ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
А Н О В А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа
№ 8/563/07
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
судді: Л.В. Поліщук
Суддів: Л.І. Бандури, Л.І. Бойко.
розпорядження голови Одеського апеляційного господарського суду № 27 від
28.01.2008р. проведено заміну у складі колегії: замінено суддю                  В.Б. Туренко на суддю Л.І.
секретарі судового засідання -С.Б.
участю представників сторін:
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
-фізичної особи ОСОБА_1
рішення
господарського суду Миколаївської області від 15.11.2007р.

у
справі № 8/563/07

за
позовом СПД
-фізичної особи ОСОБА_1

до
Коблівської
сільської ради

про
визнання права
власності,

встановив:

СПД
-фізична особа ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовом до
Коблівської сільської ради про визнання права власності на будівлю автостанції
за адресою: АДРЕСА_1 Миколаївської області, на підставі ст. 332 Цивільного
кодексу України.

Рішенням
господарського суду Миколаївської області від 15.11.2007р. (суддя Т.В.
Гриньова) в позові відмовлено з посиланням на те, що власником нежитлової
будівлі автостанції за адресою: АДРЕСА_1
Миколаївської області, є Коблівська сільська рада (свідоцтво серії
НОМЕР_1.). Право власності зареєстровано у встановленому ст. 182 ЦК України
порядку, що підтверджено витягом Березанської філії ММБТІ від 15.04.2004р. №
3348420 про вчинення запису № 281 в книзі 25, реєстраційний номер 5290832.
Норму ст. 332 ЦК України, на яку посилається позивач, не можна застосовувати до
об'єктів нерухомості; положення цієї статті поширюються лише на рухомі речі
(ст. 181 ЦК України).

СПД
-фізична особа ОСОБА_1, не погоджуючись з прийнятим судом рішенням, звернувся
із апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, позов задовольнити,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а
саме: п. 4 ст. 84, ст.85 ГПК України, п.9 ч.2 ст. 129 Конституції України, ст.
332 ЦК України. Свої заперечення він обґрунтовує тим, що відповідно до договору
оренди будівлі №2 від 23 травня 2002р., укладеного з Коблівською сільрадою, він
отримав не придатне до експлуатації по цільовому призначенню приміщення і після
його переробки отримав нову річ приміщення автостоянки. На створення нової речі
Позивач затратив істотно більшу вартість самої переробної речі. В договорі
оренди указано, що вартість переданого приміщення на момент підписання договору
становила 1455,65грн., а вартість нової речі - автостоянки становить
82146,0грн. Крім того судом не взято до уваги листа №732 від 14.11.2007р.,
підписаного сільським головою Коблівської сільської ради про те, що Коблівська
сільська рада не заперечує проти визнання права власності на приміщення
автостоянки по АДРЕСА_1 Миколаївської області за СПД ОСОБА_1. та вважає
можливим зарахувати частину суми витрат як сплату за приміщення автостоянки.

Одночасно
скаржник послався на рішення господарського суду Миколаївської області по
справі №1112 від 11.07.2005р., яким визнано недійсним п.1 рішення виконавчого
комітету Коблівської сільської ради від 26.03.2004р. № 4 щодо визнання права
власності за Коблівською сільською радою на будівлю автостанції по АДРЕСА_1
Миколаївської області.

Заслухавши
скаржника, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування
судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція
встановила наступне.

Місцевий
господарський суд, відмовляючи в позові, послався на те, що власником
нежитлової будівлі автостанції по АДРЕСА_1 Березанського району Миколаївської
області є Коблівська сільська рада (свідоцтво серії НОМЕР_1.). Право власності
зареєстровано у встановленому ст. 182 ЦК України порядку, що підтверджено
витягом Березанської філії ММБТІ від 15.04.2004р. № 3348420 про вчинення запису
№ 281 в книзі 25, реєстраційний номер 5290832. А також суд зазначив, що норму
ст. 332 ЦК України, на яку посилається позивач, не можна застосовувати до
об'єктів нерухомості; положення цієї статті поширюються лише на нерухомі речі
(ст. 181 ЦК України).

Між
тим апеляційна інстанція зазначає, що відповідно до пунктів 1, 2   ст. 332 ЦК України переробкою є  використання однієї речі (матеріалу), в
результаті чого створюється нова річ. Особа, яка самочинно переробила чужу річ,
не набуває право власності на нову річ і зобов'язана відшкодувати власникові
матеріалу його вартість. Тобто дія цих положень може розповсюджуватися не
тільки на рухомі, а і на нерухомі речі, однак законодавець чітко визначив, що
право власності на нову річ особа не набуває, якщо вона самочинно переробила
чужу річ.

Факт
здійснення позивачем самочинного капітального ремонту автостанції апеляційна
інстанція встановила, виходячи із рішення господарського суду Миколаївської
області від 11.07.2005р. у справі № 1/112, яке набрало законної сили. Згідно
вказаного рішення визнано недійсним п. 1 рішення виконкому Коблівської сільради
від 26.03.2004р. № 4 щодо визнання права власності за Коблівською сільрадою на
будівлю автостанції в зоні відпочинку „Коблево” за адресою:АДРЕСА_1
Миколаївської області. При цьому суд зазначив, що власником вищевказаного
об'єкту є Миколаївське обласне ЗАТ по туризму та екскурсіях „Миколаївтурист”, і
Коблівська сільрада не мала законних підстав визнавати за собою право власності
на зазначену будівлю як безхазяйну.

Відповідно
до ст. 35 ГПК України рішення суду з цивільної справи, що набрало законної
сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом
і мають значення для вирішення спору.

За
таких обставин Коблівська сільрада не мала права надавати позивачу в оренду з
правом викупу приміщення автостанції, яке їй не належало.

Отже,
позов СПД ОСОБА_1. про визнання за ним права власності згідно ст. 332 ЦК
України на самочинно відремонтовану будівлю автостанції, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, заявлений до Коблівської сільради, не підлягає задоволенню.

Враховуючи
викладене, рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Керуючись
ст. ст. 99, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія
суддів -

постановила:

Рішення господарського
суду Миколаївської області від 15.11.2007р. у справі № 8/563/07 залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційної
інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом одного
місяця з дня набрання постанови законної сили.

Головуючий
суддя
Л.В.Поліщук

Суддя
Л.І. Бандура

Суддя
Л.І. Бойко