ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

12 березня 2008 р.                                                             Справа № 14/315

За адміністративним позовом Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода", м. Ужгород

до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді, м. Ужгород

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Ужгороді від 16.07.2007р. №/0/2437/15-2/03344326/20064,

Суддя В.І. Карпинець

За участю представників сторін:

від позивача: Турецька Н.М. - начальник юридичного відділу за дов. від 16.01.2008р.

від відповідача: Трускавецька Д.І. - головний державний податковий інспектор юридичного відділу за дов. від 10.01.2008р.

СУТЬ СПОРУ: Комунальне підприємство "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода", м. Ужгород (далі - позивач) звернулося до господарського суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді, м. Ужгород (далі - відповідач) про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Ужгороді від 16.07.2007р. №/0/2437/15-2/03344326/20064 про зобов”язання сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 2312,50грн. за порушення граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов”язання з податку на додану вартість у розмірі 23125грн.

Позивач, як у позовній заяві (а.с.2-5) та у викладеній позиції на заперечення відповідача проти позову (а.с.25-26), так і його представник у судовому засіданні по розгляду даної справи, зокрема посилаються на те, що:

- відповідачем всупереч вимогам п.6.1.7 Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служб, затвердженої наказом ДПА України №110 від 17.03.2001р. та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.03.2001р. за №268/5459 при встановлені факту несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобов”язання з податку на додану вартість та застосуванні до позивача штрафних санкцій за вказані порушення не досліджувалось питання стану розрахунків платника податків з бюджетами;

- відповідачем порушено законодавчо встановлені процедури попередження його як платника податку про несплату узгодженої суми податкового зобов”язання з того чи іншого податку і збору (обов”язкового платежу), в даному випадку з податку на додану вартість.

Представником позивача у даному судовому засіданні по розгляду адміністративної справи           додатково зазначено ту обставину, що позивачем податкове зобов”язання з ПДВ, визначене за декларацією з ПДВ №34613 від 18.05.2007р. було сплачено без порушення граничних термінів сплати такого узгодженого податкового зобов”язання за платіжним дорученням від 31.05.2008р. №908.

За вищенаведених обставин, позивач та його представник вважають, що у податкового органу (відповідача) були відсутні підстави для зобов”язання позивача сплатити штраф відповідно до вимог ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” за спірним податковим повідомленням-рішенням.

Відповідач (ДПІ у м. Ужгороді) та його представник у судовому засіданні по розгляду даної справи, заперечують проти позову повністю, зокрема, посилаються на те, що проведеною перевіркою позивача встановлено порушення останнім граничного строку сплати узгодженого податкового зобов”язання з податку на додану вартість у сумі 23125грн. за декларацією з ПДВ №34613 від 18.05.2007р. на 1 день, в результаті чого правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.07.2007р. №/0/2437/15-2/03344326/20064 про зобов”язання сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 2312,50грн. за порушення граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов”язання з податку на додану вартість у розмірі 23125грн.

Також зазначають те, що є неправомірним посилання позивача на обставину недослідження податковим органом при проведенні перевірки стану розрахунків платника податків з бюджетами, з посиланням на положення Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, оскільки, на думку відповідача та його представника, вимоги даної Інструкції не передбачають обов”язок податкового органу враховувати стан розрахунків платника з бюджетом при застосуванні штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобов”язань. Також відповідно до п.п.6.1.10 п.6.1 вказаної Інструкції, штрафні санкції, визначені п.п.6.1.1-6.1.6 та 6.1.9 цього пункту, застосовуються незалежно від стану розрахунку платника податків з бюджетами, існування податкового боргу чи переплати платника податків за податками (зборами, бов”зковими платежами).

Крім того, посилаються на те, що факт самостійного узгодження платником податків податкового зобов”язання (в даному випадку по ПДВ), зобов”язує його таке зобов”язання сплатити у межах граничного строку сплати, а у випадку порушення такого граничного строку –воно (податкове зобов”язання) визнається податковим боргом та немає необхідності податковим органом додатково повідомляти такого платника податків про існування у нього такого податкового боргу.

Також зазначено ту обставину, з посиланням на судову практику, що недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття акта, може бути підставою для визнання такого акта недійсним лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправомірного акта. Якщо ж акт у цілому відповідає вимогам чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що стали підставою для його прийняття, тобто є вірним по суті, то окремі допущені порушення процедури прийняття такого акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним.

За вищенаведених обставин відповідач та його представник вважають, що є правомірним зобов”язання позивача сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 2312,50грн. за порушення граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов”язання з податку на додану вартість у розмірі 23125грн. за спірним податковим повідомленням-рішенням.

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 03.03.2008р. відповідно до вимог ст. 150 КАС України.

Ухвалою суду від 07.02.2008р. провадження у справі зупинялось до 12.03.2008р. на підставі письмового клопотання представника позивача від 07.02.2008р., погодженого представником відповідача (а.с.34-35).

У судовому засіданні 12.03.2008р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови відповідно до вимог п.3 ст. 160 КАС України.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін,

суд встановив, що:

Актом перевірки №1950/15-2 від 06.07.2007р. „Про результати проведення перевірки дотримання податкового законодавства” (далі –акт перевірки, а.с.7) ДПІ у м. Ужгороді було встановлено порушення Комунальним підприємством „Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода” граничного терміну сплати узгодженого податкового зобов”язання по ПДВ та розраховано штрафну санкцію на суму 2312,50грн. за порушення граничного терміну сплати узгодженого податкового зобов”язання з ПДВ у розмірі 23125грн. на 1 день на підставі розрахунку як додатку до даного акту перевірки (а.с.8) та за результатами розгляду матеріалів даного акту перевірки, ДПІ у м. Ужгороді було прийнято податкове повідомлення –рішення від 16.07.2007р. №/0/2437/15-2/03344326/20064 про зобов”язання КП „Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода” сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 2312,50грн. за порушення граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов”язання з податку на додану вартість у розмірі 23125грн. (а.с.9).

Не погоджуючись із висновками органу державної податкової служби, наведеними в акті перевірки щодо порушення граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов”язання з податку на додану вартість, КП „Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода” вищенаведене податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Ужгороді від 16.07.2007р. №/0/2437/15-2/03344326/20064 було оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст.5 Закону „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” до первинного органу ДПС –ДПІ у м. Ужгороді, вищого (обласного) органу ДПС –ДПА у Закарпатській області та центрального органу –ДПА України, якими було відмовлено позивачеві у задоволенні його скарг з підстав правомірності застосування до нього штрафних санкцій за порушення граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов”язання з податку на додану вартість за квітень 2007р.

Аналізуючи доводи та заперечення сторін,

суд приймає до уваги, що:

Визнання судом нечинним спірного податкового повідомлення- рішення можливе за умови з”ясування суті порушень та підставності застосування спеціальних Законів. За таких обставин, спір вирішується судом з урахуванням в сукупності всіх фактичних обставин та матеріалів справи та їх відповідність нормам чинного законодавства.

Пунктом 5.1 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181-ІІІ передбачено, що податкове зобов”язання самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації , пунктом а якого передбачено, що податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Підпунктом 4.1.5 пункту 4.1 статті 4 вищезазначеного Закону передбачено, що, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається наступний за вихідним або святковим операційний (банківський) день.

Позивачем на підставі декларації з ПДВ №34613 від 18.05.2007р. було самостійно визначено податкове зобов'язання з ПДВ за квітень 2007р. у сумі 23125грн. Враховуючи, що граничний строк передбачений п.п. 4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” для подання податкової декларації, припадав на 20.05.2007р., який був вихідним днем, то у відповідності до вимог п.п. 4.1.5 п.4.1 ст. 4 вищезазначеного Закону, останнім днем строку подання вищезазначеної податкової декларації з ПДВ за квітень 2007р. вважається наступний за вихідним операційний (банківський) день, тобто 21.05.2007р.

З врахуванням вищещезазначеної обставини, у відповідності до вимог п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, граничний строк сплати суми 23125грн. податкового зобов'язання по ПДВ за квітень 2007р., зазначеного позивачем у поданій ним податковій декларації з ПДВ №34613 від 18.05.2007р. припадав на 31.05.2007р.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи платіжного доручення від 31.05.2008р. №908 (а.с.28) та що не заперечується податковим органом, КП „Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода” 31.05.2007р. було сплачено суму 24000грн. з відображенням у даному платіжному дорученні призначення платежу „оплата ПДВ за квітень місяць 2007р.”.

З вищезазначеного платіжного доручення вбачається, що позивачем самостійно визначене податкове зобов'язання з ПДВ за квітень 2007р. було відповідно сплачено у межах строку, передбаченого п.п.5.3.1 п.5.3 ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та з урахуванням вимог п.п.4.1.5 п.4.1 ст.4 даного Закону.

З огляду на викладене, посилання відповідача на ту обставину, що граничний строк сплати суми 23125грн. податкового зобов'язання по ПДВ за квітень 2007р., зазначеного позивачем у поданій ним податковій декларації з ПДВ №34613грн. від 18.05.2007р. припадав на 30.05.2007р. є безпідставним та таким, що суперечить вимогам Закону, а тому висновок податкового органу про порушення позивачем граничного терміну сплати узгодженого податкового зобов”язання з податку на додану вартість у сумі 23125грн. за квітень 2007р. на 1 день є безпідставним, в зв”язку з чим є неправомірним зобов”язання КП „Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода” сплатити штраф у розмірір 10% у сумі 2312,50грн. за порушення граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов”язання з податку на додану вартість у розмірі 23125грн. за спірним податковим повідомленням-рішенням від 16.07.2007р. №/0/2437/15-2/03344326/20064, а тому останнє підлягає визнанню нечинним в повному обсязі.

Посилання позивача та його представника на обставину недослідження відповідачем стану розрахунків платника податків (позивача) з бюджетами відповідно положень Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби та неврахування наявності заборгованості Державного бюджету та її невідшкодування позивачу по різниці в тарифах по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення судом не приймається до уваги, з тих підстав, що:

Відповідно до вимог абзацу 2 п.п. 7.1.1 п.7.1 ст. 7 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (в редакції чинній у періоді, що перевірявся) було передбачено, що за рішенням платника податків оплата його податкових зобов'язань або погашення податкового боргу може бути здійснена шляхом заліку непогашених зустрічних грошових зобов'язань відповідного бюджету перед таким платником податків, що виникли відповідно до норм податкового або бюджетного законодавства чи цивільно-правових угод, строк погашення яких настав до моменту виникнення податкових зобов'язань платника податків. Порядок проведення заліку визначається Міністерством фінансів України за погодженням з центральним податковим органом. Оскільки у вказаному періоді був відсутній нормативний документ, який би визначав порядок проведення даного заліку та, з урахуванням тієї обставини, що у Державного бюджету була в наявності заборгованість перед позивачем по різниці в тарифах по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення, які не є податками та зборами (обов”язковими платежами) в розумінні норм даного Закону, податковий орган не мав підстав для можливості зарахування в оплату податкових зобов”язань позивача за квітень 2007р. по ПДВ вищенаведених різниць в тарифах по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення, сплата якого (податкового зобов”язання по ПДВ у сумі 24000грн. за квітень 2007р.), як було зазначено вище відбулася самостійно позивачем та у межах граничних строків його сплати.

Також слід зазначити, що надсилання податковим органом податкових вимог відповідно до ст.6 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” зумовлено тією обставиною, що у першій податковій вимозі повідомляється платник податків про те, що у випадку несплати податкового боргу самостійно у межах строків дії першої податкової вимоги, виникне право податкової застави на активи платника податків, а друга податкова вимога буде містити пповідомлення про дату та час проведення описів активів платника податків, що перебувають у податковій заставі.

Оскільки, як було зазначено вище, платником податків –позивачем було самостійно сплачено податкове зобов”язання по ПДВ у сумі 24000грн. за квітень 2007р. у межах граничних строків його сплати, то відповідно і не підлягали надсиланню податковим органом на його адресу податкові вимоги.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 2, 7-12, 51, 70, 71, 86, 111, 121, 122, 150, 156, 160 п.3, 162, 163, 167, 254, 255 та п.6 Прикінцевих і перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задоволити.

2. Визнати нечинним в повному обсязі податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Ужгороді від 16.07.2007р. №/0/2437/15-2/03344326/20064 про зобов”язання КП „Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода” сплатити штраф у розмірір 10% у сумі 2312,50грн. за порушення граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов”язання з податку на додану вартість у розмірі 23125грн.

3. Постанова суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.254 КАС України.

4. Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду у відповідності до вимог ст.186 КАС України протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі, шляхом подання заяви про намір апеляційного оскарження або шляхом подання безпосередньо апеляційної скарги.

Суддя                                                                       В.І. Карпинець

Постанову суду виготовлено в повному обсязі та підписано 19.03.2008р.