ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2008 р.

№ 25/154-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кривди Д.С.,

суддів Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача: Галасун Г.І.

від відповідача: Денисенко Є.М., Гузь В.Г.

від третьої особи: Іорданов К.І.

розглянувши касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Аграрно-виробнича спілка “Діон”

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.12.2007р.

у справі № 25/154-07 Господарського суду Дніпропетровської області

за позовом ДП “Дніпропетровський облавтодор” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України”

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Аграрно-виробнича спілка “Діон”

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України”

про визнання недійсним пункту договору,

ВСТАНОВИВ:

ДП “Дніпропетровський облавтодор” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України” звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Аграрно-виробнича спілка “Діон” про визнання недійсним пункту 4.2.5 договору оренди нежитлових приміщень № 12/17-АД від 01.08.1999р., укладеного між Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Дніпропетровській області та Акціонерним товариством закритого типу “Аграрно-виробнича спілка “Діон”.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2007р. (суддя А.Є.Чередко), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.12.2007р. (судді: Л.О.Лотоцька, Р.М.Бахмат, О.С.Євстигннеєва), позовні вимоги задоволено: визнано недійсним пункт 4.2.5 договору оренди нежитлових приміщень № 12/17-АД від 01.08.1999р., укладеного між Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Дніпропетровській області та Акціонерним товариством закритого типу “Аграрно-виробнича спілка “Діон”, стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Аграрно-виробнича спілка “Діон” на користь ДП “Дніпропетровський облавтодор” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України” витрати по сплаті державного мита у розмірі 85грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118грн.

Не погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю “Аграрно-виробнича спілка “Діон” подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2007р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.12.2007р. та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволені позовних вимог, мотивуючи свою вимогу тим, що господарським судом першої та апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Аграрно-виробнича спілка “Діон” підлягає задоволенню частково.

Як вже було зазначено, ДП “Дніпропетровський облавтодор” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України” звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Аграрно-виробнича спілка “Діон” про визнання недійсним пункту 4.2.5 договору оренди нежитлових приміщень № 12/17-АД від 01.08.1999р., укладеного між Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Дніпропетровській області та Акціонерним товариством закритого типу “Аграрно-виробнича спілка “Діон”

Господарським судом встановлено:

За Управлінням виробничо-технічної комплектації Дніпропетровського “Облавтодора” було закріплено групу інвентарних об’єктів у складі будівель загальною площею 659,70кв.м з наявними побудовами та спорудами, розташованими на земельній ділянці площею 1170кв.м. за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Паторжинського, 23, державної форми власності.

Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю;

01.08.1999р. між Регіональним відділенням Фонду держмайна України по Дніпропетровській області та відповідачем було укладено договір оренди нежитлових приміщень № 12/17-АД, відповідно до якого Регіональне відділення Фонду держмайна України по Дніпропетровській області передало, а відповідач прийняв у строкове платне користування групу інвентарних об’єктів у складі будівель загальною площею 659,70кв.м з наявними побудовами та спорудами, розташованими на земельній ділянці площею 1170кв.м. за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Паторжинського, 23.

Пунктом 4.2.5 договору встановлено, що в разі, якщо орендар здійснив за власний рахунок та за згодою орендодавця покращення орендованого майна, яке не може бути відокремлено без спричинення шкоди для майна, та його вартість становить не менш 25% балансової вартості будівлі (приміщення, споруди), орендар має право викупу даного об'єкту.

Порядок укладення договору оренди щодо державного майна встановлено ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", згідно ч. 2 якої у разі надходження до орендодавця заяви про оренду цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), орендодавець у п'ятиденний строк після дати реєстрації заяви надсилає копії матеріалів органу, уповноваженому управляти відповідним майном. Таким чином, у разі надходження до орендодавця заяви про оренду нерухомого майна орендодавець у п’ятиденний строк після дати реєстрації заяви надсилає копії матеріалів органу, що уповноважений управляти відповідним майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орган, уповноважений управляти державним майном, розглядає подані йому матеріали і протягом п'ятнадцяти днів після їх надходження надсилає орендодавцеві висновки про можливість оренди та умови договору оренди. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що орган уповноважений управляти державним майном розглядає подані йому матеріали і протягом відповідного періоду надсилає орендодавцеві висновки про можливість оренди та умови договору оренди.

Проте, господарський суд попередніх інстанцій на вимоги даної правової норми уваги не звернув та відповідні докази у встановленому порядку не дослідив, що свідчить про неповне з’ясування обставин справи необхідних для вирішення даного спору.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" приватизація об'єкта оренди здійснюється відповідно до чинного законодавства.

Згідно п. 33 Державної програми приватизації на 1998 рік, затвердженої Законом України від 12 лютого 1998 р. № 124/98-ВР у випадку, коли орендарем будівлі (споруди, приміщення) за згодою орендодавця здійснені за рахунок власних коштів поліпшення орендованого об'єкта, які неможливо відокремити від відповідного об'єкта без заподіяння йому шкоди, вартістю не менше 25 відсотків балансової вартості будівлі (споруди, приміщення), орендар одержує право викупу цієї будівлі (споруди, приміщення). Оцінка вартості об'єкта приватизації у цьому випадку здійснюється із застосуванням методу експертної оцінки.

Проте, господарським судом приписи вищезгаданих правових норм враховано не було, що призвело до їх порушення.

Не досліджено господарським судом і обставин, яким чином оспорюваний позивачем пункт договору оренди порушує право позивача.

Наведене свідчить про неповне з'ясування судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, а, отже, і порушення вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 111-5 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція перевіряє юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 111-7 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не наділена повноваженнями щодо встановлення обставин справи, а останні встановлені неповно, справа підлягає передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін і, в залежності від встановленого та відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 3 ст. 111-9, 111-10, 111-11, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Аграрно-виробнича спілка “Діон” задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2007р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.12.2007р. у справі №25/154-07 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий - суддя Кривда Д.С.

судді Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.