу, без попереднього узгодження його суми таким платником податків.

Підпункт 3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону №2181-ІІІ передбачає можливість примусового стягнення за рішенням суду активів платника податків у рахунок погашення його податкового боргу.

Згідно з пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Закону №2181-ІІІ платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї статті, тобто у разі якщо згідно з законами з питань оподаткування особою, відповідальною за нарахування окремого податку або збору (обов'язкового платежу), є контролюючий орган або суми податкового зобов’язання визначаються контролюючим органом за непрямими методами.

Підпунктом 4.1.4 п.4.1 ст. 4 Закону №2181-ІІІ передбачає, що податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює:

а) календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

б) календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків), - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону №2181-ІІІ податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Підпунктом 5.2.2 п.5.2 ст. 5 Закону №2181-ІІІ встановлено, що податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Відповідно до пп. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5 Закону №2181-ІІІ у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати. Скарга повинна бути подана контролюючому органу протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання платником податків податкового повідомлення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Контролюючий орган зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги платника податків на його адресу поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. У разі коли контролюючий орган надсилає платнику податків рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий платник податків має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до контролюючого органу вищого рівня, а при повторному повному або частковому незадоволенні скарги –до контролюючого органу вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного строку для кожного випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для відповіді на нього.

Згідно з пп. 5.3.1 п.5.3 ст. 5 Закону №2181-ІІІ платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пп. 4.1.4 п. 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації., а визначену йому контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Відповідно до пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону №2181-ІІІ податкове повідомлення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого місця її знаходження із повідомленням про вручення. У разі коли податковий орган або пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення або податкові вимоги у зв'язку з незнаходженням посадових осіб, їх відмовою прийняти податкове повідомлення або податкову вимогу, незнаходженням фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків, податковий орган розміщує податкове повідомлення або податкові вимоги на дошці податкових оголошень, встановленій на вільному для огляду місці біля входу до приміщення податкового органу. При цьому день розміщення такої податкової вимоги вважається днем її вручення.

Підпунктом 17.1.1 п. 17.1 ст. 17 Закону №2181-ІІІ встановлено, що платник податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку.

Відповідно до п. 17.3 ст. 17 Закону №2181-ІІІ сплата (стягнення) штрафних санкцій, передбачених цією статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум.

Пункт 11 ст. 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” передбачає право органів державної податкової служби застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України.

З огляду на приведені вище обставини та норми законодавства господарський суд прийшов до таких висновків.

Самостійно визначена відповідачем сума податкового зобов’язання з податку на додану вартість за грудень 2006р. у розмірі 362грн. була узгоджена у день подання відповідачем позивачу податкової декларації з цього податку за грудень 2006р. Не сплата відповідачем цієї суми податкового зобов’язання протягом десяти днів з дня подання податкової декларації означає, що у позивача виник податковий борг у сумі 362грн.

Зобов’язання платника податку на додану вартість подавати податкові декларації за відповідні податкові періоди встановлене законодавством. Виконання цього зобов’язання платником податку не ставиться у залежність від поведінки органів державної податкової служби та від того чи фактично здійснював платник податку підприємницьку діяльність чи ні. Факти неподання відповідачем позивачу податкових декларацій з податку на додану вартість за сім вказаних вище податкових періодів є доведеними. Застосування позивачем до позивача за цими фактами 1190грн. фінансових санкцій відповідає вимогам чинного законодавства.

Таким чином, стягувана сума є податковим боргом у розумінні Закону №2181-ІІІ, на примусове стягнення якого за рахунок активів відповідача, позивач має право, тому позов підлягає задоволенню. Судовий збір в сумі 15грн. 52коп .підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160 -163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути за рахунок активів приватного підприємства „Трансол” (вул. Героїв Сталінграду, буд. 4, кв. 144, м. Черкаси, ідентифікаційний код 33978557):

- в доход бюджету через державну податкову інспекцію у м. Черкаси (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, ідентифікаційний код 34503595) –1552грн. податкового боргу з податку на додану вартість;

- в доход Державного бюджету України через державну податкову інспекцію у м. Черкаси (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, ідентифікаційний код 34503595) для зарахування на реєстраційний рахунок УДК у м. Черкаси №0002 в головному управлінні державного казначейства України в Черкаській області, МФО 854018, - 15 грн. 52коп.судового збору.

Ця постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через господарський суд Черкаської області заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня оголошення постанови і апеляційної скарги - протягом двадцяти днів після подання такої заяви.

Ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

У разі своєчасного подання заяви про апеляційне оскарження і неподання апеляційної скарги у встановлений строк, ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ                      Дорошенко М.В.