ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"17" березня 2008 р.

справа № 5020-2/020

За позовом За позовом відкритого акціонерного товариства „Енергетична компанія „Севастопольенерго” (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44)

до відповідача Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини Морська

(99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 60)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

військова частина А-1656 (99045, м. Севастополь, вул. Надії Островської, 8)

про стягнення 23 603,32 грн.

Суддя Шевчук Н.Г.

Представники сторін:

позивача –Філатова Л.Б., довіреність № 9/0/2-08 від 02.01.2008;

відповідача –не з’явився;

третьої особи –не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство „Енергетична компанія „Севастопольенерго” (далі –ВАТ „ЕК „Севастопольенерго”) звернулось до господарського суду з позовною заявою до Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської (далі Севастопольська КЕЧ морська), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача військова частина А-1656 (далі –в/ч А-1656) про стягнення заборгованості у сумі 23 603,32 грн., а саме: за перевищення ліміту активного споживання у сумі 21 523,87 грн., пеню –1052,82 грн., 3% річних –189,93 грн., збільшення суми заборгованості з урахуванням інфляції – 836,70 грн.

Позовні вимоги мотивовані посиланням на наявність укладених між сторонами договору № 1740 від 30.03.2006 відповідно до умов якого сторони прийняли на себе зобов’язання додержуватись вимог законодавчих та директивних актів, які регламентують питання енергопостачання та взаємовідносини сторін.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти позовних вимог з посиланням на положення статті 7, 22, 23 Бюджетного кодексу України та статті 258 Цивільного кодексу України (арк.с. 121).

Третя особа військова частина А-1656 проти задоволення позовної заяви не заперечує та пояснює, що відповідно до умов договору № 1740 віл 30.03.2006 платником за перевищення величин споживання електричної енергії військовою частиною А 1656 є відповідач (арк.с. 66).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін суд

ВСТАНОВИВ:

Відносини електроенергетики в Україні регулюються Законом України „Про електроенергетику”, Порядком постачання електричної енергії споживачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 № 441 (у відповідних редакціях) та Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.1996 N 28 (у відповідних редакціях) (далі - Правила).

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України, частини 1 статті 26 Закону України “Про електроенергетику” споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

30.03.2006 між ВАТ “ЕК “Севастопольенерго” (Постачальник), в/ч А1656 (Споживач) та Севастопольською КЕЧ Морська (Платник) був укладений договір № 1740 на поставку електричної енергії (далі - Договір), який відповідно до умов пункту 9.4 Договору був продовженим на наступні періоди.

Згідно умов Договору Постачальник зобов’язувався постачати Споживачу електричну енергію в обсягах у відповідності з договірними квартальними (місячними) величинами спожитої електричної енергії, вказаними в Додатку № 1 до Договору. Платник, в свою чергу, зобов’язаний здійснювати оплату за спожиту електроенергію та здійснювати інші платежі згідно умов Договору.

Відповідно до пункту 2.2.2 Договору споживач зобов’язався додержуватися режимів споживання електроенергії у відповідності до розділу 5 Договору, яким передбачено встановлення договірних величин споживання електроенергії та потужності.

Пунктом 4.2.2 Договору встановлено, що за перевищення споживачем договірних величин споживання електричної енергії і потужності, визначений розділом № 5 Договору Платник оплачує Постачальнику двохкратну вартість різниці фактично спожитої електроенергії і договірних величин.

Додатком № 1 Договору сторони узгодили граничні величини електроспоживання у січні 2007 року по майданчиках ТП-203, ТП-52, ТП-466, ТП-987 –105 000 кВт/г, у лютому 2007 року по майданчику ТП-203–40320 кВт/г, березні 2007 року по майданчику ТП-203 –40 320 кВт/г, квітні 2007 року по майданчику ТП-987 –20 000 кВт/г., липні 2007 року по майданчику ТП-205 –40 000 кВт/г, листопаді 2007 року по майданчику ТП-987 –20 000 кВт/г.

Згідно наданих споживачем звітів про витрату електроенергії обсяг спожитої В/ч А 1656 електроенергії по вказаних вище майданчиках складає в січні 2007 року –140 432 кВт/г, лютому 2007 року –44 160 кВт/г, березні 2007 року –43 000 кВт/г, квітні 2007 року –21 370 кВт/г., липні 2007 року –42 880 кВт/г, листопаді 2007 року –38 419 кВт/г.

Таким чином, обсяг фактично спожитої електроенергії перевищує обсяг договірної величини споживання у січні 2007 року - на 35 432 кВт/г., у лютому 2007 року –2 160 кВт/г, у березні 2007 року –2 680 кВт/г., у квітні 2007 року –1 370 кВт/г,, у липні 2007 року –2 880 кВт/г., у листопаді 2007 року –18 419 кВт/г.

Позивач виставив в/ч А 1656 рахунки за перевищення ліміту активного споживання на загальну суму 21 523,87 грн. (арк. с. 37-43).

Згідно з статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк згідно з вказівками закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок –згідно зі звичайними вимогами. Одностороння відмова від виконання зобов’язань та одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом.

Статтею 26 Закону України “Про електроенергетику” (в редакції на момент порушення) передбачено, що споживач у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Відповідачем Севастопольською КЕЧ морською, яка відповідно до умов договору є платником, виставлені рахунки на день прийняття рішення не оплачені, заборгованість відповідача перед позивачем за перевищення ліміту споживання електричної енергії складає 21 523,87 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 1 052,82 грн., 3 % річних 189,93 грн., та 836,70 грн. суми інфляційного відшкодування.

Суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини другої статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна прийняти всі міри, необхідні для належного виконання зобов’язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, сплачує кредитору суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором чи законом.

Згідно статей 546, 549, пункту 3 статті 611 Цивільного кодексу України, пункту 4.2.1 Договору у разі порушення строків внесення платежів Платник сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу включая день фактичної оплати.

Відповідно до статей 3-4 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, встановленому за погодженням сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Позивачем на суму заборгованості нарахована пеня у сумі 1 052,82 грн., розрахунок якої здійснений з урахуванням вищевказаних норм.

Суд також перевірив розрахунок заявлених до стягнення сум 3 % річних та інфляційного відшкодування та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги ВАТ “ЕК “Севастопольенерго” підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати позивача по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Беручи до уваги викладене та керуючись статтями 49, 75, 82, 84-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

1.           Позов задовольнити повністю.

2.           Стягнути з Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 60, , р/р 0091 в УДКУ, МФО 824509) на користь Відкритого акціонерного товариства „Енергетична компанія „Севастопольенерго” (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44, , рахунок з спеціальним режимом використання № 168 в СМФ Ощадбанку № 4548, МФО 384027) заборгованість у сумі 21 523,87 грн.

3.           Стягнути з Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 60, , р/р 0091 в УДКУ, МФО 824509) на користь відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія “Севастопольенерго” (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44, код у , п/р № 260073537 у АБ ПІБ м. Києва, МФО 300506) пеню –1052,82 грн., 3% річних –189,93 грн., збільшення суми заборгованості з урахуванням інфляції – 836,70 грн., витрати по сплаті державного мита у сумі 236 грн. 03 коп.; витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя Н.Г. Шевчук

Рішення оформлено і підписано відповідно до вимог

ст. 84 Господарського процесуального кодексу України 24.03.2008.