ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.2008 Справа № 10/227-ПД-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді Александрової Л.І. при секретарі Шульженко Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма "Південь Спецстрой"

до Приватного підприємства "Мегаполіс"

про визнання договору оренди не дійсним

за участю представників сторін:

від позивача - Казанцева С.А. ю/к;

від відповідача - Максимов Д.А. в.о. директора;

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення після закінчення розгляду справи.

ПП “НВФ «Південь Спецстрой” звернулось до суду з позовом до ПП “Мегаполіс” про визнання договору оренди від 20.03.2007р. недійсним. Позивач вважає, що сторонами не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, а саме: з предмету зазначеного договору оренди, що є порушенням ст. 638 Цивільного кодексу України. Також Позивач вважає, що договір оренди було укладено з порушенням вимог ч.1 ст. 203 ЦК України, тобто зміст правочину суперечить Цивільному кодексу України.

Відповідачем зазначені вимоги не визнаються з посиланням на те, що договір оренди від 20.03.2007р. було укладено сторонами відповідно до вимог цивільного законодавства, згідно з умовами якого Відповідач передав, а Позивач прийняв у тимчасове платне користування устаткування для вдавлювання паль для багатоквартирних будинків вартістю 105920,06 гривень, яке належить на праві власності ПП „Мегаполіс”. Відповідач посилається на вимоги ст. 638 Цивільного кодексу України, за якими договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а сторони відповідно до ч. 3 ст. 639 Цивільного кодексу України визначили письмову форму договору оренди. На підставі цього, підписанням зазначеного договору оренди сторони підтвердили досягнуту між ними домовленість по всім істотним умовам договору. Крім того, представник Відповідача в обґрунтування того, що Позивач був обізнаний в предметі договору посилається на підписаний сторонами в той же день акт прийому-передачі майна в оренду.

Позивачем заявлені клопотання про витребування від відповідача доказів надсилання позивачу документів для оплати, актів виконаних робіт по договору оренди від 20.03.2007 р. та копій самих цих документів, а також оригіналів документів, що підтверджують право власності відповідача на предмет оренди, а також права на його використання.

Дані клопотання судом відхиляються, оскільки зазначені документи не мають відношення до предмету цього спору.

03.07.2008 р. позивач подав доповнення до позовної заяви та просить визнати недійсним договір оренди з підстави відсутності у відповідача доказів про наявність права на використання об'єкту оренди, яке не приймається судом до розгляду, оскільки позивачем не надано доказів надсилання копії даної заяви відповідачу.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

20.03.2007 р. між ПП “НВФ “Південь Спецстрой” та ПП “Мегаполіс” було укладено договір оренди, за умовами якого, якого Відповідач передав, а Позивач прийняв у тимчасове платне користування устаткування для вдавлювання паль для багатоквартирних будинків вартістю 105920,06 гривень, яке належить на праві власності ПП „Мегаполіс”.

Згідно з вимогами ст. 638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, коли між сторонами в належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Як вбачається зі змісту підписаного договору оренду, сторони повністю врахували положення Цивільного кодексу України, щодо договорів найму (оренди) та підписанням зазначеного договору підтвердили досягнення між собою згоди по всім істотним умовам договору.

Посилання позивача на те, що сторони при укладанні договору оренди не досягли згоди за такою істотною умовою як предмет договору не відповідає дійсності та матеріалам справи, оскільки: відповідно до вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 3 ст. 639 Цивільного кодексу України сторони визначили письмову форму даного договору оренди. На підставі цього, підписанням договору оренди 20.03.2007 р. сторони підтвердили досягнуту між ними домовленість по всім умовам договору, в тому числі і по всім істотним.

Відповідно до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору оренди може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає первісний вигляд при неодноразовому використанні. Зазначена стаття нормативно закріплює кваліфікуючу ознаку об’єктів оренди: це речі, що не втрачають своїх натуральних властивостей у процесі їхнього використання, тобто вони неспоживні. Передане в оренду устаткування для вдавлювання паль для улаштування пальових основ для багатоквартирних будинків вартістю 105 920,06 гривень відповідно до норм ст. 185 Цивільного кодексу України є неспоживною річчю, а тому такою, яка відповідно до вимог цивільного законодавства є предметом договору оренди майна.

Пунктом 1.2. зазначеного договору оренди сторони встановили, що склад та характеристика майна яке надається в оренду зазначається в акті прийому-передачі, який є невід’ємною частиною цього договору оренди. Факт передання Орендодавцем майна Орендарю підтверджений підписаним сторонами актом прийому-передачі від 20.03.2007р.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 767 Цивільного кодексу України річ передається у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору та її призначенню. Відповідно до ч.3 зазначеної ст. 767 ЦК України наймач зобов’язаний в присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо у момент передання речі в його володіння він не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані. Тому підписанням 20.03.2007 р. акту прийому-передачі майна в оренду позивач підтвердив свою обізнаність, яке саме майно він прийняв в оренду, тобто –в предметі договору оренду.

За таких обставин посилання Позивача на не досягнення між сторонами згоди за істотною умовою - предметом договору оренди від 20.03.2007р. суд вважає необґрунтованими та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

Посилання Позивача на неповне викладення сторонами предмету договору оренди, тобто без зазначення комплектуючих майна що передано в оренду, суд вважає такими, що не можуть бути обґрунтуванням позовних вимог про визнання договору недійсним у зв’язку з наступним.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 3, ст. 6 та ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони, підписанням договору оренди прийшли до згоди та врегулювали свої відносини на власний розсуд з урахуванням положень цивільного законодавства.

Якщо у будь-якої із сторін виникають питання щодо розширеного тлумачення деяких положень та умов договору оренди (доповнення предмету договору переліком комплектуючих майна яке надано в оренду), то вона, керуючись ст.641-646 Цивільного кодексу України повинна на стадії погодження умов договору внести свої пропозиції до розгляду їх іншою стороною до моменту укладання договору. В подальшому, після того, як договір вже укладено, він набирає обов’язкової сили для кожної із сторін і має виконуватися ними відповідно до умов цього договору.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, що не врегульовані цими актами. Нормативно-правовими актами не передбачено як саме детально сторони повинні були розшифрувати предмет договору оренди, які саме його характеристики повинні бути зазначені та чи потрібне обов’язкове перелічення складових частин майна що передається в оренду. Тому зазначені умови договору викладаються сторонами за узгодженням. В першу чергу сторони повинні тлумачити умови договору, в тому числі і сам предмет договору так, щоб він був їм зрозумілим. Підтвердженням того, що предмет договору оренди повністю є зрозумілим для сторін та те що позивач був обізнаний щодо майна, яке приймав в оренду, є підписаний сторонами 20.03.2007р. акт прийому-передачі майна в оренду. В ньому сторони зазначили, що майно –устаткування для вдавлювання паль для улаштування пальових основ для багатоквартирних будинків, вартістю 105 920,06 гривень передано в оренду в повній комплектності, в технічно справному та робочому стані, без ушкоджень.

Крім того, згідно з матеріалами справи та фактичними обставинами Позивач під час укладання зазначеного договору не висловлював бажання зазначити в договорі детальне розширене тлумачення майна та перелік його всіх комплектуючих, які за своїм правовим змістом є складовими частинами переданого в оренду майна. Згідно з нормами, ст. 187 Цивільного кодексу України складові частини речі –це такі частини, які конструктивно пов’язані з річчю, при відокремленні яких річ втрачає своє першочергове призначення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню та слідують за основною річчю і не можуть бути відокремленні від неї без її пошкодження, без порушення її цілісності та технічного стану. Про те що усі комплектуючі - складові частини устаткування для вдавлювання паль для улаштування пальових основ для багатоквартирних будинків були передані в оренду в повному обсязі свідчить те, що сторони в акті прийому-передачі від 20.03.2007р. зазначили, що майно передано в оренду в повній комплектності, в технічно справному та робочому стані, без ушкоджень.

Що стосується інших тверджень позивача, а саме те, що укладений між сторонами договір оренди суперечить нормам ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України - актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства судом до уваги не приймаються, оскільки не мають правового обґрунтування. Відповідно до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, але Позивачем не вказано обставин, на яких ґрунтується зазначене твердження, не наведено та не надано суду жодного доказу про будь-яке порушення, яке б підпадало під кваліфікацію зазначеної норми права.

Таким чином, в задоволенні позову ПП “НВФ “Південь Спецстрой” має бути відмовлено.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. В задоволені позову відмовити.

2. Копії даного рішення надіслати сторонам по справі.

Суддя Л.І. Александрова