КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2008                                                                                           № 34/395

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Моторного О.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - ПохиленкоА.В.

від відповідача - СкурідінМ.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Вастон"

на рішення Господарського суду м.Києва від 16.10.2007

у справі № 34/395

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Вастон"

до                                                   Державний інститут "УкрНДІпроцивільсільбуд"

про                                                  примусове виконання обов"язку в натурі

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Вастон” звернулось до господарського суду з позовом про примусове виконання обов’язку в натурі Державним інститутом “УкрНДІпроцивільсільбуд” за договором на створення науково-технічної продукції № 20026 від 04.09.2000, укладеного між сторонами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2007 в позові відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги. позивач вважає, що рішення прийняте судом першої інстанції без повного з’ясування обставин, що мають суттєве значення для справи та з порушенням норм матеріального права.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Апеляційний господарський суд у процесі перегляду справи за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд прийшов до наступного.

Між позивачем та відповідачем було укладено договір № 20026 від 04.09.2000 на створення науково-технічної продукції. Як вбачається з умов договору, позивач як замовник доручає, а відповідач як виконавець приймає на себе виконання ескізного проекту реконструкції автосервісного комплексу на 45 км. автошляху Київ-Чоп в с. Копилів, Макарівського району.

Пунктом 1.2 договору, наукові, технічні, економічні та інші вимоги до науково-технічної продукції, що є предметом даного договору, визначені завданням.

Пунктом 2.1 договору, за виконану науково-технічну продукцію відповідно до даного договору замовник перераховує виконавцю у відповідності з протоколом про договірну ціну всього 4 080,00 грн.

Пунктом 2.2.1 договору передбачено, що замовник у період виконання робіт за договором авансує виконавця в розмірі 50% договірної ціни шляхом перерахування своїм платіжним дорученням авансу в розмірі 2 040 грн.

Згідно п. 2.2.2 договору, остаточний розрахунок за договором з зарахуванням оплат у вигляді авансу здійснюється в п’ятиденний термін після підписання Замовником акта здавання-прийняття робіт.

Відповідно до п. 3.1 договору, при завершенні робіт по договору виконавець представляє замовникові акт здавання-прийняття науково-технічної продукції з додатком до нього комплекту наукової, технічної та іншої документації, що передбачена технічним завданням в 4-х примірниках. Додаткову кількість примірників виконавець передає замовнику за окрему плату

Пунктом 3.2 договору, замовник протягом 35 днів від дня одержання акта здавання-прийняття робіт і звітних документів, вказаних у пункті 3.1 даного договору, зобов’язаний направити виконавцю підписаний акт здавання-прийняття науково-технічної продукції або надіслати мотивоване відмовлення від прийняття робіт. У разі неодержання акта здавання-приймання у 35-ти денний термін із дня відправки замовнику продукція вважається прийнятою замовником з виконанням усіх умов договору.

Відповідно п. 3.3 договору, у випадку мотивованого відмовлення замовника сторонами складається акт з переліком необхідних доробок і термінів їх виконання.

Згідно п. 6.1 договору, термін виконання роботи за договором встановлюється згідно з календарним планом робіт

Протоколом розбіжностей до договору № 20026, зазначено, що договір доповнено пунктом 3.5, а саме: “3.5. Науково-технічна продукція повинна бути погодженою зі всіма зацікавленими організаціями та затвердженою в управління містобудування та архітектури Київської обласної державної адміністрації”.

Додатком до договору № 20026 календарним планом робіт встановлено, що термін виконання ескізного проекту реконструкції автосервісного комплексу на 45 км. автошляху Київ-Чоп в с. Копилів, Макарівського району встановлений з 04.09.2000 до 30.10.2000, а розрахункова ціна становить 3 400 грн. без ПДВ.

Протоколом погодження про договірну ціну який є додатком до договору № 20026, який є додатком до договору № 20026 встановлено, що сторонами досягнуто погодження про величину договірної ціни на створення (передавання) науково-технічної продукції на суму 4 080 грн. в т.ч. ПДВ.

Між позивачем та відповідачем було укладено акт здавання-прийняття науково-технічної продукції до договору № 20026 який складено у жовтні 2000 році. Цим актом зазначено, що науково-технічна продукція задовольняє умовам договору і належним чином оформлена, а до сплати належить сума у розмірі 2 040 грн.

Між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 від 20.01.2003 до договору № 20026.

Відповідно до умов додаткової угоди № 1, замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання проекту та робочої документації автосервісного комплексу на 45 + 650 км (ліворуч) автошляху Київ-Чоп в с. Копилів, Макарівського району. Загальна вартість робіт, що підлягають виконанню становить 51 828 грн.; Замовник авансує виконавця шляхом перерахування своїм платіжним дорученням по етапу 01 в розмірі 100% договірної ціни 14 825,00 грн., а по етапу 02 в розмірі 60% договірної ціни 22 202,00 грн.; остаточний розрахунок за додатковою угодою № 1 з зарахуванням вищезазначених оплат у вигляді авансу здійснюється в п’ятиденний термін після підписання замовником акту здавання-прийняття робіт; решта умов договору залишається без змін.

Згідно календарного плану робіт додаток до додаткової угоди № 1 до договору № 20026, термін виконання проекту та робочої документації автосервісного комплексу на 45 + 650 км (ліворуч) автошляху Київ-Чоп в с. Копилів, Макарівського району встановлений з 01.02.2003 до 15.07.2003, а розрахункова ціна становить 43 190,00 грн., без ПДВ; термін виконання етапу 01 Проект встановлений з 01.02.2003 до 15.04.2003, а розрахункова ціна становить 12 354,00 грн., без ПДВ; термін виконання етапу “02 Робоча” документація встановлений з 15.04.2003 до 15.07.2003, а розрахункова ціна становить 30 836,00 грн., без ПДВ.

Вартість робіт за даним кошторисом № 1 додаток до додаткової угоди № 1 становить 12 354,00 грн.

Також, вартість робіт за кошторисом № 2 додаток до додаткової угоди № 1 становить 30 836,00 грн.

Платіжним дорученням № 63 від 04.02.2003 позивач перерахував відповідачу 14 825,00 грн. передплати за проект та робочу документацію.

28.07.2004 відповідач направив для підписання позивачу акт здавання-прийняття проекто-вишуковальної продукції за додатковою угодою № 1 до договору № 20026 про те, що відповідачем було виконано роботи з етапу “01 Проект” на виконання пункту 3.1 договору № 20026, а позивач сплатив йому за ці роботи 14 825,00 грн.

Отже як вбачається з матеріалів справи, позивачем вищевказаний акт не був підписаний.

Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Таким чином, між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 від 20.01.2003 до договору № 20026, у якій визначили обсяги робіт, а саме виконання проекту та робочої документації автосервісного комплексу на 45+650 км. (ліворуч) автошляху Київ-Чоп в с. Копилів, Макарівського район, загальну вартість робіт, порядок розрахунків, а решту умов договору залишено без змін.

Отже, як вбачається з матеріалі справи, відповідач виконав тільки етап 01 “Проект”, про що зазначено у вищевказаному акті, у відповідності . Роботи з етапу 02 “Робоча документація” відповідачем не було виконано.

Апеляційний господарський суд, погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем було пропущено строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України.

Обов’язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. У даному разі це стосується відповідача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він просив скасувати рішення суду першої інстанції. На підставі викладеного, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об’єктивно з’ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, тому підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Вастон” та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2007 - відсутні.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Вастон” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2007 - без змін.

Матеріали справи № 34/395 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді