ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2008 р.

№ 2/213

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

В. Овечкін –головуючого,

Є. Чернов

В. Цвігун

за участю представників:

АК ПІБ в особі філії "Відділення Промінвестбанку в м. Ужгород"

Сухотін Д.Ю. –(дор.ВЕТ№335553 від 17.07.2007)

розглянув касаційну скаргу

Ужгородської міської ради

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду від 27.02.2008

у справі

№ 2/213 господарського суду Закарпатської області

за позовом

Ужгородської міської ради

до

Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку в особі філії "Відділення Промінвестбанку в м. Ужгород"

виконкому Ужгородської міської ради

третя особа

комунального підприємства "Ринок-1"

про

визнання недійсним договору поруки

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 24.12.2007 (суддя: О.Ремецькі) позовні вимоги задоволені повністю, визнано недійсним договір поруки від 29.10.2004, укладений між банком, виконкомом та КП "Ринок-1" на забезпечення виконання кредитного договору № 44/32-04 від13.08.2004.

Рішення господарського суду мотивовано тими обставинами, що виконком при укладенні договору поруки діяв з перевищенням повноважень, такий правочин створює цивільні права та обов'язки у разі наступного схвалення правочину відповідно до ст. 214 ЦК України, при укладенні договору поруки не були перевірені повноваження поручителя.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.02.2008 (судді: О.Дубник, Я.Дух, Г.Якімець) рішення господарського суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позовних вимог відмовлено, так як договір міським головою укладено від імені виконкому на підставі рішення XXXIII сесії IV скликання Ужгородської міської ради № 338 від 30.09.2004 згідно якого поручитель прийняв на себе обов'язки по кредиту на суму 400000 грн., згідно ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" міський голова укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради

Ужгородська міська рада в касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції скасувати, рішення місцевого господарського суду залишити в силі, оскільки при укладенні договору поруки поручитель діяв з перевищенням повноважень, не дотримані ст.ст. 16, 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 18 Закону України "Про державний бюджет України на 2004 рік".

АК ПІБ в особі філії "Відділення Промінвестбанку в м. Ужгород" у відзиві на касаційну скаргу проти доводів скаржника заперечив, вважає, що скарга задоволенню не підлягає і просить постанову апеляційної інстанції залишити без змін.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представника АК ПІБ в особі філії "Відділення Промінвестбанку в м. Ужгород", вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

29.10.2004 між АК ПІБ в особі філії "відділення "Промінестбанку", виконкомом Ужгородської міської ради, який прийняв на себе зобов'язання поручителя, позичальником –КП "Ринок-1" укладено договір поруки № 110/4604 згідно якого поручитель зобов'язується відповідати у повному обсязі перед кредитором за повне виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором.

Підставою для укладення договору поруки є рішення міської ради стосовно поруки для отримання кредиту КП "Ринок-1" у філії Закарпатське відділення "Промінвестбанку" на суму 400000 грн. Зазначене рішення міської ради недійсним у встановленому порядку не визнавалося.

Позичальник своїх зобов'язань по поверненню кредиту не виконав.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Укладення договору поруки відповідно до ст. 553 ЦК України не є тотожним гарантії відповідно до ст. 560 ЦК України, як помилково вважає скаржник. Крім того, згідно ст. 4 ЦК України, якщо суб'єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов'язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України.

Касаційна інстанція не вбачає перевищення повноважень виконкомом міської ради при укладенні договору поруки, так як згідно ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Скаржником відповідно з вимогами ст. 33 ГПК України не доведені обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дії поручителя не суперечать ст.ст. 11, 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 203, 215 ЦК України.

При таких обставинах касаційна інстанція констатує, що скаржник безпідставно ухиляється від виконання договору поруки, повернення кредитних коштів, отриманих по кредитній лінії, правова позиція скаржника не враховує вимоги ст. 526 ЦК України згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладання договору поруки є способом забезпечення виконання кредитного зобов'язання та правовою підставою відкриття кредитної лінії позичальнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.02.2008 у справі № 2/213 господарського суду Закарпатської області залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий                                         В. Овечкін

судді                                         Є. Чернов

В. Цвігун