ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" квітня 2008 р.

Справа № 16-30/458-06-13889

Господарський суд Одеської області у складі:

Судді –Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань –Шевченко Г.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з’явився;

Від відповідача: Стойков Віктор Петрович –директор (паспорт сер. КЕ за № 771706, виданий Ізмаїльським МВУМВС України в Одеській області 03.10.1997р.).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Ізмаїльської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю „Еверест” про зобов’язання звільнити земельну ділянку, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Ізмаїльська міська рада звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до ТОВ „Еверест” про зобов’язання звільнити земельну ділянку за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Радянської міліції, 8 А, провести її рекультивацію, знести незавершене будівництво, що знаходиться на цій земельній ділянці. Свої вимоги позивач обґрунтовує самовільним зайняттям ТОВ „Еверест” зазначеної земельної ділянки.

Рішенням господарського суду Одеської області від 20.03.2007р. у задоволенні позову Ізмаїльської міської ради було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.06.2007р. рішення господарського суду Одеської області від 20.03.2007р. у справі № 30/458-06-13889 було залишено без змін, а апеляційну скаргу Ізмаїльської міської ради –без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.11.2007р. касаційну скаргу Ізмаїльської міської ради задоволено частково, рішення господарського суду Одеської області від 20.03.2007р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.06.2007р. у справі № 30/458-06-13889 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 21.11.2007р. господарським судом Одеської області справу № 30/458-06-13889 було прийнято до свого провадження та присвоєно їй номер № 16-30 / 458 –06- 13889.

Ухвалою суду від 14.12.2007р. зупинено провадження у справі № 16 - 30 / 458 –06 –13889 до розгляду Верховним Судом України касаційної скарги ТОВ „Еверест” на постанову Вищого господарського суду України від 07.11.2007р.

Ухвалою Верховного Суду України від 17.01.2008р. було відмолено в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 07.11.2007р. по справі № 30 / 458 –06 –13889. Враховуючи викладене, з огляду на поверненням матеріалів справи до господарського суду Одеської області, ухвалою від 03.03.2008р. судом провадження у справі № 16 –30 / 458 –06 –13889 було поновлено.

Під час нового розгляду справи позивачем позовні вимоги були підтримані у попередній редакції.

Відповідачем позовні вимоги заперечувалися, посилаючись на те, що його дії не є самовільним захватом земельної ділянки або іншим порушенням земельного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представників сторін, суд встановив наступне.

Рішенням від 10.06.1993р. №662 “Про надання дозволу на проектування рибного магазину по вул. Радянської Міліції” виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради було вирішено вилучити земельну ділянку по вул. Радянської міліції площею 0,028 га у державний земельний запас, затвердити акт роботи комісії від 07.04.1993р. по вибору земельної ділянки під проектування рибного магазину по вул. Радянської міліції риболовецькому колгоспу “Придунайський рибак” та дозволено зазначеному колгоспу здійснювати проектно-вишукувальні роботи з проектування рибного магазину, на земельній ділянці, площею 0,22 га.

Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 26.05.1994р. № 473 колективному аграрно-рибогосподарському підприємству „Придунайська нива” земельну ділянку площею 2692 кв.м із земель запасу по вул. Радянської міліції було надано у постійне користування. На підставі зазначеного рішення колективному аграрно-рибогосподарському підприємству „Придунайська нива” видано Державний акт на право постійного користування землею.

Розпорядженням Ізмаїльського міського голови від 26.11.2002р. №818р. на підставі заяви аграрного рибогосподарського кооперативу “Придунайська нива”, кафе-магазину, що будується по вул. Радянської міліції було присвоєно поштову адресу: вул. Радянської міліції, 8-а.

Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради „Про продаж незакінченого будівництвом магазину-кафе по вул. Радянської Міліції, 8–а” від 27.12.2002р. № 1616 АРК „Придунайська нива” було дозволено здійснити продаж незакінченого будівництвом об’єкта з процентом готовності 60 по вул. Радянської Міліції, 8 – а товариству з обмеженою відповідальністю „Еверест”.

29.12.2002р. між аграрним рибогосподарським кооперативом “Придунайська нива”(Продавець) та ТОВ “Еверест”(Покупець) був укладений договір купівлі-продажу недобудованого магазину –кафе, розташованого в м. Ізмаїл по вул. Радянської міліції, №8- “а”, відповідно до умов якого Продавець зобов’язався передати у власність Покупця недобудований магазин-кафе, що належить Продавцю, а Покупець зобов’язався прийняти об’єкт та оплатити Продавцю ціну згідно з умовами договору. Відповідно до п.1.3. вказаного договору право власності на об’єкт переходить до Покупця з 01.01.2003р. після здійснення оплати вартості об’єкту купівлі-продажу.

28.09.2006р. Ізмаїльською міською радою було прийнято рішення №225-V „Про звільнення земельної ділянки по вул. Радянської Міліції, б/№ (незавершеного будівництвом магазина)”, яким було вирішено припинити право користування КАРП “Придунайська нива” земельною ділянкою по вул. Радянської міліції (незавершене будівництво магазину), зобов’язано ТОВ “Еверест” до 02.12.2006р. виконати рекультивацію ділянки; виконавчому комітету Ізмаїльської міської ради було доручено здійснити відчуження зазначеної земельної ділянки у судовому порядку у випадку невиконання ТОВ “Еверест” вимог щодо рекультивації ділянки.

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.10.2007р., прийнятим за результатами розгляду справи № 17/158-07-5662 за позовом ТОВ „Еверест” до Ізмаїльської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача аграрно-риболовецького кооперативу „Придунайська нива” про визнання права власності, позов було задоволено повністю, у зв’язку з чим за ТОВ „Еверест” було визнано право власності на незавершений будівництвом магазин - кафе, який розташований по вул. Радянської міліції, 8 –а в м. Ізмаїлі.

В свою чергу, посилаючись на порушення ТОВ „Еверест” вимог чинного земельного законодавства України шляхом самовільного, без правових на те підстав, використання земельної ділянки за адресою м. Ізмаїл, вул. Радянської Міліції, 8 –а та невиконання ним рішення Ізмаїльської міської ради №225-V від 28.09.2006р. „Про звільнення земельної ділянки по вул. Радянської Міліції, б/№ (незавершеного будівництвом магазина)”, позивач звернувся до господарського суду з позовом про зобов’язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, провести її рекультивацію, знести незавершене будівництво, що знаходиться на цій земельній ділянці.

Проаналізувавши доводи представників сторін, матеріали справи та положення діючого законодавства України, якими врегульовані спірні питання, суд доходить висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог Ізмаїльської міської ради та відсутність правових підстав для їх задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Земля в України може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об’єкти комунальної власності.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка за адресою м. Ізмаїл, вул. Радянської міліції, 8 –а належить до комунальної власності територіальної громади міста Ізмаїла від імені якої повноваження власника земельної ділянки здійснюються Ізмаїльською міською радою.

Згідно ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов’язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, правова позиція Ізмаїльської міської ради у даній справі ґрунтується на твердженні про порушення ТОВ „Еверест” прав позивача шляхом самовільного, за умови відсутності правовстановлюючих документів, передбачених ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, на спірну земельну ділянку, про використання земельної ділянки за адресою м. Ізмаїл, вул. Радянської Міліції, 8 –а, що тягне за собою необхідність повернення самовільно займаної земельної ділянки територіальній громаді міста Ізмаїла.

Дійсно, відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Враховуючи заявлені Ізмаїльською міською радою позовні вимоги, суд вважає за необхідне звернутися до положень ст. 212 Земельного кодексу України, відповідно до якої самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст. 166 Земельного кодексу України землі, які зазнали змін у структурі рельєфу, екологічному стані ґрунтів і материнських порід та у гідрологічному режимі внаслідок проведення гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, підлягають рекультивації.

Статтею 1 Закону України „Про державний контроль за використанням та охороною земель” від 19 червня 2003 року N 963-IV визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

В свою чергу, у листі Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель Державного комітету України по земельних ресурсах „Щодо надання роз'яснень” N 6-8-549/328 від 12.04.2006р. надано роз’яснення терміну „самовільно зайняті земельні ділянки”. Так, Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель Державного комітету України по земельних ресурсах зазначено, що досить часто громадяни та юридичні особи приступають до використання земельної ділянки на підставі рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, свідоцтва про право на спадщину, договору купівлі-продажу, свідоцтва про право власності тощо, тобто - до моменту виникнення права власності чи права користування нею (до оформлення державного акта на право власності, на право постійного користування земельною ділянкою чи договору оренди). Однак їх дії не можна кваліфікувати як самовільне зайняття земельної ділянки, відповідальність за яке передбачена статтею 531 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс).

Наведена позиція була підтверджена і листом Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель Державного комітету України по земельних ресурсах „Щодо надання роз'яснень” N 6-11-1263/х164 від 11.12.2006 р., у змісті якого зазначено наступне. Досить часто громадяни та юридичні особи, яким земельні ділянки надані у власність чи користування рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, приступають до їх використання до виникнення права власності чи права користування ними (до оформлення державного акта на право власності на земельну ділянку чи постійного користування земельною ділянкою, договору оренди земельної ділянки). У цьому випадку має місце використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів, а не їх самовільне зайняття. Це ж стосується земельних ділянок, право на які набуто на підставі міни, дарування, успадкування, інших цивільно-правових угод (у тому числі на підставі угод про купівлю-продаж майна чи земельних ділянок). Тобто, відповідна особа набула право на земельну ділянку в установленому законодавством порядку і її дії не можна кваліфікувати як самовільне зайняття земельної ділянки, а за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів Кодексом України про адміністративні правопорушення відповідальності не передбачено.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Зазначені вище положення кореспондуються з вимогами ст. 377 ЦК України, відповідно до яких, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Враховуючи, що відповідач у встановленому законом порядку, на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2002р. та відповідно до рішення господарського суду Одеської області від 15.10.2007р. по справі № 17/158-07-5662, набув право власності на незавершений будівництвом магазин-кафе, який розташований за адресою в м. Ізмаїл по вул. Радянської міліції, 8 –а, що, в свою чергу, за змістом позиції Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель Державного комітету України по земельних ресурсах, виключає можливість існування факту самовільного зайняття відповідачем частини спірної земельної ділянки, на якій розташований об’єкт, належний відповідачеві на праві власності.

Крім того, враховуючи доводи суду касаційної інстанції, викладені у постанові від 07.11.2007р. суд вважає за необхідне зупинитися на наступному.

Незважаючи на те, що в силу приписів ст. 120 Земельного кодексу України до відповідача перейшло право на отримання у користування зазначеної земельної ділянки, ТОВ „Еверест” був зобов’язаний отримати правовстановлюючі документи на неї, передбачені ст. 125 цього Кодексу.

Згідно ст. 123 Земельного кодексу України юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської, Севастопольської міських державних адміністрації або сільської, селищної, міської ради. Відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

З метою оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку за адресою м. Ізмаїл, вул. Радянської Міліції, 8 –а шляхом укладення договору оренди відповідач листами за вих. № 60 від 25.10.2006р., за вих. № 89 від 10.01.2007р. звернувся на адресу позивача з клопотанням про надання йому на умовах оренди земельної ділянки, площею 0,27 га.

Листом від 20.01.2007р. за вих. № 17/01-13-44 Ізмаїльською міською радою для винесення на розгляд питання щодо надання земельної ділянки у користування відповідачу було рекомендовано надати матеріали відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України. В свою чергу, відповідачем був надісланий на адресу позивача разом із супровідним листом №10 від 15.02.2007р. певний перелік документів.

Пізніше відповідачем повторно було направлено на адресу позивача лист від 28.09.2007р. з проханням вирішити питання про надання ТОВ „Еверест” земельної ділянки, площею 0,27 га на умовах оренди строком на 49 років під об’єктом незавершеного будівництва за адресою м. Ізмаїл, вул. Радянської міліції, 8 –а. Листом від 15.10.2007р. № 17/02-11-3857 відповідачу було запропоновано додатково надати необхідні для вирішення цього питання документи.

Крім того, слід зазначити, що відповідачем сплачувався земельний податок відповідно до зведеного розрахунку суми земельного податку за 2003 рік, що підтверджується платіжними дорученням № 16 від 11.02.2003р., № 76 від 05.03.2003р.

09.04.2008р. між Ізмаїльською міською радою та ТОВ „Еверест” було укладено договір сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, відповідно до умов якого відповідачу було надано право використовувати земельну ділянку, загальною площею 0,27 га за адресою м. Ізмаїл, вул. Радянської міліції, 8 –а до укладення між сторонами по даній справі договору оренди цієї земельної ділянки. При цьому, ТОВ „Еверест” зобов’язувався сплачувати плату за землю.

З огляду на викладене, з урахуванням факту набуття ТОВ „Еверест” права власності на незавершений будівництвом об’єкт та намір отримати правовстановлюючі документи на зазначену земельну ділянку, суд доходить висновку, що діями відповідача щодо використання земельної ділянки за адресою м. Ізмаїл, вул. Радянської Міліції, 8 –а, ні яким чином не порушуються права територіальної громади міста Ізмаїла, як власника спірної земельної ділянки, та не можуть оцінюватися як самовільне зайняття зазначеної земельної ділянки, а відтак, у суду відсутні правові підстави для застосування положень ст. 212 Земельного кодексу України.

Підсумовуючи наведене, суд оцінює позовні вимоги Ізмаїльської міської ради про зобов’язання відповідача звільнити земельну ділянку за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Радянської міліції, 8 а, провести її рекультивацію, знести незавершене будівництво, що знаходиться на цій земельній ділянці, як необгрунтовані, недоведені та такі, що не базуються на законних підставах, у зв’язку з чим у задоволенні позову слід відмовити повністю.

При цьому господарський суд покладає судові витрати на рахунок позивача, відповідно до ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Рішення підписане 08.05.2008р.

Суддя Желєзна С.П.