ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2008 р.

№ 17/549

Доповідач –суддя Плюшко І.А.

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Разводової С.С.,

Самусенко С.С.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу           Закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок"

на ухвалу           господарського суду міста Києва від 24.12.2007 року

та на постанову          Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2008 року

у справі          № 17/549

господарського суду          міста Києва

за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден телеком"

до           Закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок"

про          зобов'язання укласти додаткову угоду до договору

за участю представників:

позивача –          не з'явились

відповідача –          Фурмана Д. О. –довіреність № 0050/8 від 02.04.2008 року

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Голден телеком" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок" про зобов'язання укласти додаткову угоду до договору.

Також позивач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою від 24.12.2007 року (суддя Кролевець О.А.) заяву про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено, заборонено Закритому акціонерному товариству "Український мобільний зв'язок" до вирішення спору по суті та набранням рішенням по справі законної сили, ухилятись від виконання обов'язків за Договором про надання телекомунікаційних послуг за № НП-ГТ-3/2007 від 12 березня 2007 року та вчиняти будь-які інші дії, що обмежують пропуск телефонного трафіку від абонентів та споживачів телекомунікаційної мережі Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден телеком" до абонентів телекомунікаційної мережі Закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок" на прямих каналах зв'язку, організованих при взаємоз'єднанні телекомунікаційних мереж Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден телеком" та Закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок", в тому числі припиняти, ліквідувати або іншим чином обмежувати існуюче взаємоз'єднання телекомунікаційних мереж Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден телеком" та Закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок", та функціонування сигнальних ланок цифрових потоків протоколу СКС-7, що забезпечують взаємодію комутаційного телефонного обладнання телекомунікаційних мереж Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден телеком" та Закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок".

Постановою Київського апеляційного господарського суду (судді Смірнова Л.Г., Алданова С.О., Коротун О.М.) від 19.02.2008 року ухвалу господарського суду міста Києва від 24.12.2007 року залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду міста Києва від 24.12.2007 року та постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2008 року Закрите акціонерне товариство "Український мобільний зв'язок" звернулося з до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на дані процесуальні документи, вважаючи, що останні прийняті внаслідок неправильного застосування норм процесуального права, а тому просило їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден телеком" про забезпечення позову у справі № 17/549.

У касаційній скарзі Закрите акціонерне товариство "Український мобільний зв'язок" вказує на те, що предметом позову у даній справі є спонукання Закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок" укласти додаткову угоду до договору, що за змістом позовних вимог є вимогою вчинити певну дію у майбутньому, оскільки зміна договірних відносин шляхом укладення додаткової угоди до договору є дією направленою на майбутнє. Відповідно будь-яке рішення суду у цій справі може врегулювати відносини між сторонами лише на майбутнє і ніяк не може поширюватись на минулі відносини сторін.

Касатор також вказує на те, що незважаючи на предмет спору, суд апеляційної інстанції, як і суд першої інстанції, фактично вирішив спір по суті, оскільки заборонив Закритому акціонерному товариству "Український мобільний зв'язок" ухилятись від виконання обов'язків за Договором про надання телекомунікаційних послуг за № НП-ГТ-3/2007 від 12 березня 2007 року.

Крім того, Закрите акціонерне товариство "Український мобільний зв'язок" посилається на те, що апеляційною інстанцією прийнято до уваги лист Національної комісії з питань регулювання зв'язку України від 01.03.2007 року № 08-1507/112, який не має значення для справи, оскільки зазначений лист стосується подій, що відбувалися ще до укладення спірного договору.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Із наявних у справі матеріалів вбачається, що вжиті судом заходи щодо забезпечення позову відповідають вимогам ст. 67 ГПК України, стосуються предмету судового спору і не можуть вважатись порушенням прав інших осіб.

Пунктом 3 роз'яснення Вищого арбітражного суду України №02-5/611 від 23.08.1994 року "про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" передбачено, що приймаючи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти.

За змістом вищезазначеною статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Забезпечення позову – це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, про що зазначено в абзаці 1 п. 4 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

У даному випадку позивач звернувся до господарського суду з позовом про спонукання укласти додаткову угоду що за змістом позовних вимог є вимогою вчинити певну дію у майбутньому. Тобто заборона Закритому акціонерному товариству "Український мобільний зв'язок" ухилятись від виконання обов'язків за Договором про надання телекомунікаційних послуг за № НП-ГТ-3/2007 від 12 березня 2007 року та вчиняти будь-які інші дії виходить за межі позовних вимог, оскільки зміна договірних відносин шляхом укладення додаткової угоди до договору є дією направленою на майбутнє. Відповідно будь-яке рішення суду у цій справі може врегулювати відносини між сторонами лише на майбутнє і ніяк не може поширюватись на минулі відносини сторін.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна тощо на момент виконання рішення.

Всупереч положенням ст.66 ГПК України ухвала суду першої інстанції від 24.12.2007 р. про вжиття заходів до забезпечення позову та Постанова Київського апеляційного господарського суду нічим не обґрунтована та не зазначено яким чином неприйняття заходів до забезпечення позову може вплинути на майбутнє виконання рішення.

Отже, неправильні висновки судів щодо застосування заходів до забезпечення позову, неповне з’ясування ними суттєвих обставин справи та помилки у застосуванні норм матеріального права є підставою до скасування ухвали та постанови у справі.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийняті у справі ухвала та постанова не відповідають нормам чинного законодавства і тому підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України, –

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2008 року та ухвалу господарського суду міста Києва від 24.12.2007 року у справі № 17/549 скасувати.

Головуючий                                                                                 І. А. Плюшко

Судді                                                                                                    С. С. Разводова

С. С.Самусенко