КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2008                                                                                           № 31/35

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:

За участю представників:

від позивача - Теплюк В.С.

від відповідача - Шинкаренко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

на рішення Господарського суду м.Києва від 28.01.2008

у справі № 31/35

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства "Світанок"

до                                                   Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про                                                  спонукання щодо вчинення дій та підписання договору

ВСТАНОВИВ:

ВАТ «Світанок» звернулось в Господарський суд м. Києва з позовом зобов'язання Головне управління комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснити дії по виконанню п. 4 Додатку № 4 до рішення Київської міської ради від 08.02.07 № 62/723 «Про Програму приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва на 2007-2010 роки», зареєструвавши заяву про приватизацію та здійснивши підготовчу роботу по приватизації і продаж нежилих приміщень загальною площею 142,10 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Ярославів Вал № 33 літ. «А» Відкритому акціонерному товариству «Світанок», шляхом проведення оцінки та укладення відповідних договорів купівлі-продажу нежилих приміщень загальною площею 142,10 кв. м по вулиці Ярославів Вал № 33 літ. «А», та складання актів фактичної передачі зазначених об'єктів нерухомого майна з Відкритим акціонерним товариством «Світанок».

Рішенням Господарського суду м. Києва від 28.01.2008 р. позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що господарський суд неправильно застосував норми матеріального права.

Зокрема відповідач посилається на те, що на приватизацію спірного нежитлового приміщення розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини».

Позивач просив суд рішення залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційного подання, колегія суддів відзначає наступне.

Положеннями ст. 7 Закону України № 401-XIV від 15.01.1999 р. "Про столицю України - місто-герой Київ" та ст. 5 Закону України № 280/97-ВР від 21.05.1997 р. "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що система місцевого самоврядування у місті Києві включає: територіальну громаду міста, міського голову, міську раду, виконавчий орган міської ради, районні ради, виконавчі органи районних у місті рад, органи самоорганізації населення.

Статтею 10 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" встановлено, що Київська міська та районні в місті ради мають власні виконавчі органи, які утворюються відповідно Київською міською радою, районними в місті радами, підзвітні та підконтрольні відповідним радам.

Міська рада, згідно з положеннями ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 11 вказаного Закону України визначено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи, які є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Рішенням Київської міської ради від 10 липня 2003 року за № 584/744 «Про затвердження Положень про головні управління, управління та інші структурні підрозділи виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» затверджено Положення про Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яким визначено, що відповідач є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підзвітним і підконтрольним Київській міській раді та підпорядкованим Київському міському голові.

Обґрунтовуючи позов, позивач відзначає, що Головне управління комунальної власності міста Києва листом 12.11.2007 № 042/9/1-7907 відмовилось розпочати підготовчу роботу по приватизації та зареєструвати заяви про приватизацію нежилих приміщень (копія відповідей додані до матеріалів справи), з посиланням на заборону, встановлену Законом України «Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини».

Позивач вважає, що відповідачем вказаною вище відмовою грубо порушено його права на проведення приватизації об'єкту оренди, а посилання відповідача на положення Закону України «Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини» є необгрунтованими, та такими, що не відповідають дійсності оскільки положення вказаного Закону України не поширюються на нежитлові приміщення загальною площею 142,10 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Ярославів Вал № 33 літ. «А», які є об'єктом культурної спадщини та просить суд зобов'язати Головне управління комунальної власності міста Києва здійснити дії по виконанню п. 4 Додатку № 4 до рішення Київської міської ради від 08.02.07 № 62/723 «Про Програму приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва на 2007 - 2010 роки».

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

23.01.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством «Світанок» та Комунальним підприємством «Київпастранс» був укладений договір оренди нежилого приміщення загальною площею 142,10 кв. м по вулиці Ярославів Вал № 33 літ. «А» № 26/02-07, строк дії якого закінчується 22.01.2008 р. 01.02.2007 року було підписано акт приймання-передачі вказаного приміщення.

Київська міська рада своїм рішенням від 08.02.07 № 62/723 «Про Програму приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва на 2007 - 2010 роки» (зі змінами від 22.08.2007 р.) включила нежиле приміщення по вул. Ярославів Вал № 33 літ. «А» площею 142,10 кв.м. до переліку об'єктів, що підлягають приватизації (п.4 Додатку № 4).

На виконання ч. 1 ст. 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини», 06.11.2007 р. ВАТ «Світанок» уклало із Головним управлінням охорони культурної спадщини «Охоронний договір на об'єкт культурної спадщини за адресою: м. Київ. вул. Ярославів Вал № 33 літ. «А» № 1723 на нежитлові приміщення загальною площею 142,10 кв. м.

Головне управління охорони культурної спадщини своїм висновком від 06.11.2007 p., надало згоду Відкритому акціонерному товариству «Світанок» на приватизацію нежитлових приміщень загальною площею 142,10 кв. м. по вулиці Ярославів Вал № 33 літ. «А».

ВАТ «Світанок» подало Головному управлінню комунальної власності міста Києва заяву на приватизацію та супровідні листи (вхід. № 21431) щодо приватизації нежитлових приміщень. У супровідному листі ВАТ «Світанок» просило ГУКВМК провести оцінку нежитлових приміщень загальною площею 142,10 кв. м. по вулиці Ярославів Вал № 33 літ. «А», а також підготувати проект та підписати з ВАТ «Світанок» договір купівлі-продажу вищезазначених приміщень.

Відповіддю від 12.11.2007 № 042/9/1-7907 Головне управління комунальної власності міста Києва відмовилось розпочати роботу по приватизації та зареєструвати заяви про приватизацію, з посиланням на заборону, встановлену Законом України «Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини».

Відповідно до ст.. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлює, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Положеннями статей 2, 3, 5 Закону України від 06.03.1992 року № 2171 «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» визначено порядок проведення приватизації невеликих державних підприємств, та зокрема, встановлено наступне. Об'єктами малої приватизації є цілісні майнові комплекси невеликих державних підприємств, віднесених Державною програмою приватизації до групи А; окреме індивідуально визначене майно; об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти. У випадках, коли до складу підприємств входять структурні підрозділи (магазини, перукарні, майстерні, їдальні тощо), які можуть бути виділені у самостійні підприємства, об'єктами малої приватизації є названі структурні підрозділи. Не можуть бути об'єктами малої приватизації будівлі (споруди, приміщення) або їх окремі частини, які становлять національну, культурну та історичну цінність і перебувають під охороною держави. Приватизація об'єктів малої приватизації здійснюється шляхом викупу або продажу з аукціону, при цьому продавцями об'єктів малої приватизації, що перебувають у загальнодержавній та комунальній власності, є відповідно: Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва; органи приватизації, створені місцевими Радами, а покупцями можуть бути юридичні особи, які визнаються покупцями відповідно до Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств".

Відповідно до приписів ст. 7 вказаного закону Фонд державного майна України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів, які перебувають відповідно у загальнодержавній

власності, власності Автономної Республіки Крим та комунальній власності і підлягають викупу.

Статтею 8 вказаного Закону встановлено, що з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства здійснюється його підготовка до приватизації. Підготовка об'єкта малої приватизації до продажу здійснюється органами приватизації, які: визначають ціну продажу об'єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, або початкову вартість продажу об'єкта на аукціоні, за конкурсом; готують та публікують інформацію про об'єкти малої приватизації у відповідних інформаційних бюлетенях та місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації. Строк підготовки об'єкта малої приватизації до продажу не повинен перевищувати двох місяців з дня прийняття рішення про включення його до відповідного переліку об'єктів, що підлягають приватизації.

Право власності на державне майно, згідно з положеннями ч. 1 ст. 23 Закону України, підтверджується договором купівлі-продажу, який укладається між покупцем та уповноваженим представником відповідного органу приватизації, а також актом приймання-передачі зазначеного майна.

Відповідно до Закону України від 8 червня 2000 року "Про охорону культурної спадщини" об'єкт культурної спадщини - це визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов'язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об'єкти, інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об'єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність; нерухомий об'єкт культурної спадщини - об'єкт культурної спадщини, який не може бути перенесений на інше місце без втрати його цінності з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду та збереження своєї автентичності; при цьому пам'ятка - це об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Статтею 1 Закону України "Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини" заборонено приватизацію пам'яток культурної спадщини до затвердження Верховною радою України переліку пам'яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації.

Таким чином, зі змісту Закону України "Про охорону культурної спадщини" та Закону України "Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини" вбачається, що пам'яткою є об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, тобто саме на ці об'єкти розповсюджується дія заборони.

З матеріалів справи вбачається і сторонами не заперечується, що нежитлові приміщення, розташовані в будинку по вулиці Ярославів Вал № 33 літ. «А» є об'єктом культурної спадщини (за видом архітектури). При цьому відповідачем не надано доказів включення цього приміщення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, а отже не надано доказів, що вказане приміщення є пам'яткою культурної спадщини. Таким чином, відповідачем не доведено, що дія Закону України "Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини" розповсюджується на приватизацію зазначених нежитлових приміщень по вулиці Ярославів Вал № 33 літ. «А».

Згідно з положеннями ст. ст. 17, 18 Закону України «Про охорону культурної спадщини» встановлено, що пам'ятка, крім пам'ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб'єкти права власності на пам'ятку визначаються згідно із законом. Об'єкти культурної спадщини, що є пам'ятками (за винятком пам'яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини. Порядок надання погоджень встановлюється центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини. Перелік пам'яток, які не підлягають приватизації, затверджується Верховною Радою України.

Статтею 325 Цивільного кодексу України встановлено, що суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Відповідно до п. 6 Положення про Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішення Київської міської ради від 10 липня 2003 p. N 584/744, основними завданнями Головного управління є, зокрема, організація та проведення приватизації майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва згідно з програмою приватизації, затвердженою Київською міською радою. Фінансування витрат, пов'язаних з приватизацією майна, здійснюється за рахунок бюджетних коштів; здійснення повноважень власника щодо майна, яке приватизується та відчужується згідно з прийнятими Київською міською радою рішеннями.

Згідно підпункту 33 пункту 7 вказаного вище Положення, відповідач здійснює продаж об'єктів приватизації та їх відчуження згідно з рішеннями Київської міської ради.

Керуючись вищевикладеними нормами чинного законодавства України, заслухавши пояснення сторін та оглянувши надані до матеріалів справи докази, суд дійшов висновку, що доводи надані відповідачем в обґрунтування причин відмови позивачу в проведенні приватизації спірного об'єкту є необгрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки положення Закону України «Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини», щодо заборони приватизації пам'яток культурної спадщини, не поширюються на нежилі приміщення загальною площею 142,10 кв. м. по вулиці Ярославів Вал № 33 літ. «А», які розташовані в будинку, що є об'єктом, а не пам'яткою культурної спадщини.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 28.01.2008 року у справі № 31/35 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору.

У зв`язку з цим підстав для скасування прийнятого рішення Київський апеляційний господарський суд не вбачає, а отже апеляційна скарга Київського Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 28.01.2008 року у справі № 31/35 залишити без змін, а апеляційну скаргу Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - без задоволення.

Головуючий суддя

Судді

21.04.08 (відправлено)