ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

25.03.08                                                                                           Справа № 15/195

Львівський апеляційний господарський суд у складі суддів:

головуючий суддя                                                            Бонк Т. Б.

судді                                                                                Бойко С. М.

Марко Р. І.

при секретарі Гунька О. П.

за участю представників сторін:

від позивача (скаржника) –Шуляк С. М. –начальник юридичного відділу

від відповідача –не з’явився

розглянувши апеляційну скаргу Здолбунівського ВАТ «Волинь-Цемент», м. Здолбунів Рівненської області б/н і б/д

на рішення Господарського суду Рівненської області від 26.06.2007 р.

у справі № 15/195

за позовом Здолбунівського ВАТ «Волинь-Цемент», м. Здолбунів Рівненської області

до відповідача ВАТ «Рівнегаз», м. Рівне

про визнання недійсним договору про надання послуг № 163-3П-06 від 03.01.2006 р.

та за позовом ВАТ «Рівнегаз», м. Рівне

до відповідача Здолбунівського ВАТ «Волинь-Цемент», м. Здолбунів Рівненської області

про стягнення в розмірі 539 991, 10 грн.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Рівненської області від 26.06.2007 р. у справі № 15/195 задоволено позов ВАТ «Рівнегаз», стягнуто із Здолбунівського ВАТ «Волинь-Цемент»539 991, 10 грн. збитків, 5 399, 91 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивоване тим, що в односторонній відмові від зобов’язання по договору та вчинених діях по розрізанню та заваренню газопроводу, по якому постачався газ, є вина ВАТ «Волинь-Цемент», яке також не довело, що вжило всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов’язання перед ВАТ «Рівнегаз»по договору.

У своїй апеляційній скарзі Здолбунівське ВАТ «Волинь-Цемент»просить дане рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в позові ВАТ «Рівнегаз», посилаючись на те, що в разі неукладення договору з ВАТ «Рівнегаз»припинилося б транспортування газу, що призвело б до повної зупинки підприємства. З таких підстав скаржник вважає, що вини в порушенні зобов’язань у Здолбунівського ВАТ «Волинь-Цемент»немає, оскільки він вимушений був користуватись послугами ВАТ «Рівнегаз»і при підключенні резервного газопроводу правомірно відмовився від вказаних послуг через їх економічно-фінансову невигідність.

У відзиві на апеляційну скаргу ВАТ «Рівнегаз»просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, мотивуючи свої вимоги тим, що внаслідок відмови Здолбунівського ВАТ «Волинь-Цемент»від зобов’язання по договору та порушення умов договору щодо утримання у справному та підготовленому до роботи стані систему газопостачання, ВАТ «Рівнегаз» не зміг надати послуги по транспортуванню газу в об’ємі 13 798, 286 тис. м. куб. газу на суму 539 991, 10 грн., яку товариство планувало отримати, що підтверджується планом бюджету руху грошових коштів.

В обгрунтування розміру збитків ВАТ «Рівнегаз»подало пояснення, де зазначає, що сума збитків відображає дійсну суму доходів, які ВАТ «Рівнегаз»міг реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено. Крім цього, товариство повідомляє, що на повідомлення Здолбунівського ВАТ «Волинь-Цемент»від 15.05.2006 р. про розірвання договору ВАТ «Рівнегаз»02.06.2006 р. відповів відмовою. Також 15.05.2006 р. працівниками ВАТ «Рівнегаз»зафіксовано факт пошкодження газотранспортної системи, яке неможливо було відновити, оскільки воно відбулось на території відповідача.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, у відзиві на неї та поясненнях, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав:

Матеріалами даної справи підтверджено, що 03.01.2006 р. між сторонами у справі укладено договір на надання послуг по транспортуванню природного газу (промисловість) № 163-3П-06, відповідно до умов якого ВАТ «Рівнегаз»зобов’язувався надавати Здолбунівського ВАТ «Волинь-Цемент»у 2006 році послуги по транспортуванню природного газу в обсягах, передбачених п. 2.1 договору за ціною 39, 36 грн. за 1 000 м. куб. протранспортованого природного газу (п. 5.1 договору).

Господарським судом першої інстанції встановлено, що ВАТ «Рівнегаз»протягом січня – травня 2006 року протоанспортував Здолбунівському ВАТ «Волинь-Цемент»природний газ, що підтверджується підписаними обидвома сторонами актами протранспортованого-використаного природного газу, які містяться у матеріалах справи. При цьому, ВАТ «Волинь-Цемент», згідно договору, оплачувало надані послуги. Крім цього, рішенням господарського суду Рівненської області від 14.07.2006 р. у справі № 19/166 із Здолбунівського ВАТ «Волинь-Цемент»стягнено на користь ВАТ «Рівнегаз»236 558, 75 грн. заборгованості за транспортування газу протягом січня –травня 2006 року на підставі договору № 163-3П-06 від 03.01.2006 р.

Відповідно до п. 2.1 укладеного між сторонами договору, ВАТ «Рівнегаз»зобов’язався поставити, а Здолбунівське ВАТ «Волинь-Цемент»прийняти і оплатити послуги по постачанню газу в об’ємі до 212 000 тис. м. куб., в тому числі у травні 2006 року –20 000 тис. м. куб.

Згідно п. 3.7.3 договору, Здолбунівське ВАТ «Волинь-Цемент»зобов’язувалося утримувати у справному та підготовленому до роботи стані систему газопостачання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, суб’єкти господарювання, інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 11 цього ж кодексу, зобов’язання виникають в тому числі на підставі договору.

Із матеріалів справи вбачається, що Здолбунівське ВАТ «Волинь-Цемент»звернулося з позовом до ДК «Укртрансгаз»НАК «Нафтогаз України»про зобов’язання вчинити дії. Рішенням господарського суду м. Києва від 17.03.2004 р. у справі № 6/142 позов задоволено, зобов’язано ДК «Укртрансгаз»НАК «Нафтогаз України»протягом 7 днів з дати набрання чинності рішенням здійснити підключення газорозподільних мереж резервного газопроводу високого тиску, який збудовано Здолбунівським ВАТ «Волинь-Цемент».

Здолбунівське ВАТ «Волинь-Цемент»15.05.2006 р. направило на адресу ВАТ «Рівнегаз»повідомлення про відмову від договору і на виході з комерційного вузла обліку розрізав та заварив газопровід, що підтверджується актом від 15.05.2006 р., який міститься у матеріалах справи.

Однак, ВАТ «Рівнегаз» листом від 02.06.2006 р. № 1304 повідомило про недопустимість односторонньої відмови від виконання взятих на себе за договором зобов’язань, неправомірність дій відповідача, оскільки вони суперечать положенням договору, а також вказав на Акт від 15.05.2006 р., яким зафіксовано порушення п. 3.7.3 договору (а. с. 35, Том 1).

В матеріалах справи відсутні, суду першої та апеляційної інстанцій не подано доказів звернення Здолбунівського ВАТ «Волинь-Цемент»в передбаченому чинним законодавством порядку про розірвання договору на надання послуг по транспортуванню природного газу з ВАТ «Рівнегаз».

Крім цього, із відповіді ВАТ «Рівнегаз»№ 1304 від 02.06.2006 р. вбачається, що позивач своєї згоди на розірвання (припинення) спірного договору не дав, а згідно п. 11.1 договору, він може бути розірваний достроково лише за погодженням сторін.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено

договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). А статтею 611 даного кодексу передбачено, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. В свою чергу, збитки визначаються ст. 22 вказаного кодексу як доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних

обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 2 ст. 903 ЦК України, у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов’язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов’язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є

втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Умовами договору передбачено, що у травні 2006 року ВАТ «Рівнегаз»повинен був надати послуги по транспортуванню газу в обсязі 20 000 тис. м. куб., а згідно акту від 15.05.2006 р., фактично протранспортовано 6 208, 714 тис. м. куб. газу.

Отже, внаслідок відмови Здолбунівського ВАТ «Волинь-Цемент»від зобов’язання по договору та порушення умов договору щодо утримання у справному та підготовленому до роботи стані систему газопостачання, ВАТ «Рівнегаз»не зміг надати послуги по транспортуванню газу в об’ємі 13 798, 286 тис. м. куб. газу на суму 539 991, 10 грн.

Дана сума, на думку суду, є упущеною вигодою, тобто доходами, які ВАТ «Рівнегаз»планував отримати, що підтверджується планом бюджету руху грошових коштів по ВАТ в цілому, копія якого міститься у матеріалах справи. Показники вказаного документа свідчать також про те, що послуги по транспортуванню газу для Здолбунівського ВАТ «Волинь-Цемент»становлять більше як 50 % всіх послуг, які надаються промисловим споживачам.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що своїми діями Здолбунівське ВАТ «Волинь-цемент»не вжило заходів по запобіганню збитків ВАТ «Рівнегаз».

Розрахунок розміру збитків підтверджується планом бюджету руху грошових коштів по ВАТ «Рівнегаз»в цілому та Наказом НАК «Нафтогаз України»№ 45 від 27.01.2004 р., яким затверджено Порядок формування планових розподілів поставок природного газу споживачам та документального оформлення використаних обсягів газу учасниками газового ринку України та включено Здолбунівське ВАТ «Волинь-Цемент»в план поставки газу на кожний місяць. Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що між діями Здолбунівського ВАТ «Волинь-Цемент»та збитками, понесеними ВАТ «Рівнегаз», існує причинний зв’язок.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з врахування всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 89, 91, 99, 101 –105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду Рівненської області від 26.06.2007 р. у справі № 15/195 залишити без змін, апеляційну скаргу Здолбунівського ВАТ «Волинь-Цемент», м. Здолбунів Рівненської області –без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи повернути на адресу місцевого господарського суду;

Головуючий суддя                                                            Бонк Т. Б.

Суддя                                                                                Бойко С. М.

Суддя                                                                                Марко Р. І.