КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
№ 16/218
міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:
судді:                    Писаної  Т.О
(доповідач по справі),
суддів:
при секретарі судового
засідання Рустам'яні
ОСОБА_3 -представник за
дов. б/н від 21.11.07 р.;
ОСОБА_4 - представник за
дов. № 1587 від 10.12.07 р.;
відповідача -2: Білий
С.В. -представник за дов.  б/н від
третьої особи: Філінська
Т.А. -представник за дов. б/н від 09.01.07 р.,
матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Маранта,
LTD»на рішення господарського суду Черкаської області від 05.02.2008 р. у
справі №16/218 (суддя Спаських Н.М.)
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Київ,
до           1. товариства з обмеженою
відповідальністю «Славнафта», м. Дніпропетровськ,
2. товариства з обмеженою відповідальністю «Маранта, LTD»,
підприємство «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації, м.
про             визнання права власності на майно,
грудня 2007 року суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «Славнафта»та товариства з обмеженою відповідальністю
«Маранта, LTD»про визнання права власності на нежитлові приміщення, що
знаходяться в Черкаській області, Золотоніського району, Піщанська сільська
рада, 101 км. автомобільної дороги Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя та
складаються з АЗС, позначеної на плані літерою «А»загальною площею 53,3 кв.м.,
уборної, позначеної літерою «Б», бензоколонки (I), ємкостей (II), свердловини
(III), відмостки (SV), огорожі (1) (далі -АЗС).
Рішенням
господарського суду Черкаської області від 05.02.2008 року позов було
задоволено повністю, визнано право власності за суб'єктом підприємницької
діяльності-фізичною особою ОСОБА_1, а також стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю «Маранта, LTD»1186,00грн. державного мита та 118,00 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Не
погоджуючись із даним рішенням місцевого суду, товариство з обмеженою
відповідальністю «Маранта, LTD»звернулось до Київського міжобласного
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та заявою про уточнення
вимог апеляційної скарги, просить скасувати рішення господарського суду
Черкаської області від 05.02.2008 року, прийняти нове рішення про відмову у
позові та стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1
595,00 грн. відшкодування витрат по сплаті державного мита за подання
апеляційної скарги. При цьому, скаржник посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права.

Представник
скаржника (відповідача-2) в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної
скарги.

Відповідач-1
не направив своїх представників у судове засідання, про дату, час і місце
розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд
не повідомлено. Відповідач-1 надав відзив, в якому підтримав вимоги апеляційної
скарги, оскільки вважає її обґрунтованою, а рішення місцевого господарського
суду таким, що підлягає скасуванню.

Позивач
надав відзив на апеляційну скаргу, його представник у судовому засіданні проти
вимог апеляційної скарги заперечив, оскільки вважає її необґрунтованою, а
оскаржене рішення суду першої інстанції законним та таким, що відповідає
матеріалам справи.

Представник
третьої особи у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Розглянувши
доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно
до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість
рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно
ч. 1 ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Як
вірно встановлено судом першої інстанції, на підставі договору купівлі-продажу
від 27 жовтня 2006 року з товариством з обмеженою відповідальністю
«Кречет»позивач став власником нежитлових приміщень, що знаходяться в
Черкаській області, Золотоніського району, Піщанська сільська рада, 101 км.
автомобільної дороги Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя та складаються з АЗС,
позначеної на плані літерою «А»загальною площею 53,3 кв.м., уборної, позначеної
літерою «Б», бензоколонки (I), ємкостей (II), свердловини (III), відмостки
(SV), огорожі (1).

Право
власності на ці нежитлові приміщення було зареєстровано за позивачем
Золотоніським виробничим підрозділом Черкаського обласного об'єднаного бюро
технічної інвентаризації, що засвідчується витягом від 31.10.2006р. про
реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.41).

20
вересня 2007 року між приватним підприємцем ОСОБА_1 та товариством з обмеженою
відповідальністю «Маранта, LTD»було укладено договір купівлі-продажу АЗС.

У
відповідності до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є
умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Укладений
позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Маранта, LTD»договір
відповідає ст. 655 ЦК України іншими статтями глави 54 ЦК України стосовно
укладення договорів купівлі-продажу, але за згодою сторін було ще й досягнуто
спеціальної угоди стосовно переходу права власності на майно, оскільки у
відповідності до ч.1 ст.334 ЦК України право власності на майно у набувача
майна з договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно
принципів цивільного законодавства, сторони вільні укладати господарські
договори на свій розсуд. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання
мають виконуватися належним чином відповідно умов договору.

Як
вірно зазначено судом першої інстанції, договором позивач та ТОВ «Маранта,
LTD»стосовно переходу права власності на майно сторони встановили спеціальні
умови, які повинні бути виконані у будь-якому випадку. Так, у відповідності до
п. 2.4 договору, сторони вказали, що оскільки вони пов'язані договірними
зобов'язаннями щодо купівлі-продажу, крім предмету цього договору, ще 10-ти
інших об'єктів, право власності на майно за цим договором переходить до покупця
лише після настання таких подій:

-
підписання сторонами актів приймання-передачі інших 10 об'єктів;

-
повної сплати покупцем вартості залишків пального на інших 10 об'єктах та на
АЗС за даним договором;

-
підписання сторонами актів приймання-передачі майна, що є предметом цього
договору;

-
підписання продавцем заяви про проведення повного розрахунку між сторонами
відповідно до умов договору та виконання покупцем інших зобов'язань, передбачених
договором. Підпис продавця на цій заяві повинен бути  посвідчений нотаріально.

Колегія
суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що умови п.2.4. договору
від 20.09.2007р. не виконані, покупець не підписав акт приймання-передачі АЗС
за цим договором, відсутня підписана продавцем заява про проведення повного
розрахунку між сторонами з посвідченим нотаріально підписом продавця на цій
заяві.

Натомість
ТОВ «Маранта Лтд», зареєструвавши за собою право власності на приміщення АЗС
(а.с. 43), продало її другому відповідачу по справі - ТОВ «Славнафта»згідно
договору купівлі-продажу від 10.12.2007р., яке, в свою чергу, зареєструвало цей
об'єкт за собою на праві власності (а.с. 28).

30
жовтня 2007 року приватний підприємець ОСОБА_1
направив лист до Золотоніського виробничого підрозділу Черкаського
обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації,  в
якому  повідомив про те, що товариство
з обмеженою відповідальністю «Маранта, ЛТД»не прийняло майно вказане в договорі
купівлі-продажу, не підписало акт приймання-передачі вказаного нежитлового
приміщення,  не сплатило за нього ціну і
з огляду на це продавець не надав заяви, передбаченої договором, про виконання
всіх зобов'язань.  21.11.2007 року через
нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 позивач повідомив
ТОВ «Маранта Лтд» про те, що ним не виконало всіх умов договору від 20.09.2007
року, а тому позивач відмовляється від цього договору та розриває його в
односторонньому порядку. Як вірно зазначено судом першої інстанції, дії позивача
відповідають  ч. 4 ст.690 ЦК України,
якою передбачено, що  якщо  покупець
без  достатніх підстав  зволікає
з  прийняттям товару, продавець
має право відмовитись  від  договору
купівлі-продажу.

Як
передбачено частиною 3 статті 651 ЦК України, у разі односторонньої
відмови  від договору  у повному обсязі або частково, якщо право на
таку відмову  встановлено договором або
законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким
чином, оскільки ТОВ «Маранта, Лтд»не виконало всіх умов договору купівлі-продажу
від 20.09.2007 року, з якими пов'язувалися істотні умови договору щодо переходу
права власності на придбане приміщення АЗС, то до ТОВ «Маранта, ЛТД»не перейшло
право власності на вказане нежиле приміщення.

ТОВ
«Маранта, Лтд»не надало доказів належного завершення виконання умов договору
від 20.09.2007 року.

ТОВ
«Маранта, Лтд»знало про неповне виконання з свого боку умов договору
купівлі-продажу від 20.09.2007р. та ненабуття права власності на приміщення
АЗС. При цьому, ТОВ «Маранта Лтд»продало цей об'єкт ТОВ «Славнафта», тому суд
першої інстанції вірно зазначив, що майно, яке було предметом договору від
20.09.2007 року, юридично вибуло від позивача поза його волею.

У
відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання
його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою,
а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи,
що право власності на приміщення АЗС в даний час зареєстровано за ТОВ
«Славнафта», то заявлений позов про визнання права власності на це майно за
позивачем є обґрунтованим.

Наявними
у справі доказами позивач довів обґрунтованість позовних вимог, тому місцевий
господарський суд правомірно визнав позов таким, що підлягає задоволенню.

В апеляційній
скарзі скаржник стверджує, що позивачем, а не ТОВ «Маранта, ЛТД»було порушено
умови договору щодо підписання акта приймання-передачі майна. Проте, у справі
відсутні докази звернення ТОВ «Маранта, ЛТД»до позивача про підписання такого
акта. Акти відсутності продавця від 18.10.2007р. та від 25.10.2007р. не можуть
бути доказом звернення ТОВ «Маранта, ЛТД»до позивача про підписання акта
приймання-передачі майна, оскільки складені заінтересованою стороною без участі
представника позивача, тому не мають об'єктивного характеру.

В
апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм
процесуального права при винесенні рішення. Скаржник вважає, що судом першої
інстанції було безпідставно відмовлено йому у задоволенні клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з чим він не міг надати заперечення.
Проте, як вбачається з матеріалів справи (а.с. 38) телеграмою від 27.01.2008р.
ТОВ «Маранта, ЛТД»просило відкласти розгляд справи №16/9, а не справи № 16/218.
Крім того, за оцінкою колегії суддів, у справі №16/218 для суду першої
інстанції було достатньо матеріалів для повного, всебічного дослідження всіх
обставин справи та винесення об'єктивного рішення у справі. Також, слід
зазначити, ТОВ «Маранта, ЛТД»не було позбавлене можливості направити у судове
засідання іншого представника, або поштою направити письмові заперечення на
позов.

Колегія
суддів, на підставі наявних в справі матеріалів, дійшла до висновку що
відповідно до ст. 43 ГПК України суд першої інстанції повно і всебічно дослідив
подані сторонами докази у їх сукупності з матеріалами справи, дав їм вірну
правову оцінку, на підставі чого виніс законне і обґрунтоване рішення, яке
відповідає вимогам чинного законодавства, підстав для скасування чи зміни
рішення місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Витрати
за розгляд апеляційної скарги покладаються на відповідача-2.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України,
Київський міжобласний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          Апеляційну скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю «Маранта, LTD»на рішення господарського суду Черкаської
області від 05.02.2008 р. у справі №16/218 залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Черкаської області від
05.02.2008 р. у справі №16/218 залишити без змін.

Матеріали
справи повернути до господарського суду
Черкаської області.

Головуючий
суддя:
Писана  Т.О

Судді:

Мостова  Г. І.

Фаловська  І.М.

Дата відправки  24.04.08