ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"24" квітня 2008 р. Справа № 63/18-06

11.00 год.

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Маляренка А.В.

при секретарі                                                              Поднебєс О.В.

розглянувши адміністративну справу № №63/18-06/6-08

за позовом Заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі

Іванківської міжрайонної державної податкової інспекції в

Київській області, смт. Іванків

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Тетерів”

третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Державний реєстратор Іванківської районної державної адміністрації

про припинення юридичної особи

за участю представників сторін:

позивача Яременко З.І. (довіреність №694/10/25 від 17.01.2008р.);

Капустіна О.Г. (довіреність №682/10/25 від 17.01.2008р.)

відповідача СелянкоА.О.(довіреність б/н від 29.11.2006р.)

від прокуратури Ситник Г.М. (посв.№57 від 03.04.2008р.)

Суть спору:

Резолюцією Голови господарського суду Київської області від 04.02.2008 року справу за позовом Заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Іванківської міжрайонної державної податкової інспекції в Київській області (далі –позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тетерів»(далі - відповідач) про припинення юридичної особи було передано для подальшого розгляду судді Маляренку А.В.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.03.208р. справа була прийнята суддею Маляренко А.В. до свого провадження.

Прокуратура Київської області в обґрунтування позовних вимог посилається на здійснення відповідачем діяльності, забороненої законом, зокрема, ст.16 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки відповідач здійснював розширення свого підприємства, яке не пов’язане з забезпеченням радіоекологічного контролю, соціального захисту населення, а також умов його життя та праці, в зоні гарантованого добровільного відселення. Просить припинити юридичну особу –відповідача шляхом її ліквідації на підставі п. 2 ч. 2 ст. 38 закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців”. Вважає, що відповідач здійснює діяльність, заборонену законом у зв’язку з чим незаконно користується пільгами з оподаткування.

Іванківська міжрайонна державна податкова інспекція в своїх поясненнях підтримала позовні вимоги Прокуратури Київської області.

Третя особа в судові засідання 28.02.2006 року та 14.03.2006 року не з’явилась.

Відповідач у відзиві проти позовних вимог заперечує, посилається на те, що розширення підприємства шляхом впровадження нового виробництва не є видом господарської діяльності відповідача, перепрофілювання підприємства є зміною технології виробничого процесу на існуючому підприємстві, що не ототожнюється з поняттям будівництва нових підприємств чи розширення діючих. Відповідач не здійснює діяльності, яка суперечить установчим документам чи заборонена законом. Вважає, що посилання позивача на безпідставність користування пільгами з оподаткування не стосуються предмету спору, що розглядається.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тетерів» зареєстроване Іванківською райдержадміністрацією 26.04.2001 року з записом у журналі обліку реєстраційних справ № 429. Підприємство утворилось внаслідок реорганізації Колективного сільськогосподарського підприємства «Здвиж» та є його правонаступником, зареєстроване за адресою: 07200, Київська обл., смт. Іванків, вул. Фрунзе, 49.

Установчий договір про створення та діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Тетерів»та Статут ТОВ «Тетерів»затверджені рішенням загальних зборів учасників протоколом № 1 від 25.04.2001 року та зареєстровані Державною адміністрацією за № 429 26.04.2001 року за підписом голови адміністрації Ю.Ф. Мосієнко.

Основним видом діяльності підприємства, як зазначено в Статуті та зареєстровано в Управлінні статистики є: виробництво дистильованих алкогольних напоїв, м’яса, субпродуктів, мінеральних вод та прохолодних напоїв, консервів, виробництво вин, неспеціалізована торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Позивач просить припинити юридичну особу –відповідача у зв’язку зі здійсненням нею діяльності, забороненої законом, що полягає у розширенні підприємства шляхом впровадження нового виробництва та збільшення обсягів виробництва алкогольних напоїв, в той час, як ст. 16 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи»заборонено розширення діючих підприємств, діяльність яких безпосередньо не пов’язана з забезпеченням радіоекологічного контролю та соціального захисту населення, умов його життя та праці. Крім того, оскільки підприємство неправомірно розташоване в зоні добровільного відселення, воно не має права на пільги по оподаткуванню, передбачені ст. 7 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування позовних вимог позивач надав Розпорядження від 15.11.2002 року № 441 Іванківської райдержадміністрації про затвердження акту державної приймальної комісії по введенню в експлуатацію цеху по виробництву алкогольної та безалкогольної продукції, Акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об’єкту до експлуатації від 30.11.2001 року, Будівельний паспорт на реконструкцію цеху шипучих вин заводу продтоварів під виробництво алкогольних і безалкогольних напоїв № 248/01 від 04.12.2001 року, будівельний паспорт № 16 від 22.03.2005 року на будівництво цеху по виробництву алкогольної та безалкогольної продукції та спиртосховища.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач здійснює діяльність, заборонену ст. 16 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки така діяльність безпосередньо не пов’язана з забезпеченням радіоекологічного контролю, соціального захисту населення, умов його життя та праці.

Суд дослідивши матеріали справи зазначає, що в розумінні ст. 3 Господарського кодексу України (далі –ГК України) розширення підприємства та будівництво нових потужностей складають організаційно-господарські відносини, які належать до сфери управління господарською діяльністю і здійснюються органом управління підприємством та суб’єктом організаційно-господарських повноважень. Крім того, необхідно приймати до уваги, що факт розширення підприємства є дією, яка виражається з однієї сторони у рішенні власника підприємства та зустрічному рішенні суб’єкта організаційно-господарських повноважень, тому це не може вважатись діяльністю підприємства як юридичної особи –суб’єкта господарювання.

Відкриття суб’єктом господарювання філій (відділень), представництв без створення юридичної особи не потребує їх державної реєстрації

Приписи ст. 16 Закону України „Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи” направлені на невизначене коло осіб і стосуються як громадян при здійсненні ними підприємницької діяльності, правил здійснення господарської діяльності, так і органів, що здійснюють контроль за підприємницькою діяльністю, надають дозволи, проводять державну реєстрацію. Тому при виявленні факту спірного порушення необхідно встановити ким порушено заборону, і які наслідки має таке порушення. Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, Іванівською райдержадміністрацією були надані дозволи на будівництво, сам по собі факт незаконного будівництва чи розширення, має наслідком скасування відповідного дозволу, усунення порушень законодавства та ліквідацію його наслідків, притягнення винних осіб до встановленої законодавством, зокрема, ст. 22 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідальності.

Представник відповідача погоджується з тим, що здійснював перепрофілювання цеху шипучих вин під виробництво алкогольної та безалкогольної продукції. Але на його думку зазначені дії не суперечать вимогам ст.16 Закону України „Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Частина 1 статті 19 Господарського кодексу України зазначає, що суб’єкти господарювання мають право без обмежень здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству.

Щодо припинення юридичної особи на підставі п. 2 ч. 2 ст. 38 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців”, суд приймає таке рішення в якості господарсько-правової санкції.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 238 ГК України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом.

Відповідно до ст. 247 ГК України у разі здійснення суб’єктом господарювання діяльності, що суперечить закону чи установчим документам, до нього може бути застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді скасування державної реєстрації цього суб’єкта та його ліквідації. При цьому скасування державної реєстрації суб’єкта господарювання провадиться за рішенням суду, що є підставою для ліквідації даного суб’єкта господарювання відповідно до статті 59 цього Кодексу.

Згідно чинного законодавства підставою для скасування державної реєстрації є рішення суду про припинення підприємницької діяльності, зокрема, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 38 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців” суд приймає рішення про припинення юридичної особи у разі провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом.

Таким чином, скасування державної реєстрації шляхом припинення юридичної особи застосовується як господарсько-правова санкція в разі коли порушення стосується, зокрема, господарської діяльності підприємства, як юридичної особи.

Відповідно ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов’язків іншим юридичним особам –правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Згідно ст.110 ЦК України юридична особа ліквідується: 1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами; 2) за рішенням суду про визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не надано доказів наявності будь-якої із означених вище підстав для припинення ТОВ „Тетерів”, не доведено, що відповідачем здійснюється діяльність, заборонена законом або така, що суперечить установчим документам, тому позовні вимоги з підстав зазначених у позові задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на вищенаведене, суд вважає позовні вимоги позивачем не обґрунтовані та не доведені, тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 60, 71, 72, 94, 158-163 КАС України,

п о с т а н о в и в :

В позові відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського адміністративного суду через господарський суд Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня складення у повному обсязі та наступної подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана без подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду, якщо скарга подається протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-ти денний строк після подання заяви, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги у встановлений строк постанова суду набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду скарги і залишення її без задоволення, а постанови суду - без змін.

Суддя                                                                       Маляренко А.В.

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі –05.05.2008 року.