ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2008 р.

№
02-03/93/13

Колегія
суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:

Першикова
Є.В.,

суддів:

Данилової
Т.Б.,

Муравйова
О.В.,

розглянула

касаційну
скаргу

товариства
з обмеженою відповідальністю "Агрокомлекс "Узин" (далі
Товариство)

на
ухвалу

господарського
суду Київської області

від

08.01.08

у
справі

№
02-03/93/13

господарського
суду

Київської
області

за
позовом

Товариства

до

суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (далі Підприємець)

про

стягнення
115 632,55 грн.

В
засіданні взяли участь представники:

-
позивача:

Лоза
Д.О. (за дов. № 3 від 18.09.07);

-
відповідача:

ОСОБА_1
(особисто).

Ухвалою
від 03.03.08 колегії суддів Вищого господарського суду України у складі:
головуючий -Першиков Є.В., судді -Данилова Т.Б., Ходаківська І.П., касаційна
скарга Товариства № 03/28-01/2008 від 28.01.08 була прийнята до провадження,
справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 03.04.08, без початку
перегляду справи по суті.

У
зв'язку з перебуванням судді Ходаківської І.П. на лікарняному, розпорядженням
від 02.04.08 заступника голови Вищого господарського суду України для розгляду
справи № 02-03/93/13 господарського суду Київської області, призначеної до
перегляду у судовому засіданні на 03.04.08, створено колегію суддів Вищого
господарського суду України у складі: головуючий -

Першиков
Є.В., судді -Данилова Т.Б., Муравйов О.В., яка переглядає справу по суті.

Про
вказані обставини представників сторін повідомлено на початку судового
засідання 03.04.08. Відводів складу колегії суддів Вищого господарського суду
України, яка переглядає справу в касаційному порядку, не заявлено.

За
згодою представників сторін, відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 1115 Господарського
процесуального кодексу України у судовому засіданні 03.04.08 було оголошено
лише вступну та резолютивну частини постанови Вищого господарського суду
України.

Як
свідчить правовий аналіз матеріалів справи, ухвалою від 08.01.08 господарського
суду Київської області (суддя Наріжний С.Ю.) позовні матеріали Товариства було
повернуто без розгляду на підставі п. 6 ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України.

Вказана
ухвала мотивована тим, що в якості доказу відправлення копії позову відповідачу
у справі до позовної заяви додано фіскальний чек, який, на думку місцевого
суду, не може вважатись належним доказом відправлення відповідачу доданих до
позовної заяви документів, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов до
висновку про порушення Товариством вимог п. 2 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України.

Не
погодившись з вказаною ухвалою місцевого суду Товариство звернулось до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу від
08.01.08 господарського суду Київської області скасувати, та направити позовні
матеріали до господарського суду Київської області для розгляду справи по суті
у новому складі суду.

Свої
вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при винесенні оскарженого судового акту
було порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: п.п. 36, 78
Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 17.08.02 № 1155, ст.ст. 56, 57 Господарського
процесуального кодексу України.

Зокрема,
скаржник зазначає, що посилання суду на те, що Товариство надіслало на адресу
Підприємця позовну заяву без доданих до неї документів, є нічим не
підтвердженим припущенням суду.

У
своєму відзиві на касаційну скаргу Підприємець щодо доводів скаржника
заперечує, вважаючи їх безпідставними, у зв'язку з чим просить касаційну скаргу
Товариства залишити без задоволення, а оскаржений судовий акт -без змін.

Розглянувши
матеріали справи, касаційну скаргу, відзив на касаційну скаргу, заслухавши
пояснення представників сторін, суддю-доповідача по справі, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування
місцевим судом норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга Товариства підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України бере до уваги та наголошує, що
відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод
людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України
гарантується.

Статтею
55 Основного Закону регламентовано, що права і свободи людини і громадянина
захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій
чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно
до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Згідно
зі ст. 2 Закону України "Про судоустрій України", суд здійснює
правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих
Конституцією України та законами прав і законних інтересів юридичних осіб.
Частиною 3 статті 3 вказаного Закону встановлено, що судова система забезпечує
доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією
України та законами.

Відповідно
до ч. 1 ст. 6 цього ж Закону усім суб'єктам правовідносин гарантується захист
їх прав і законних інтересів незалежним і неупередженим судом. Згідно з ч. 3
зазначеної статті, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи
у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України зазначає, що ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України зобов'язує суддю, який вирішує питання про
прийняття позовної заяви, повернути позовну заяву з підстав неправильного
оформлення позовної заяви та доданих до неї документів. Вказана стаття містить
вичерпний перелік підстав для повернення позовної заяви і доданих до неї
документів без розгляду.

Так,
п. 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя
повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду у разі, якщо не
подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

Матеріали
справи свідчать, що повертаючи позовну заяву, господарський суд Київської
області послався на недотримання Товариством вимог зазначеної норми, проте з
таким висновком погодитись не можна.

Як
вбачається з оскарженої ухвали, Товариство подавало докази надіслання копії
позовної заяви відповідачу -фіскальний чек № 3588 від 25.12.07, виданий
об'єктом поштового зв'язку про відправлення рекомендованого листа із
зазначенням в ньому скороченого найменування одержувача та міста, в якому він
знаходиться.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України зазначає, що згідно з абз. 1 п. 36
Правил надання послуг поштового зв'язку (далі Правила), затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 17.08.02 № 1155, про прийняття для пересилання
реєстрованого поштового відправлення відправникові з додержанням вимог Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг" видається розрахунковий
документ, що підтверджує надання такої послуги (касовий чек, розрахункова
квитанція тощо).

Відсутність
опису вкладення до листа не тягне за собою наслідків у вигляді повернення
позовної заяви, оскільки відповідно до п. 78 Правил листи, бандеролі і посилки
приймаються з таким описом лише за бажанням відправника, а отже у
господарського суду відсутні правові підстави спонукати відправників до
обов'язкового оформлення описів вкладення.

З
доданого до позовної заяви Товариства в якості доказу направлення копії
позовної заяви та доданих до неї документів фіскального чеку встановити факт
надсилання чи не надсилання додатків до позовної заяви не вбачається за
можливе.

Разом
з тим, колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на те,
що відповідно до визначення поняття доказів, що міститься у ст. 32
Господарського процесуального кодексу України, наданий Товариством фіскальний
чек є доказом. У разі сумнівів у його достовірності, чи дійшовши висновку про
недостатність таких доказів, суд вправі був витребувати додаткові докази, але
не мав правових підстав для повернення позовної заяви без розгляду.

Крім
того, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що ст. 65
Господарського процесуального кодексу України встановлено, що з метою
забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя
вчиняє в необхідних випадках дії по підготовці справи до розгляду, зокрема,
витребує від сторін необхідні документи, відомості, висновки.

Відповідно
до ч. 1 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, якщо подані
сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов'язаний витребувати від
підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і
матеріали, необхідні для вирішення спору.

Отже,
у випадку сумніву, чи дійшовши висновку про недостатність певних доказів (в
т.ч. щодо направлення відповідачеві додатків до позовної заяви) суд мав право в
порядку підготовки справи до розгляду її у судовому засіданні витребувати від
Товариства додаткові докази.

За
таких обставин вбачається, що господарський суд Київської області неправильно
застосував положення п. 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України
та помилково повернув позовну заяву Товариства без розгляду.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України відзначає, що відповідно до ст.ст. 6,
19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З
правового аналізу наведених норм вбачається, що з метою фактичної реалізації
права осіб на звернення до суду та запобігання порушень ст. 6 Конвенції про
захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою
України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР), суд має приймати позовні
заяви до провадження за відсутності суттєвих порушень щодо порядку їх
оформлення та подання, а у випадку сумнівів щодо окремих питань, витребовувати
від сторін додаткові докази в порядку підготовки справи до розгляду у судовому
засіданні.

При
розгляді заяви Товариства господарський суд Київської області зазначеного не
врахував, та виніс ухвалу з помилковим застосуванням норм процесуального права,
чим обмежено право суб'єкта звернення у здійсненні прав, передбачених ст.ст. 8,
55 Конституції України.

У
зв'язку з наведеним, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає,
що оскаржена ухвала місцевого суду винесена з порушенням норм процесуального
права, а тому не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає
скасуванню, а справа -передачі на розгляд по суті до господарського суду
Київської області у іншому складі суду.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну
скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокомлекс "Узин"
№ 03/28-01/2008 від 28.01.08 задовольнити.

Ухвалу
від 08.01.08 господарського суду Київської області у справі № 02-03/93/13
господарського суду Київської області скасувати, а справу передати до
господарського суду Київської області для розгляді по суті у іншому складі
суду.

Головуючий

Є.Першиков

судді:

Т.Данилова

О.Муравйов