Кіровоградської області
УХВАЛА

"07" квітня 2008 р.                                                                                № 4/4

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю. І., розглянувши матеріали справи № 4/4

за позовом: закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" в особі закритого акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" від імені якого діє Кіровоградська філія "ПриватБанк" м. Кіровоград,

до відповідача: Кіровоградського обласного онкологічного диспансеру, м. Кіровоград,

за участю третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - гр. Безверхого Валентина Олександровича, м. Кіровоград,

про стягнення 421, 13 грн., -

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

від позивача - участі не брав;

від відповідача - участі не брав;

від третьої особи - участі не брав;

Суть спору:

Заявлено позов про стягнення з Кіровоградського обласного онкологічного диспансеру, м. Кіровоград 421 грн. 13 коп. сплачених при настанні страхового випадку в результаті дорожньо-транспортної пригоди та судових витрат на користь закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» м. Дніпропетровськ.

Відповідач письмовий відзив на позовну заяву надав, заявлені позовні вимоги заперечив, посилаючись на ту обставину, що матеріальні збитки були спричинені водієм Безверхим В.О., який після скоєння дорожньо-транспортної пригоди звільнився з роботи та його місцеперебування на даний час невідоме.

Представники позивача та відповідача підтримали залучення до розгляду справи в якості 3-ої особи без самостійних вимог на предмет спору Безверхого В.О., оскільки прийняте по справі рішення може вплинути на його права та обов'язки, зокрема в разі заявлення регресного позову.

Ухвалою суду від 29.02.2008 року до участі у справі в якості 3-ої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Безверхого Валентина Олександровича м. Кіровоград вул. Тульська 20/8.

Заслухавши представника позивача розглянувши справу за наявними в ній матеріалами у відповідності до ст. 75 ГПК України, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

Між учасниками спору позивачем та відповідачем виникли недоговірні зобов'язання в результаті спричинення працівником відповідача шкоди майну, що було застраховане та на виконання умов страхування позивачем було здійснено оплату спричинених матеріальних збитків.

15 червня 2006 року о 13 години 30 хвилин, водій Безверхий Валентин Олександрович, керуючи автомобілем ВАЗ-21074 державний номерний знак 055-16 ОМ, який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ЕІА № 004353 Кіровоградському обласному онкологічному диспансеру (відповідачу по справі), в місті Кіровограді, на вулиці В. Пермській, не вибрав безпечну швидкість та безпечну дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Шкода державний номерний знак ВА 5439 АС, який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ЕІЯ № 095707 Бурченку Михайлу Леонідовичу і яким керував останній.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Шкода державний номерний знак ВА 5439 АС був пошкоджений, а саме: задній бампер, кришка багажника, що підтверджується довідкою № 10/45 від 27 червня 2006 року Управління ДАІ УМВС України в Кіровоградській області.

Згідно довідки № 10/45 від 27 червня 2006 року Управління ДАІ УМВС України в Кіровоградській області про обставини дорожньо-транспортної пригоди, зазначено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія Безверхого Валентина Олександровича, який перебуває в трудових відносинах з відповідачем.

Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2006 року водій Безверхий Валентин Олександрович визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 грн.

Відповідно до договору страхування наземного транспорту № КСН3004022АК від 14 квітня 2006 року, укладеного між ЗАТ „Страхова компанія „Інгосстрах" з однієї сторони, та Бурченком Михайлом Леонідовичем з іншої, автомобіль потерпілого державний номерний знак ВА 5439 АС був застрахований від пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на загальну суму 64 600, 00 гривень.

Згідно страхового акту № 629 від 19 липня 2006 року, та калькуляції ремонту автомобіля від 29 червня 2006 року ВАТ "Кіровоград-Авто" розмір нанесених збитків (вартість відновлювального ремонту автомобіля) складає 1 033,08 грн., та сума страхового відшкодування, за умовами страхування, складає 387,08 грн. 24 липня 2006 року позивач сплатив в якості страхового відшкодування Бурченку М.Л. 387,08 гривень, як виконання своїх зобов'язань за договором страхування наземного транспорту № КСН3004022АК від 14 квітня 2006 року, шляхом перерахування суми страхового відшкодування страхувальнику у відповідності з п.п. 4.2., 5.2. зазначеного договору.

В силу статті 27 Закону України „Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до п. 15.23. договору страхування наземного транспорту № КСНЗ004022АК до страховика після виплати страхового відшкодування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Право зворотної вимоги до боржника виникає з моменту відшкодування потерпілому шкоди.

В силу ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ч. 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Також позивачем за надання довідки Управлінням ДАІ УМВС України в Кіровоградській області про обставини дорожньо-транспортної пригоди сплачено 34,05 грн.

Згідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року № 6 “Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певний знос (наприклад автомобіля) використані нові вузли, деталі, то особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зносу майна.

Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, що підпадають під дію підрозділу 2 глави 82 Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, тобто недоговірні зобов'язання.

Такий висновок господарський суд зробив на підставі наступного.

За приписом ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання.

Господарським судом звертається увага на ту обставину, що транспортним засобам притаманні всі три характерні ознаки джерела підвищеної небезпеки: неможливість його повного (безпосереднього і всеосяжного) контролю з боку людини; наявність шкідливих властивостей джерела підвищеної небезпеки; велика ймовірність заподіяння випадкової шкоди.

Однак, вирішуючи питання про відшкодування шкоди в даному конкретному випадку, господарський суд виходить з положення ст. 1188 Цивільного кодексу України у відповідності до якої шкода, заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно до приписів ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У відповідності до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).

При цьому господарським судом приймається до уваги, що відповідачем не було укладено договір обов'язкового страхування цивільної відповідальності, тому відшкодування виплачених сум страховою компанією підлягає покладенню на відповідача повністю.

Згідно до ст. 6 Закону України “Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” з послідуючими змінами та доповненнями страховим випадком є подія внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Господарський суд виходить з того, що наявність у водіїв полісу страхової відповідальності дозволяє автовласникам, чия відповідальність застрахована, значно зменшити фінансові ризики та виключити випадки невідшкодування збитків винною особою внаслідок її неплатоспроможності. Для здійснення обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів за шкоду, завдану третім особам, створене та діє Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСУ)-розділ 1V Закону України “Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”.

Крім того, згідно до п.п. 1.6, 1.7 ст. 1 цього Закону власники транспортних засобів-юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах; забезпечений транспортний засіб-наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах.

При цьому господарським судом враховуються положення ст. 7 Закону України “Про страхування” згідно до якого об'єктами обов'язкового страхування цивільної відповідальності, на які поширюється дія ст. 1194 Цивільного кодексу України є: страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів.

Страховий випадок - це дорожньо-транспортна пригода, яка сталася за участю транспортного засобу страхувальника і внаслідок якої настає його цивільна відповідальність за заподіяну транспортним засобом шкоду майну, життю і здоров'ю третіх осіб.

Страхова сума за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності - це грошова сума, в межах якої страховик (страхова організація) відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату третій особі або третім особам (у разі, коли потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах кілька) після настання страхового випадку.

27.03.2008 року до господарського суду надійшла заява представника позивача, який діючи в межах наданих йому повноважень згідно до довіреності б/н від 04.06.3007 року відмовився від позову на підставі ст. 78 ГПК України. Підставою для відмови від позову заявник зазначає те, що залучений до участі у справі в якості 3-ої особи на стороні відповідача Безверхий В.О. 11.03.2008 року сплатив позивачу кошти для погашення суми позову в розмірі 421 грн. 13 коп. та судові витрати в розмірі 220 грн.

Господарський суд вважає за можливе прийняти заяву про відмову від позову, оскільки припиненням провадження у справі не будуть порушені будь-чиї права чи охоронювані законом інтереси.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 80, 86 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову позивача від позову.

Провадження у справі припинити.

У випадку припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Ухвалу про припинення провадження у справі може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Суддя                                                                                  Ю. І. Хилько