ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2008 р.

№ 6/522

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Глос О.І.,

суддів :

Бакуліної С.В.,

Рогач Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги

ТОВ “Фідес”

на постанову

від 29.02.2008 року Луганського апеляційного

господарського суду

у справі

№ 6/522

господарського суду

Луганської області

за позовом

ТОВ “Фідес”

до

ТОВ “Вугілля-Південь”

про

стягнення 482 870,79 грн.

та за зустрічним

позовом

ТОВ “Вугілля-Південь”

до

ТОВ “Фідес”

про

зобов’язання виконати договір

в судовому засіданні взяли участь представники :

від позивача:

не з’явились

від відповідача:

Драп’ятий Б.Є. (довіреність від 03.04.2008р. б/н)

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Луганської області (головуючий суддя Василенко Т.А., судді Пономаренко Є.Ю., Батюк Г.М.) від 10.12.2007 року у справі № 6/522 первісний позов задоволено; стягнуто з ТОВ “Вугілля-Південь” на користь ТОВ “Фідес” основний борг за поставлений товар у сумі 348 478,43 грн., інфляційні нарахування у сумі 107 261,66 грн., 3% річних у сумі 27 130,70 грн., витрати по сплаті державного мита у сумі 4 860,83 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118,00 грн., витрати на послуги адвоката у сумі 50 000,00 грн.; повернуто позивачу ТОВ “Фідес” з Державного бюджету України зайво сплачене за платіжним дорученням № 261 від 17.10.2007 року державне мито у сумі 289,14 грн.; зустрічний позов задоволено; зобов’язано ТОВ “Фідес” виконати зобов’язання за договором купівлі-продажу №22/12 від 22.12.2004 року перед ТОВ “Вугілля-Південь” в частині продажу та передачі вугільного концентрату марки “Г” з якісними характеристиками: зольність 10%, вологість 23%, у кількості 1 545,37 грн. за ціною 260,00 грн. за одну тону; стягнуто з ТОВ “Фідес” на користь ТОВ “Вугілля-Південь” витрати пов’язані із сплатою державного мита у сумі 85,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118,00 грн.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Іноземцева Л.В., судді –Бородіна Л.І., Якушенко Р.Є.) від 29.02.2008 року у справі № 6/522 змінено резолютивну частину рішення Господарського суду Луганської області від 10.12.2007 року, викладено пункт 2 рішення в наступній редакції: “Стягнути з ТОВ “Вугілля-Південь” на користь ТОВ “Фідес” основний борг за поставлений товар у сумі 348 478,43 грн., інфляційні нарахування у сумі 109 701,00 грн., 3% річних у сумі 27 904,03 грн., витрати по сплаті державного мита у сумі 4 860,83 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118,00 грн., витрати на послуги адвоката у сумі 5 000,00 грн. Доповнити резолютивну частину рішення Господарського суду Луганської області від 10.12.2007 року у справі № 6/522 пунктом 3, виклавши пункт 3 рішення в наступній редакції: “Повернути позивачу –ТОВ “Фідес” з Державного бюджету України зайво сплачене за платіжним дорученням № 261 від 17.10.2007 року державне мито у сумі 289,14 грн.” В решті рішення Господарського суду Луганської області від 10.12.2007 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ТОВ “Фідес” просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 10.12.2007 року в частині задоволення зустрічного позову, скасувати постанову Луганського апеляційного господарського суду від 29.02.2008 року в частині зменшення стягнення витрат на послуги адвоката, постановити нове рішення, яким в задоволенні зустрічного позову відмовити та стягнути на користь позивача, за первісним позовом, судові витрати на послуги адвоката в сумі 50 000 грн., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ч.3 ст.538, ч.5 ст.692 ЦК України, ст.ст.44, 48 ГПК України.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач повністю заперечує викладені в ній доводи.

Заслухавши заперечення по касаційній скарзі представника відповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 22.12.2004 року сторони у справі уклали договір купівлі-продажу №22/12 терміном дії до 31.12.2005 року, за умовами якого ТОВ “Фідес” (продавець) зобов’язалося продати а ТОВ “Вугілля-Південь” (покупець) прийняти і оплатити вартість вугільного концентрату марки “Г” кількістю 3000 тон по ціні 260,00 грн. за тону (а.с.21, т.1).

Згідно пункту 4.1 договору право власності на товар переходить від продавця к покупцю після підписання акту прийому-передачі товару.

За умовами розділу 5 договору оплата вартості товару здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця протягом 30 банківських днів з моменту передачі товару.

Додатковою угодою до договору №22/12 сторони узгодили якісні показники вугільного концентрату, що підлягає поставці, зокрема, вугілля марки “Г”, кількістю 3000 тон, зольність 10%, вологість 23% і встановили знижки у разі недотримання узгоджених показників (а.с.23).

Договір прийнятий сторонами до виконання, що підтверджується актами передачі вугілля від 27.12.2004 року на 336,9 тон, від 28.12.2004 року на 1332,08 тон (а.с.28-29, т.1).

ТОВ “Фідес” складені і передані ТОВ “Вугілля-Південь” видаткові накладні - № РН-0000028 від 27.12.2004 року на поставку 336,9 тон вугільного концентрату загальною вартістю 81 113,29 грн., № РН-0000029 від 28.12.2004 року на поставку 1332,08 тон вугільного концентрату загальною вартістю 318638,44 грн. і відповідні рахунки-фактури на зазначені суми (а.с.24-27, т.1).

За результатами контрольного переважування автомобілів сторони прийняли рішення переоформити акт прийому-передачі вугільного концентрату марки “Г” від 28.12.2004 року, та прийняти до бухгалтерського обліку акт передачі вугільного концентрату марки “Г” від 03.06.2005 року загальною вагою 1117,73 тони (а.с.28-33, т. 1).

02.04.2007 року ТОВ “Фідес” звернулося до ТОВ “Вугілля-Південь” з претензією про сплату 348 478,43 грн. заборгованості за 1454,63 тони вугільного концентрату, одержаного по договору №22/12 від 22.12.2004 року (а.с.35, т.1).

20.07.2007 року ТОВ “Фідес” подало позов у Господарський суд Луганської області до ТОВ “Вугілля-Південь” про стягнення заборгованості за вугільний концентрат в сумі 348 478,43 грн., що виникла при виконанні договору № 22/12.

Заявами від 20.09.2007 року, 18.10.2007 року про уточнення позовних вимог ТОВ “Фідес” заявило також до стягнення проценти річних в сумі 27 904,03 грн., проценти від інфляції в сумі 109 701,00 грн. у зв’язку з простроченням виконання ТОВ “Вугілля-Південь” грошових зобов’язань по договору

№ 22/12 з лютого 2005 року по вересень 2007 року та 50 000 грн. витрат на послуги адвоката (а.с.80-81, 109-110, т.1).

В якості доказів понесених витрат на оплату послуг адвоката ТОВ “Фідес” наданий договір від 01.06.2007 року про надання адвокатських послуг, укладений з адвокатом Соколовим І.В., відповідно до якого адвокат зобов’язався надати адвокатські послуги по стягненню заборгованості з ТОВ “Вугілля-Південь” за договором №22/12 від 22.12.2004 року, ціна послуг адвоката складає 50 000,00 грн., та платіжні доручення від 12.06.2007 року №№ 64, 65 про оплату цієї суми (а.с.84-87, т.1).

19.09.2007 року ТОВ “Вугілля-Південь” подало зустрічну позовну заяву з вимогою зобов’язати ТОВ “Фідес” виконати зобов’язання за договором купівлі-продажу №22/12, від 22.12.2004 року перед ТОВ “Вугілля-Південь” в частині продажу та передачі вугільного концентрату марки “Г” з якісними характеристиками: зольність 10%, вологість 23% у кількості 1545,37 тон за ціною 260,00 грн. за тону.

На обґрунтування позовних вимог вказало, що ТОВ “Фідес” не в повному обсязі виконало зобов’язання з продажу вугільного концентрату, недопоставка становить 1545,37 тон, що є порушенням статті 525 ЦК України (а.с.62-64).

Суди обох інстанцій задовольнили первісний позов повністю з огляду на таке.

Договір купівлі-продажу вугільного концентрату за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу, який регулюється главою 54 “Купівля-продаж” ЦК України.

Стаття 655 ЦК України встановлює, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 ЦК України покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. А частиною 2 цієї статті встановлено, що покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Договір №22/12 не містить умов, що оплата товару здійснюється лише після поставки всієї кількості товару, передбаченої договором. Навпаки, сторони домовилися, що оплата товару здійснюється протягом 30 банківських днів з моменту передачі товару (п.5.2 договору), а передача товару оформлюється відповідним актом прийому-передачі товару, після складання якого до покупця переходить право власності на товар (п.5.2, 4.1 договору).

Стаття 670 ЦК України встановлює, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

ТОВ “Вугілля-Південь” не відмовилося від одержаного вугільного концентрату у кількості 1454,63 тони. Обов’язок оплатити вугілля згідно договору у покупця виникає після одержання товару згідно актів прийому-передачі і не пов’язаний з пред’явленням рахунків, видаткових накладних тощо.

З огляду на наведене, суди обох інстанцій дійшли висновку, що обов’язок відповідача за первісним позовом оплатити вартість одержаного товару, ґрунтується на умовах договору №22/12 і відповідає вищенаведеним нормам чинного законодавства.

Судами встановлено, що матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем за первісним позовом зобов’язань по оплаті товару. Порядок оплати товару, встановлений пунктом 5.2 договору, ним не виконаний.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За висновком судів фактичні обставини справи свідчать, що вимоги позивача за первісним позовом про стягнення процентів від інфляції з сумі 109 701,00 грн. та проценти річних в сумі 27 904,03 грн. відповідають умовам укладеного договору, нормам чинного законодавства, їх розмір обчислений з урахуванням суми простроченого платежу і періоду прострочки, а тому підлягають стягненню з відповідача (а.с.11-112, т.1).

В цій частині прийняте по справі рішення ніким з сторін до касаційної інстанції не оскаржується.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині зменшення суми витрат на оплату послуг адвоката з 50 000,00 грн. до 5 000,00 грн., апеляційний суд відзначив, що місцевий суд не врахував, що розподіл судових витрат здійснюється залежно від результатів вирішення спору відповідно до статті 49 ГПК України та з урахуванням особливостей щодо співрозмірності заявленої до стягнення суми витрат на оплату послуг адвоката з фактичним обсягом наданих послуг, складністю справи та ціною позову.

Статтею 627 ЦК України встановлена свобода договору, за змістом якої сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір про надання адвокатських послуг укладений між ТОВ “Фідес” і адвокатом і є обов’язковим лише для цих сторін, як укладений на прийнятних для них умовах, у тому числі щодо ціни послуг адвоката. Але сплачена ТОВ “Фідес” за цим договором сума не може були автоматично віднесена на рахунок іншого суб’єкта господарювання.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, що стягнута судом першої інстанції сума на оплату послуг адвоката є надто високою і не співзміряється з обсягом наданих адвокатом послуг, характером спору, обсягом витраченого адвокатом часу.

Врахувавши фактичний обсяг наданих адвокатом послуг, ціну позову, характер спору, апеляційна інстанція дійшла вірного висновку, що відповідно до статей 44, 49 ГПК України відшкодуванню за рахунок відповідача за первісним позовом підлягають витрати на оплату послуг адвоката в сумі 5 000 грн. 00 коп., а рішення місцевого суду в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

В частині задоволення зустрічного позову про зобов’язання позивача за первісним позовом поставити відповідачу за первісним позовом на виконання умов договору недопоставлену частину вугілля, місцевий суд обґрунтував настанням у останнього права вимоги з посиланням на ч.2 ст.530 ЦК України

Апеляційний суд, залишаючи в цій частині рішення без змін, послався на те, що воно (рішення) відповідає правилам частини 1 статті 670 ЦК України і не оскаржується сторонами.

Колегія суддів вважає ухвалені в цій частині рішення судів неправомірними, а доводи касаційної скарги ТОВ “Фідес” обґрунтованими з огляду на таке.

Згідно ч.3 ст.538 ЦК України, у разі невиконання однією із сторін у зобов’язанні свого обов’язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов’язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов’язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст.692 ЦК України, покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; якщо продавець зобов’язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Як вбачається з п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов’язання.

Враховуючи, що судами обох інстанцій встановлено факт часткової передачі у власність за актом продавцем покупцю товару, який мав бути оплачений останнім, але покупець не виконав свого обов’язку, продавець не відмовляючись від виконання договору, мав право на підставі норми закону змінити умови взятого на себе зобов’язання, а саме: зупинити передання іншого товару за договором до повної оплати всього раніше переданого товару, тим самим застосувавши норми про забезпечення виконання зобов’язань.

Прийняття судом рішення про стягнення з покупця на користь продавця вартості переданого товару не свідчить про фактичне повне виконання боржником обов’язку по оплаті цього товару. В матеріалах справи відсутні дані щодо оплати боржником переданого товару на користь кредитора.

З огляду на встановлені судом обставини справи, приписи діючого законодавства України, колегія суддів вважає, що позивачем за зустрічним позовом –покупцем, на момент його пред’явлення не доведене порушення продавцем права покупця на отримання за договором іншого товару про який домовились сторони, оскільки дії продавця носять правомірний характер.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалені по справі судові акти в частині зустрічних позовних вимог і в цій частині прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, п.2 ч.1 ст.1119, ч.1 ст.11110, ст.11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ТОВ “Фідес” на постанову Луганського апеляційного господарського суду від 29.02.2008 року у справі № 6/522 задовольнити частково.

Постанову Луганського апеляційного господарського суду від 29.02.2008 року та рішення Господарського суду Луганської області від 10.12.2007 року скасувати в частині зустрічних позовних вимог і в цій частині прийняти нове рішення.

У зустрічному позові ТОВ “Вугілля-Південь” до ТОВ “Фідес” про зобов’язання виконати договір –відмовити.

В іншій частині постанову Луганського апеляційного господарського суду від 29.02.2008 року у справі № 6/522 залишити в силі.

Головуючий-суддя

О.Глос

С у д д і

С.Бакуліна

Л.Рогач