ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2008 р.

№ 14/239

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б.–головуючого,

Волковицької Н.О.,

Рогач Л.І.

за участю представників:

позивача

Семеній М.В., дов. від 10.04.08р.

відповідача - 1

відповідача - 2

відповідача –3

відповідача –4

відповідача –5

скаржника

не з’явився (про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином);

не з’явився (про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином);

не з'явився (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином);

не з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином);

не з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином)

Воронецька Н.А., дов. від 14.04.2008р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Райффайзен" Банк "Аваль"

на рішення

господарського суду Чернігівської області

від 12.11.2007 р.

у справі

№ 14/239

господарського суду Чернігівської області

за позовом

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області

до

-          Товариства з обмеженою відповідальністю “Політорг ЛТД”;

-          Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агроцукор";

-          Товариства з обмеженою відповідальністю "НБ-Цукор";

-          Товариства з обмеженою відповідальністю "Новобиківський цукровий комбінат";

-          Комунального підприємства "Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації" Чернігівської обласної ради

про

визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області 27.08.2007р. звернулось до господарського суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу об'єктів промислового призначення від 15.11.02р. № 15/15/11, договору купівлі-продажу об'єктів промислового призначення від 10.12.02р. № 23/10/12, договору купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель від 14.01.05р., договору купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель від 09.02.05р. в частині включення до об'єктів продажу гуртожитку загальною площею 129,3кв.м.; про визнання за державою в особі Регіонального відділення ФДМУ по Чернігівській області права власності на гуртожиток при станції залізниці (інв. № 0051), розташованого за адресою: вул. 30 років Перемоги, 15/3, с. Новий Биків, Бобровицький р-н, Чернігівська область.

Позовні вимоги мотивовано правовим статусом відчуженого гуртожитку як державного житлового фонду, що не передавався до статутного фонду Новобиківського цукрового заводу при його приватизації та не вибував з державної форми власності, відтак право державної власності на гуртожиток підлягає захисту шляхом визнання недійсними всіх договорів щодо його відчуження на підставі статей 48, 60 Цивільного Кодексу Української РСР, статей 203, 215, 217 Цивільного кодексу України, та визнання в судовому порядку за державою оспорюваного права власності за приписами статті 392 Цивільного кодексу України.

Відповідач –5 у відзиві на позов зазначив, що він є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки не несе відповідальності за достовірність наданої йому інформації; решта відповідачів не виклали власної позиції щодо заявлених позовних вимог.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 12.11.2007р. (суддя Книш Н.Ю.) позовні вимоги задоволено повністю; визнано недійсними: укладений між Відкритим акціонерним товариством "Новобиківський цукровий завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Політорг ЛТД" договір купівлі-продажу об'єктів промислового призначення № 15/15/11 від 15.11.2002р. в частині включення до об'єкту продажу будівлі гуртожитку загальною площею 129,3кв.м.; укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Політорг ЛТД" та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Агроцукор" договір купівлі-продажу об'єктів промислового призначення № 23/10/12 від 10.12.2002р. в частині включення до об'єкту продажу будівлі гуртожитку загальною площею 129,3кв.м.; укладений між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Агроцукор" та Товариством з обмеженою відповідальністю "НБ-Цукор" договір купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель від 14.01.2005р. в частині включення до об'єкту продажу будівлі гуртожитку загальною площею 129,3кв.м.; укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "НБ-Цукор" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Новобиківський цукровий комбінат" договір купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель від 09.02.2005р. в частині включення до об'єкту продажу будівлі гуртожитку загальною площею 129,3кв.м.; визнано право власності на гуртожиток при станції залізниці площею 129,3кв.м., інвентарний номер 0051, розташований за адресою: вул. 30 років Перемоги, 15/3, с. Новий Биків, Бобровицький р-н, Чернігівська область; з відповідачів 1-4 в доход Державного бюджету стягнуто 85грн. державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Судове рішення вмотивовано встановленими обставинами справи щодо неправомірності включення гуртожитку до Переліку нерухомого майна, що передається у власність відкритому акціонерному товариству "Новобиківський цукровий завод", всупереч чинному законодавству та Плану приватизації державного майна "Новобиківського цукрового заводу"; відтак місцевий господарський суд дійшов висновку про неправомірність розпорядження даним об'єктом зі сторони Відкритого акціонерного товариства "Новобиківський цукровий завод" та недійсність усіх спірних угод в частині відчуження цього гуртожитку на підставі статей 48, 60, 227 Цивільного кодексу Української РСР, статей 203, 215 Цивільного кодексу України, як укладених всупереч Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства; також суд, враховуючи повноваження позивача щодо управління майном, що в процесі приватизації не увійшло до статутних фондів господарських товариств, дійшов висновку про необхідність захисту порушених прав держави на державне майно (гуртожиток) шляхом визнання права власності на нього за державою в особі позивача на підставі статті 392 Цивільного кодексу України.

Апеляційний перегляд даної справи не здійснювався.

До Вищого господарського суду України звернулося Відкрите акціонерне товариство "Райффайзен" Банк "Аваль" з касаційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Касаційну скаргу вмотивовано доводами про прийняття судом рішення, що стосується прав та обов'язків банку, не залученого судом до участі у справі, оскільки спірне майно (гуртожиток) з 21.04.2005р. перебуває в заставі банку на підставі договору застави у забезпечення кредитного договору; все майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Новобиківський цукровий комбінат" арештоване державним виконавцем на підставі ухвали суду від 01.03.2007р. по справі № 12/80 та передано на зберігання скаржнику; прийняте судом рішення позбавляє скаржника можливості захистити свої права заставодержателя всупереч статтям 572, 575, 589, 590 Цивільного кодексу України, статтям 18-20 Закону України "Про заставу", статтям 3, 7, 12 Закону України "Про іпотеку".

Додатково усно в судовому засіданні скаржник вказав на неправильно обраний судом спосіб захисту порушеного права.

Відповідачі не надіслали відзивів на касаційні скарги, не скористались правом на участь представників у судовому засіданні.

Позивач у відзиві на касаційну скаргу та усно в судовому засіданні відхилив її доводи, пославшись на законність та обґрунтованість судових рішень, попередню поінформованість скаржника про розгляд справи № 14/239 у межах провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Новобиківський цукровий комбінат", відсутність порушених прав банку в межах розгляду справи про визнання права державної власності на спірне майно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників позивача та скаржника, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні господарського суду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, предметом спору у даній справі є захист позивачем, як уповноваженим органом держави, порушених майнових прав держави, що є законним власником спірного нерухомого майна, шляхом визнання недійсними всіх укладених щодо його відчуження договорів, та визнання права власності держави на це майно в силу його оспорювання та невизнання іншими особами, які неправомірно розпорядились цим майном.

Також з матеріалів справи вбачається, що питання застосування статей 387 та 388 Цивільного кодексу України (право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння та право власника на витребування майна від добросовісного набувача) не було предметом судового розгляду у спірних правовідносинах.

Таким чином, для правильного вирішення спору в межах заявлених позовних вимог, суду належало встановити відповідність правових підстав, за яких спірне майно вибуло з володіння позивача, передбаченим у законодавстві підставам зміни державної форми власності на таке майно, наявність суб'єктивного волевиявлення держави в особі належно уповноваженого органу на передачу майна.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області № 344 від 30.06.95р. затверджено план приватизації державного підприємства "Новобикіський цукровий завод" та створено відкрите акціонерне товариство "Новобиківський цукровий завод" шляхом перетворення з державного підприємства у відкрите акціонерне товариство; згідно з планом приватизації до статутного фонду створюваного акціонерного товариства включаються всі об'єкти за виключенням майна державного житлового фонду вартістю 0,3млн. крб.

Вартість житлового фонду визначена у Відомості розрахунку вартості будівель споруд і передавальних пристроїв станом на 01.11.1994р., відповідно до відомості спірний об'єкт - гуртожиток при ст.залізниці (інв.№0051) - включено до житлового фонду за залишковою вартістю 8013крб.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію випуску цінних паперів відкритим акціонерним товариством "Новобиківський цукровий завод" від 26.10.1995р. № 43/1/95 товариством випущено 390508 штук простих іменних акцій на суму крб., що відповідає визначеному Планом приватизації розміру його статутного фонду.

10.12.2001р. позивач прийняв наказ № 342, відповідно до якого процес приватизації відкритого акціонерного товариства "Новобиківський цукровий завод" вважається завершеним.

На підставі встановлених вище обставин справи суд дійшов висновку, що спірний об'єкт не увійшов до статутного фонду відкритого акціонерного товариства "Новобиківський цукровий завод".

Також місцевим господарським судом встановлено, що Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області було складено Перелік нерухомого майна, що передається у власність відкритому акціонерному товариству "Новобиківський цукровий завод", у якому під порядковим № 88 зазначено гуртожиток при ст.залізниці, інвентаризаційний № 0051 залишковою вартістю станом на 01.11.1995р. 8013крб.

Застосувавши статті 16, 328, 392 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність передбачених чинним законодавством підстав для вибуття спірного об'єкту нерухомості з державної форми власності, а відтак і для набуття права власності на це майно іншими особами, що порушене право держави підлягає судовому захисту нарівні з іншими учасниками цивільних правовідносин, в зв'язку з чим задовольнив позов.

Враховуючи, що особа, яка не набула речове право на майно за передбачених законодавством підстав, не може передати його іншій особі на підставі цивільно-правових договорів, судом було визнано недійсним всі правочини щодо спірного об'єкту нерухомого майна.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що з позовом у справі звернулась особа, що вважає себе уповноваженою діяти від власника спірного майна; судом встановлено істотні обставини справи, що полягають у наявності права власності на спірне майно у позивача.

Розглянувши доводи касаційної скарги Відкритого акціонерного товариства "Райффайзен" Банк "Аваль", судова колегія вважає, що заперечення скаржника щодо прийнятого у справі рішення не може бути прийнято до уваги, оскільки з поданої скарги вбачається, що його права та обов'язки стосуються права банку як заставодержателя, регулюються нормами цивільного законодавства, що визначають порядок та підстави виникнення та припинення обтяжень спірного майна, а не права власності на нього.

При існуванні застави зобов'язальний характер мають правовідносини між заставодавцем та заставодержателем, які є самостійними, та можуть бути предметом окремого позову. З доданих до скарги матеріалів, зокрема, вбачається, що питання законності договору застави є предметом окремого судового розгляду у справі № 9/34.

Так само не були предметом розгляду справи № 14/239 питання наявного добросовісного набувача спірного нерухомого об'єкту, що спростовує доводи касаційної скарги.

Таким чином, перевіривши у відповідності до частини 2 статті 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що господарський суд в порядку статей 33, 34, 43, 84 Господарського процесуального кодексу України розглядаючи справу, всебічно, повно та об’єктивно розглянув у судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; належним чином проаналізував правовідносини, що виникли та існували між сторонами, та дійшов законних та обґрунтованих висновків за наслідками розгляду позову; прийняте рішення відповідає вимогам Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 29.12.76 р. "Про судове рішення" зі змінами та доповненнями.

Доводи касаційної скарги не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення статті 1117 Господарського процесуального кодексу України та з підстав їх суперечності обставинам справи.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом норм процесуального та матеріального права при прийнятті рішення не приймаються судом до уваги, оскільки касаційна скарга розглядається в межах з'ясування того, чи стосується прийняте судове рішення прав та обов'язків скаржника.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 частини 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Райффайзен" Банк "Аваль" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Чернігівської області від 12.11.2007р. у справі № 14/239 господарського суду Чернігівської області залишити без змін.

Головуючий                                        Т.Дроботова

Судді                              Н.Волковицька

Л.Рогач