СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12.02.08                                                                                 Справа № 15/190пд-ад.

Суддя Пономаренко Є.Ю.

при секретарі Рубан І.Є.

розглянувши матеріали справи за позовом

Краснодонської об’єднаної державної податкової інспекції Луганської області

до 1. Малого приватного підприємства “Зетта”, м. Луганськ

2. Приватного підприємства “Термінал”, м. Суходільськ

про визнання угоди недійсною

в присутності представників:

від позивача –Бікяшев Р.Ф. - нач.юр.відділу, довіреність № 1/10-25 від 08.01.08;від 1-го відповідача –не прибув;

від 2-го відповідача –не прибув.

Згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав законної сили з 1 вересня 2005 року, до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Позов заявлено на підставі Кодексу адміністративного судочинства України.

Тому, з огляду на суб‘єктний склад сторін у справі, де позивачем виступає суб‘єкт владних повноважень, який звернувся у випадку передбаченому Закону України «Про державну податкову службу в Україні»та з урахуванням рекомендацій Верховного суду України, провадження у даній справі за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про визнання договору № 5/09 від 05.09.2004р., укладеного між МПП «Зетта»та ПП «Термінал»недійсним.

Ухвалою суду від 15.05.2007р. було зупинено провадження у справі №15/190пд-ад до вирішення кримінальної справи за обвинуваченням Захарченка М.І., що розглядалася Краснодонським міськрайсудом.

По кримінальній справі № 41/06/8031 за обвинуваченням директора ПП «Термінал»Захарченка М.І. за ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 366 КК України, 26.12.2007р. постановлений обвинувачувальний вирок, яким Захарченко М.І. визнаний винним у скоєні інкримінованих йому злочинів. Зазначений вирок набрав чинності 10.01.2008р.

Тому, провадження у даній адміністративній справі було поновлено.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги про визнання недійсним договору підтримав та надав пояснення щодо незаконності укладення даного договору за наявності умислу у обох сторін.

Відповідачі явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, відзив на позовну заяву та інші витребувані судом документи не надали, хоча про час та місце слухання справи їм було повідомлено належним чином.

Подальше відкладення розгляду справи є неможливим внаслідок закінчення строку вирішення спору у справі.

Сторони не досягли примирення.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представника позивача, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

За позовною вимогою, яка є предметом судового розгляду позивач просить суд визнати договір № 5/09 від 05.09.2004р., укладений між МПП «Зетта», як продавцем та ПП «Термінал», як покупцем - недійсним на підставі ст. ст. 207, 208 Господарського кодексу України.

Згідно видаткової накладної №67 від 05.09.2004р. покупцеві було передано товар на суму 322500,00 грн., у т.ч. ПДВ 53750,00 грн. Також, на вказану суму виписано податкову накладну від 05.09.2004р.

На виконання своїх зобов'язань по договору №5/09 від 05.09.2004р. ПП «Термінал»було перераховано кошти на рахунок МПП «Зетта» у сумі 237500,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №326 від 30.09.2004р. на суму 370000,00грн. (з них по договору 05/09 від 05.09.04р. 113000,00грн. у т.ч. ПДВ - 22600,00грн.), №349 від 11.10.2004р. на суму - 9500,00грн., у т.ч. ПДВ - 8250,00грн.), №357 від 22.10.2004р. на суму 15000,00грн., у т.ч. ПДВ - 2500,00грн., №366 від 01.11.2004р. на суму 60000,00грн., у т.ч. ПДВ - 10000,00грн.

Позовна вимога мотивована тим, що угода між ПП «Термінал»та МПП «Зета»№ 5/09 від 05.09.2004 року, укладена з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства за наявності наміру в обох сторін по угоді.

Інформація, яка відображена у податковій звітності з ПДВ, що була направлена МПП «Зетта»до податкової інспекції, не відповідає дійним господарським зобов'язанням, що відбувались між «Термінал»та МПП «Зета». Так, МПП «Зетта»було приховано від оподаткування частину свого доходу, отриманого по угоді № 5/09 від 05.09.2004 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 21.11.2005р. по справі № 2-3874/05 за позовом Боровика А.Г. до МПП «Зетта»про визнання недійсною державної реєстрації МПП «Зетта»визнано недійсною державну реєстрацію МПП «Зетта»з моменту його державної реєстрації внаслідок порушень при його реєстрації, які неможливо усунути, визнано недійсними свідоцтво про держреєстрацію, яке видано 08.10.2003р. управлінням державної реєстрації та міського реєстру Ленінської міської Ради №25370169ю0043791 та Статут МПП «Зетта», зареєстрований управлінням державної реєстрації та міського реєстру Ленінської міської Ради 08.10.2003р.

Зазначеним судовим рішенням підтверджується спрямованість умислу МПП «Зетта»на приховування від оподаткування доходу по оскаржуваній угоді та відповідно її укладення з метою завідомо суперечною інтересам держави та суспільства.

Крім того, МПП «Зетта»не знаходилось за своєю юридичною адресою та тривалий час не займалось підприємницькою діяльності, що підтверджується ухвалою господарського суду Луганської області від 18.10.2005 року у справі №21/546 про банкрутство МПП «Зетта».

Доказом того, що угода, укладена з метою, завідомо суперечною інтересами держави та суспільства з боку ПП «Термінал»спрямованості умислу є вирок Краснодонського міськрайонного суду від 26.12.2007 року по кримінальній справі № 1-98/07 за обвинуваченням директора ПП «Термінал»Захарченка М.І.

Дії директора ПП «Термінал»кваліфіковані за частиною 1 статті 212 та частиною 2 статті 366 КК України як за умисне ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, яке здійснено посадовою особою підприємства, незалежно від форми власності, яка зобов’язана їх сплачувати, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах, які в тисячу разів і більше перевищують неоподаткований податком мінімум доходів громадян, а також як службове підроблення, тобто внесення посадовою особою до офіційних документів завідомо фальшивих даних, а також складання та видачу завідомо фальшивих документів, що спричинило тяжкі наслідки.

Відповідно до частини 1 статті 207 ГК України господарське зобов’язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб’єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 28.04.1978 № 3 „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” визначив, що при розгляді справ про визнання угоди недійсною на підставі статті 49 ЦК УРСР (що кореспондується з приписами статей 207, 208 ГК України) судам слід мати на увазі, що дія цієї норми поширюється на угоди, які укладені з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, тобто порушують основні принципи існуючого суспільного ладу. До них, зокрема, належать угоди, спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування доходів.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, надані позивачем в підтвердження заявлених вимог, суд дійшов висновку про доведеність підстав визнання спірної угоди недійсною повністю відповідно до частини 1 статті 207 ГК України як таку, що вчинена з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, з застосуванням наслідків, передбачених частиною 1 статті 208 ГК України.

Відповідно до частини 1 статті 208 ГК України якщо господарське зобов’язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін –у разі виконання зобов’язання обома сторонами –в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов’язанням.

Матеріалами справи підтверджений факт придбання ІІ-м відповідачем у І-го відповідача вугілля марки Жр у кількості 1500 т на суму 322500 грн., яке підлягає стягненню з ІІ-го відповідача до Державного бюджету України, та здійснення оплати ІІ-м відповідачем на користь І-го відповідача за одержану продукцію у сумі 237500 грн.

Крім того, судом встановлено, що мале приватне підприємство «Зетта»є ліквідованим на даний час. Так, згідно довідки державного реєстратора з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців 01.11.2005р. здійснено державну реєстрацію припинення МПП «Зетта». Також, листом Головного управління статистики в Луганській області від 06.02.2008р. надано письмові відомості про те, що підприємство першого відповідача вилучено з ЄДРПОУ.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Тому, відносно МПП «Зетта»провадження у справі слід закрити. У зв’язку з цим застосувати наслідки недійсності правочину в частині стягнення з І-го відповідача грошових коштів за одержану продукцію у сумі 237500 грн. неможливо.

Таким чином, позов підлягає задоволенню: договір №5/09 від 05.09.2004р., укладений між МПП «Зетта»та ПП «Термінал»визнається недійсним відповідно до частини 1 статті 207 Господарського кодексу України з застосуванням наслідків, передбачених частиною 1 статті 208 Господарського кодексу України шляхом стягнення з ІІ-го відповідача до Державного бюджету України вугілля марки Жр у кількості 1500 т на суму 322500 грн.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено осіб, які брали участь у справі про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом 5-денного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, п. 5 ч. 1 ст. 157, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати недійсним договір №5/09 від 05.09.2004р., укладений між Малим приватним підприємством «Зетта»та приватним підприємством «Термінал».

3.          Стягнути з приватного підприємства «Термінал»(м. Суходільськ м. Краснодон Луганської області, КУШСМ) у доход Державного бюджету України вугілля марки Жр у кількості 1500 т на суму 322500 грн.

4.          Відносно Малого приватного підприємства «Зетта»провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 15.02.2008р.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

Помічник судді

Є.Ю.Пономаренко

О.Б.Бондаренко