ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

"22" квітня 2008 р.                     Справа № А10/154-08

за позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Добробут»,смт Ворзель

про стягнення 1244,26 грн.

Суддя Тищенко О.В.

Представники:

від позивача: Сабрига В.Д. (довіреність від 22.04.2008р. № 870/08)

від відповідача: не з’явився

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Добробут»про стягнення 1244,26 грн. заборгованості.

Ухвалою господарського суду Київської області про відкриття провадження в адміністративній справі від 11.03.2008р. розгляд справи було призначено на 22.04.2008р.

В судовому засіданні 22.04.2008р.. представник позивача позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання 22.04.2008р. свого представника не направив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №8120 від 03.04.2008р., яке вручено ТОВ фірми «Добробут»09.04.2008р.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§66 –69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі “Смірнова проти України”).

Згідно ч. 2 ст. 128 КАС України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони, або не повідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно п. 17 ст. 14 Закону України „Про систему оподаткування” збір на обов’язкове державне пенсійне страхування належить до загальнодержавних податків і зборів.

Об’єкт оподаткування, коло платників збору, ставки і порядок справляння збору на обов’язкове державне пенсійне страхування врегульовані Законом України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” № 400/97-ВР від 26.06.1997 р. (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Відповідач являється платником збору на обов’язкове державне пенсійне страхування та зареєстрований в Управлінні Пенсійного фонду України у Таращанському районі, як платник страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до вимог статті 3 Закону України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування”, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду України в порядку, визначеному законодавством України.

Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.09.2003р. № 1058-ІV та п.5.1.6. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.04 р. за № 64/866 (далі - Інструкція) страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідно до ст. 20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника внесків.

Підпунктом 5.1.4 п. 5.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України передбачено, що нараховані за відповідний базовий звітний період страхові внески сплачуються платниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати (доходу), на суми яких нараховуються страхові внески. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Відповідно до ч.2 п.9 ст.106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі: 10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно; 20 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно; 50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.\

Відповідно до ч. 13, 14 ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій. Суми пені та штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення. При цьому в цей же строк страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення.

Згідно ч. 14 ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” рішення органу Пенсійного фонду про нарахування пені або накладення штрафу, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, є виконавчим документом.

Як вбачається із п. 10 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України на суми простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків (недоїмки) та своєчасно не сплачені (не перераховані) фінансові санкції нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку та розмірах, визначених цим пунктом. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку сплати відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником.

Пунктом 10.5, 10.6 вищезазначеної інструкції передбачено, що рішення про нарахування пені посадові особи органів Пенсійного фонду виносять одночасно з прийняттям рішення про застосування фінансових санкцій, зазначених у підпункті 9.3.2 пункту 9.3 цієї Інструкції, за формою згідно з додатком 14 цієї Інструкції, яке протягом трьох робочих днів із дня його винесення надсилається страхувальнику з повідомленням про вручення. Суми пені підлягають сплаті страхувальником чи банком протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення або можуть бути оскаржені до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного органу Пенсійного фонду, посадовими особами якого прийнято це рішення. Оскарження рішення органу Пенсійного фонду про нарахування пені зупиняє строки їх сплати до винесення вищим органом Пенсійного фонду або судом рішення у справі.

Судом встановлено, що Рішенням №469 від 07.06.2006р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом пенсійного фонду до відповідача застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 3794,02грн. та пені в розмірі 4952,76 грн.

Також, суд встановив, що у зв’язку із несвоєчасною сплатою відповідачем вказаних вище фінансових санкцій (Рішення №469 від 07.06.2006р.), позивачем на підставі п.2 ч.9 ст.106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” прийнято Рішення №905 від 27.12.2007р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом пенсійного фонду, яким до відповідача застосовано пеню в розмірі 1244,26грн.

05.02.2008р. відповідачу була надіслана Вимога від 04.02.2008р. №Ю-26 про сплату боргу в розмірі 1244,26грн., що підтверджується реєстром на відпралену рекомендовану кореспонденцію Управлінням Пенсійного фонду України у м.Ірпені від 05.02.2008р.

Відповідач Рішення №905 від 27.12.2007р. та вимогу про сплату боргу №Ю-26 отримав, проте заборгованість не сплатив. Доказів скасування рішення №905 від 27.12.2007р. до суду не подано.

Таким чином, загальна заборгованість відповідача перед позивачем станом на 22.04.2008р. становить 1244,26 грн.

За таких обставин, проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства та всебічно розглянувши матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 1244,26 грн. заборгованості є обґрунтованими і документально підтвердженими, а тому підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, керуючись п.2 ч.1 ст. 128, ст.ст. 158, 160, 162, 163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, –

постановив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Добробут»(255730, Київська обл., м.ірпінь, смт. Ворзель, вул..Великого Жовтня, 60, , р/р 001 в АБ «Київська Русь», МФО 319092) на користь Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені (08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Шевченка,4, , р/р 30 у Головному управлінні Ощадбанку по м. Києву та Київській області, МФО 322669) 1244,26 грн. заборгованості.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня її проголошення, якщо заява про апеляційне оскарження постанови не буде подана. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана, в двадцятиденний строк після надання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя