Господарський суд Чернігівської області
м.Чернігів,пр.Миру,20 Тел.678-853
Р І Ш Е Н Н Я

27 березня 2008р. справа №14/65

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Черешеньки”,

вул.Дачна,25, м. Короп

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо-торгова фірма „Дайна”, пр.Миру,27, кв.22, м. Чернігів

Про визнання недійсним договору

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН

Від позивача: Підгорний К.Є, юрист, довіреність №23/11 від 23.11.07р.

Від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу з відстроченням платежу від 22.05.07р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що договір не відповідає нормам чинного законодавства України, що під час укладення договору сторонами не були застосовані Міжнародні правила інтерпретації комерційних термінів і його умови не викладені відповідно до вимог Правил ІНКОТЕРМС, що в договорі в супереч ст.180, 266 Господарського кодексу України не визначено найменування (номенклатура, асортимент) товару, його кількість, що видаткова накладна є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарських операцій, а не встановлює цивільні права та обов’язки, як має робити договір. Позивач вважає, що договір купівлі-продажу порушує права та інтереси позивача, не відповідає вимогам закону, його зміст суперечить Господарському кодексу України і на підставі ст..207 ГК України, ст..203,215 ЦК України має бути визнаний недійсним в судовому порядку.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.03.08р. надав заяву від 11.03.08р., в якій позовні вимоги визнав повністю.

В судове засідання, яке відбулося 27.03.08р., представник відповідача не з’явився, заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило.

Розглянувши подані матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, з’ясувавши фактичні обставини справи, господарський суд встановив:

Згідно ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч.1 та 2 ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Як свідчать матеріали справи, 22.05.07р. між продавцем - ТОВ ВТФ „Дайна” в особі директора Нерета О.М., діючого на підставі Статуту (відповідач у справі) та покупцем – ТОВ „Черешеньки”, в особі директора Шкурко С.Л., що діє на підставі Статуту (позивач у справі) підписано договір купівлі-продажу з відстроченням платежу.

Відповідно до п.1.1. договору продавець зобов’язується поставити товарно-матеріальні цінності, а покупець зобов’язується прийняти в домовленій кількості та асортименті для власних потреб та провести оплату товару. Кількість, ціна, асортимент ПММ вказуються в видатковій накладній, а строк оплати вказується в даному договорі.

Якість товару, що поставляється відповідно до цього договору відповідає вимогам ДСТУ (п.1.2. договору).

Відповідно до п.3.1. договору товар поставляється по цінах вказаних у видаткових накладних у національній валюті України, які є невід’ємною частиною даного договору.

Текст договору від 22.05.07р. свідчить про те, що за своїм змістом спірний договір є договором поставки.

Згідно ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона –постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні –покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено приписами ст.180 Господарського кодексу України, при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 Господарського кодексу України, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому Господарським кодексом України, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Частина 4 ст. 265 Господарського кодексу України передбачає, що умови договору поставки повинні викладатися сторонами відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс».

Подана позивачем копія договору купівлі-продажу з відстроченням платежу від 22.05.07р. свідчить про незастосування сторонами Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс».

Відповідно до ст.266 Господарського кодексу України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Матеріали справи свідчать, що сторонами не укладалась специфікація до договору від 22.05.07р. згідно вимог ст.266 Господарського кодексу України, та в договорі сторони також не визначили кількість товару, його асортимент.

Ціна є формою грошового визначення вартості продукції (робіт, послуг), яку реалізують суб’єкти господарювання (ч.1 ст. 189 Господарського кодексу України).

Згідно ч.2 ст. 189 Господарського кодексу України ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі в гривнях.

Як свідчить текст договору від 22.05.07р, в ньому відсутнє грошове визначення вартості товару, який продавець зобов’язується поставити, а покупець –прийняти.

З огляду на вище викладене суд дійшов висновку, що сторонами в договорі від 22.05.07р. не погоджені істотні умови, а тому підписаний між сторонами договір купівлі-продажу з відстрочкою платежу від 22.05.07р. є неукладеним.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсним, згідно ст. 215 Цивільного кодексу України та ст. 207 Господарського кодексу України, може бути визнаний судом лише укладений правочин.

Оскільки, суд дійшов висновку, що договір від 22.05.07р. є неукладеним, а тому позовні вимоги позивача щодо визнання недійсним договору від 22.05.07р. є безпідставні і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.22 ч.5 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково. Згідно з ст.78 ч.5 цього Кодексу у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Враховуючи матеріали справи та вище викладене суд не приймає до уваги визнання відповідачем позову, оскільки позовні вимоги позивача є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.179, 180, 207, 265, 266 Господарського кодексу України, ст.ст. 203, 215, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 34, 49, ч.5 ст.78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити.

Суддя Н.Ю.Книш

Рішення підписано 01.04.2008р.

Суддя Н.Ю.Книш