СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

13 травня 2008 року

Справа № 2-15/881-2008

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Сотула В.В.,

суддів                                                                      Борисової Ю.В.,

Гоголя Ю.М.,

за участю представників сторін:

позивача:           Гриценко Олександр Миколайович, довіреність № б/н від 08.04.08, товариство з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро";

відповідача: Кучина Юлія іванівна, довіреність № 12 від 16.01.08, закрите акціонерне товариство "Кримська фруктова компанія";

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Іщенко І.А.) від 01.04.2008 у справі № 2-15/881-2008

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро"

(вул. М. Стельмаха, 3,Київ,03040)

до закритого акціонерного товариства "Кримська фруктова компанія" (Петрівка, Красногвардійський р-н,97012)

про стягнення 2805772,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду АР Крим від 01.04.2008 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" задоволено частково.

З закритого акціонерного товариства “Кримська фруктова компанія” на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Тридента Агро” стягнуто: 2463813,35грн. - основного боргу, 139902,71 грн.- інфляційних витрат, 19835,20 грн. - 3 % річних, 3012,60 грн.- штрафних санкцій, 24779,86 грн.- державного мита та 114,67 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовлено.

На зазначений судовий акт позивачем подана апеляційна скарга, в якій сторона просить змінити рішення суду першої інстанції та стягнути з відповідача додатково пеню в сумі 128793,32 грн. штраф у сумі 172466,94 грн. та збитки в сумі 85000,00 грн., а також віднести на відповідача витрати, пов'язані зі сплатою державного мита та за інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Основні доводи апеляційної скарги є такі:

- при прийнятті рішення судом необґрунтовано застосована стаття 233 Господарського кодексу України, оскільки відповідачем не доведені обставини з якими законодавець пов’язує зменшення розміру штрафних санкцій, підлягаючих сплаті на підставі рішення суду;

- необґрунтовано застосована частина 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, так як суд у рішенні не вказав на підставі яких доказів він дійшов до висновку про існування у відповідача виняткових обставин, а сам відповідач не надав суду докази їх існування з огляду на їх відсутність;

- судом зроблено помилковий висновок про те, що витрати на юридичні послуги, надані позивачу ТОВ “Незалежна юридична компанія”, не є збитками.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без задоволення.

У судовому засіданні 13.05.2008 відповідач заявив клопотання про надання розстрочки виконання рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 01.04.2008 на термін -26 місяців (арк.с.56-57,т.2).

У задоволенні цього клопотання судом апеляційної інстанції було відмовлено виходячи з того, що статтею 121 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Таким чином, застосування розстрочки виконання рішення по даній справі є повноваженням господарського суду Автономної Республіки Крим, а не суду апеляційної інстанції.

Розглянувши матеріали справи повторно в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила наступне.

21.03.2007 між товариством з обмеженою відповідальністю “Тридента Агро” (продавець) та закритим акціонерним товариством “Кримська фруктова компанія” (покупець) був укладений договір № 02/03 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу. (а.с. 18,т.1)

Предметом договору є товар, який належить продавцю на момент укладення договору або буде набутий продавцем у майбутньому.

Згідно з пунктом 2.1 договору асортимент товару, його кількість, ціна визначаються у додатках та/або накладних документах відпуску товару, що є невід’ємною частиною цього договору.

Всі рахунки та накладні документи, що виписані в період дії даного договору є його невід’ємною частиною. (пункт 2.2 договору)

Загальна сума договору згідно з пунктом 5.1 визначена в сумі 6626924,00 грн.

Відповідно до пункту 5.3 договору оплата товару здійснюється наступним чином:

- 10% від вартості товару згідно з додатком оплачується покупцем протягом трьох робочих днів з моменту виставлення продавцем рахунку-фактури;

- 45% від вартості товару згідно з додатком оплачується покупцем з вересня по листопад включно без виставлення рахунку-фактури рівними частками кожного місяця;

- 45% від вартості товару згідно з додатком оплачується покупцем в строк до 20.12.2007 р. без виставлення рахунку-фактури.

Строк договору визначений пунктом 11.1 договору, та починає діяти з дати підписання договору і до повного виконання сторонами обов’язків по договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були виконані зобов’язання щодо поставки товару, що підтверджується доданими до матеріалів справи видатковими накладними на загальну суму 3926505,75 грн. (а.с.21-79,т.1), а також виставленими рахунками –фактурами на оплату товару.

Вказаний товар був отриманий відповідачем, про що свідчить підпис уповноваженого представника покупця у накладних, в також довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей. (а.с. 21-79,т.1) та не заперечується покупцем.

Вартість отриманого товару була сплачена відповідачем частково у розмірі 1462692,40 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи виписками з банківських рахунків позивача. (а.с. 80-83,т.1).

Оскільки залишок вартості отриманого товару у розмірі 2463813,35 грн. у добровільному порядку закритим акціонерним товариством “Кримська фруктова компанія” сплачено не було, товариство з обмеженою відповідальністю “Тридента Агро”, на підставі статей 525,599,625 Цивільного кодексуУкраїни,193,224,225,226,230-232 Господарського кодексу України, звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до закритого акціонерного товариства “Кримська фруктова компанія” про стягнення з відповідача 2805772,07 грн., у тому числі: 2463813,35грн.- основного боргу, 51740,08 грн.- інфляційних втрат, 5051,00 грн.- 3% річних, 27700,70 грн.- пені, 172466,94 грн. - штрафу та 85000,00 грн. збитків (арк.с 2-8,т.1).

Позивачем тричі (19.02.2008, 18.03.2008, 01.04.2008 ), у порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, до господарського суду АР Крим надавались заяви про збільшення позовних вимог, згідно з останньою (арк.с.14-18,т.1) позивач просив стягнути з відповідача 2 463813,35 грн.- основного боргу, 128793,32грн. - пені, 139902,71грн.- інфляційних витрат, 19835,20 грн.-3 % річних, 172466,94 грн.- штрафу та 85000,00 грн. -збитків.

Рішенням господарського суду АР Крим від 01.04.2008 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" задоволено частково. З закритого акціонерного товариства “Кримська фруктова компанія” на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Тридента Агро” стягнуто: 2463813,35 грн. - основного боргу, 139902,71 грн. - інфляційних витрат, 19835,20 грн. - 3 % річних, 3012,60 грн.- штрафних санкцій, 24779,86 грн. - державного мита та 114,67 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позовних вимог про стягнення пені, штрафу відмовлено з посиланням на частину 2 статті 233 ГК України і пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України.

У частині позову про стягнення збитків у сумі 85000,00 грн. судом відмовлено у зв’язку з недоведеністю обставини, що саме несплата в обумовлений термін відповідачем заборгованості за договором купівлі-продажу від 21.03.2007 призвела до завдання збитків.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, позивачем оскаржуване рішення суду тільки в частині відмови у стягненні в повному обсязі суми штрафу, пені, а також збитків у сумі 85 000,00 грн.

Суд першої інстанції визнав, що пеня у розмірі 128793,32 грн. та штраф у розмірі 172466,94грн. нараховані правильно та відповідно до норм чинного законодавства підлягають стягненню з відповідача, однак, на підставі частини 2 статті 233 Господарського кодексу України і пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, зменшив розмір штрафних санкцій на 99 % та стягнув тільки суму у розмірі 3012,60 грн.

Згідно частини 2 статті 233 Господарського кодексу України якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У частині 1 вказаної норми встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Таким чином, при застосуванні норми статті 233 Господарського кодексу України повинно бути прийнято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Однак, господарським судом при розгляді даної справи не були враховані вищезазначені обставини.

Так, згідно з пунктом 5.3 договору від 21.03.2007, відповідача повинен був розрахуватися за товар до 20 листопада 2007 року.

Виходячи з того, що останній платіж по частковому погашенню отриманого товару, відповідачем було проведено ще 30.10.2007 року, судом не були об’єктивно врахована ступінь виконання зобов'язання боржником.

Також судом першої інстанції не прийнятий до уваги майновий стан сторін, які беруть участь у спірному зобов'язанні, оскільки при ухваленні рішення суд не перевірив докази неплатоспроможності відповідача, а також не врахував інтереси іншої сторони.

Так, судова колегія вважає, що суд порушив майнові інтереси заявника апеляційної скарги, як в першу чергу заінтересованої особи, що подала позов до суду за захистом своїх порушених прав з приводу належного та своєчасного отримання коштів за поставлений та переданий товар, а також відшкодуванням понесених позивачем збитків за неналежне виконання обов'язків ЗАТ «Кримська фруктова компанія». Отже, судом не було враховано, що ТОВ “Тридента Агро” звернулось до суду не тільки з метою стягнути основний борг, штрафні санкції та відшкодувати збитки, але і відновити порушену ділову репутацію позивача, оскільки зухвалість з боку відповідача відносно несплати вартості отриманого товару шкодить набутому іміджу та становищу ТОВ “Тридента Агро” на аграрному ринку України.

Статтями 4 ,43 і 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом та судом, та на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Проте, при прийнятті рішення по суті, суд в односторонньому порядку, без будь-яких заяв (клопотань) чи наявних в матеріалах справи документів врахував лише інтереси боржника при зменшенні розміру пені та штрафу.

Крім того, судом невірно застосовані положення пункту 3 статті 83 ГПК України, згідно з яким передбачено право суду зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Даною нормою процесуального закону суду надано право вчинення даного роду дій лише за наявністю виняткових випадків, але, судом ніяких доводів стосовно існування виняткових обставин у відповідача не навів, а останній, у свою чергу їх не надав у якості підстави для застосування процесуальних норм Закону при вирішення питання про стягнення штрафних санкцій.

Виходячи з викладеного, судова колегія вважає , що позовні вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються на положеннях пунктів 8.2,8.4 договору, а випадкові обставини, з якими законодавець пов’язує можливість зниження штрафних санкцій, із наявних матеріалів справи не вбачаються.

Відмовляючи в позові в частині стягнення збитків в сумі 85000,00 грн., які були сплачені позивачем ТОВ“Незалежна юридична компанія” за договором про надання юридичних послуг та виконання юридичних робіт № 09/12/07 від 26.12.2007, суд першої інстанції зазначив у рішенні, що позивачем, відповідно до статті 33 ГПК України, не доведена наявність причинного зв’язку між протиправною поведінкою відповідача та шкідливими наслідками (понесеними позивачем витратами) у зв’язку зі сплатою вищезазначеного договору.

Однак, з таким висновком суд апеляційної інстанції погодитися не може.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Вказані норми визначають загальну норму щодо відшкодування збитків внаслідок наявності складу цивільного правопорушення, порушення цивільного права, завдання збитків та причинний зв’язок між порушенням права та збитками. При наявності таких обставин у особи виникає право на відшкодування завданих збитків.

Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності передбачених законом умов. Саме їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який є підставою цивільно - правової відповідальності.

Отже, внаслідок наявності прямого причинного зв’язку між невиконанням відповідачем грошового зобов’язання за договором купівлі –продажу від 21.03.2007 щодо своєчасної оплати отриманого товару та зверненням позивача до ТОВ “Незалежна юридична компанія” з метою здійснення юридичних дій по стягненню з закритого акціонерного товариства “Кримська фруктова компанія” спірних сум заборгованості та штрафних санкцій, та до укладення у зв’язку з цим договору про надання юридичних послуг та виконання юридичних робіт за № 09/12/07 від 26.12.2007(арк.с 84-87,т.1). Зазначені обставини і призвело до виникнення у товариства з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" реальних збитків у сумі 85000,00грн.

Судова колегія вважає, що розмір понесених позивачем реальних збитків підтверджуються актом прийому передачі документів (матеріалів) від 26.12.2007(арк.с.88-89,т.1), актом здачі - приймання виконаних робіт та надання послуг від 14.01.2008 (арк.с.90,т.1) і платіжним дорученням № 4474 від 11.01.2008 (арк.с.91,т.1), яким підтверджено перерахування 85000,00 грн. в якості сплати позивачем послуг, наданих згідно з договором про надання юридичних послуг та виконання юридичних робіт за № 09/12/07 від 26.12.2007.

Виходячи з викладеного, судова колегія вважає, що матеріалами справи підтверджена вина закритого акціонерного товариства "Кримська фруктова компанія", як особи, яка порушила зобов'язання, розмір збитків та наявність прямого причинного зв'язку між невиконанням відповідачем свого договірного зобов'язання і настанням реальних збитків у позивача, що є підставою для притягнення відповідача до цивільно - правової відповідальності.

У зв'язку з наведеним мотивувальна і резолютивна частини рішення суду першої інстанції підлягають зміні, а апеляційна скарга задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 101, 103(частина 4), 104 (частина 1,пункт4), 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" задовольнити.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 01.04.2008 у справі № 2-15/881-2008 змінити, викласти резолютивну частину в наступній редакції:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" задовольнити.

Стягнути з закритого акціонерного товариства "Кримська фруктова компанія" (97012, АР Крим, Красногвардійський район, с. Петрівка, ідентифікаційний, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" (03038, м. Київ, вул. Ямська, 28А; вул. Шовкуненка,6, ідентифікаційний код 25591321, р/р 0101 в ЗАТ "ТАС-Інвестбанк" в м. Києві, МФО 320650) 2 463813,35 грн. основного боргу, 128 793,32грн. - пені, 19 835,20 грн. - 3 % річних, 139 902,71 грн. - індексу інфляції, 172466,94 грн. - штрафу, 85000,00 грн. - збитків, а також державне мито в сумі 25500,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Повернути з Державного бюджету України (р/р 0002, код платежу 22090200, в банку одержувача: Управління держказначейства в АР Крим, МФО 824026, одержувач: Держбюджет, м. Сімферополь, ОКПО 34740405) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро"(03038, м. Київ, вул.. Ямська, 28А; вул.. Шовкуненка, 6, ідентифікаційний код 25591321, р/р 0101 в ЗАТ "ТАС-Гнвестбанк"в м. Києві, МФО 320650) 2600,00 грн. зайве сплаченого державного мита платіжним дорученням № 4475 від 11.01.2008 року.

Доручити видачу наказів господарському суду Автономної Республіки Крим.

Головуючий суддя           В.В.Сотула

Судді           Ю.В. Борисова

Ю.М. Гоголь