ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2008 р.

№ 39/380

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Бернацької Ж.О. –головуючої (доповідач),

Барицької Т.Л.,

Воліка І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "ІСП" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2007 р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.09.2007 р. в справі № 39/380 господарського суду Дніпропетровської області за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Бора" до товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "ІСП" про зобов'язання вчинити дії та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "ІСП" до товариства з обмеженою відповідальністю "Бора", третя особа: відкрите акціонерне товариство "Лінде Газ Україна" про розірвання договору та стягнення збитків у розмірі 87103, 04 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явилися,

від відповідача: Філоненка В.О.,

від третьої особи: не з'явилися, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Бора" звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "ІСП" прийняти належно виконані роботи відповідно до договору на виконання робіт № 466/05 від 12.07.2005 р., шляхом підписання акту прийняття виконаних робіт та акту звірки взаємних розрахунків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем відповідно до умов договору були виконані роботи по облаштуванню промислової бетонної підлоги, але з вини відповідача, зокрема, внаслідок незабезпечення герметичності покрівлі будівлі та надмірного випадіння опадів сталося перенасичення водою поверхні покриття підлоги, що призвело до утворення не передбачених розливів та нашарувань, нерівностей на підлозі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "ІСП" пред'явило зустрічний позов про розірвання спірного договору на виконання робіт та стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Бора" збитків у розмірі 87103, 04 грн., що полягають у витратах відповідача на виправлення недоліків в роботі, які були допущені позивачем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підрядні роботи виконані неякісно; облаштування підлоги виконано з порушенням проектної технології, без використання матеріалів "Екстра-Топ", що підтверджується актом від 22.08.2005 р.; жодного стихійного лиха у вказаний період не траплялось.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2007 р. (суддя Ліпинський О.В.) первісний позов задоволено частково; зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "ІСП" прийняти виконані товариством з обмеженою відповідальністю "Бора" роботи відповідно до договору на виконання робіт № 466/05 від 12.07.2005 р., шляхом підписання акту прийняття виконаних підрядних робіт № 17-08/п, з підстав правомірності та обґрунтованості позовних вимог; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "ІСП" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Бора" 42,50 грн.; витрат по сплаті державного мита, 59,00 грн.; витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 610,26 грн.; витрат на оплату судової експертизи; в решті позову відмовлено; в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.09.2007 р. (судді: Швець В.В. - головуючий, Головко В.Г., Логвиненко А.О.) рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2007 р. залишено без змін.

Не погоджуючись з винесеним рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2007 р. та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.09.2007 р., відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "ІСП" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові акти та прийняти нове рішення.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувані судові акти прийняті з порушенням норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2007 р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.09.2007 р. залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення, вказуючи на безпідставність її доводів.

Вислухавши представника відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 13.05.2005 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "ІСП" та відкритим акціонерним товариством „Лінде Газ Україна” укладено договір будівельного підряду № 13/05, відповідно до умов якого відповідач зобов’язався виконати підрядні роботи: монтажні роботи, покрівля даху, оздоблення стін профнастілом, оздоблення металевих конструкцій на промисловому майданчику замовника за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Киснева, будинок № 1.

12.06.2005 р. з метою виконання певного обсягу підрядних робіт, між підприємством відповідача та підприємством позивача укладено договір № 466/05 на виконання робіт, відповідно до умов якого позивач зобов’язався власними силами, інструментами та механізмами виконати роботи з облаштування промислових бетонних підлог, а відповідач в свою чергу прийняти та оплатити виконану роботу.

На виконання умов договору позивачем виконані роботи по облаштуванню промислової бетонної підлоги.

Факт виконаних робіт на зазначену суму підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт та актом приймання виконаних підрядних робіт № 17-08/п, від підписання якого відповідач відмовився.

Відмову від підписання акту приймання виконаних підрядних робіт, відповідач мотивував наявністю недоліків виконаних робіт, зокрема, виконання робіт без використання матеріалу "Екстра Топ", наявністю значної нерівності поверхні підлоги, не витримування проектної відмітки підлоги та нерівне нарізання, передбачених технологією швів.

У свою чергу позивач обґрунтував зазначені недоліки тим, що під час виконання позивачем робіт по облаштуванню промислової підлоги сталося значне перенасичення водою верхнього шару підлоги, не з його вини, що призвело до нерівностей та нашарувань на підлозі

Суди попередніх інстанцій, при відмові в задоволенні позовних вимог встановили, що причиною потрапляння надлишкової вологи на верхній шар підлоги є незабезпечення замовником-відповідачем герметичності покрівлі будівлі цеху.

Крім того, у договорі № 466/05 від 12.07.2005 р., укладеному між відповідачем та позивачем та у додатках до нього не міститься опису проектної технології.

Серед матеріалів, які повинні обов'язково використовуватись позивачем-підрядником та які перелічені у додатку № 1 до договору, калькуляція № 1 не матеріал під назвою "Екстра-Топ".

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 196 від 27.02.2007 р., позивач використовував порошковий зміцнювач "Екстра-Топ".

Будівельні матеріали "Баухемі" використовувались позивачем для виправлення нерівностей та нашарувань на підлозі дільниці ремонту і випробувань балонів вже після того, як зазначені недоліки виникли через потрапляння надлишкової вологи на верхній шар підлоги, а не як первісний матеріал.

Закон України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" визначає види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, порядок їх ліцензування, встановлює державний контроль у сфері ліцензування, відповідальність суб'єктів господарювання та органів ліцензування за порушення законодавства у сфері ліцензування.

Відповідно до пункту 30 статті 9 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності", ліцензуванню підлягає будівельна діяльність (вишукувальні та проектні роботи для будівництва, зведення несучих та огороджувальних конструкцій, будівництво та монтаж інженерних і транспортних мереж), роботи які виконав відповідач ліцензуванню не підлягають.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 196 від 27.02.2007 р., калькуляція № 1 до договору практично співпадає з витратами, відображеними в акті виконаних робіт, який відмовився підписати відповідач.

Судами обох інстанцій встановлено, що позивач добросовісно виконав умови договору та мав право вимагати від відповідача підписання акту прийняття фактично виконаних робіт.

Згідно пункту 39 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 р. № 668, ризик випадкового знищення або пошкодження об'єкту будівництва до його прийняття замовником несе підрядник, крім випадків, коли це сталося внаслідок обставин, що залежали від замовника. У разі коли ризик виник внаслідок недоліків переданої підряднику проектної документації, прихованих недоліків матеріальних ресурсів, забезпечення якими здійснював замовник, використання замовником без згоди підрядника неприйнятих ним робіт (об'єкта будівництва), порушення замовником договірних зобов'язань щодо надання підряднику доступу до будівельного майданчика (фронту робіт) і забезпечення матеріальними ресурсами або інших залежних від замовника обставин, його несе замовник, якщо інше не встановлено договором підряду.

Причиною потрапляння надлишкової вологи на верхній шар підлоги є незабезпечення замовником (відповідачем) герметичності покрівлі будівлі цеху.

Відповідно до статті 875 Цивільного кодексу України, за договором будівельного підряду, підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставинами обставини, що не були встановлені у рішення або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставин, судами попередніх інстанцій досліджені всі наявні у справі матеріали, їм дана належна правова оцінка, а тому судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятих у справі судових актів з наведених у касаційній скарзі підстав.

Враховуючи викладене, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2007 р. та постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.09.2007 р. прийняті з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "ІСП" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2007 р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.09.2007 р. в справі № 39/380 господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Головуючий, суддя:

Ж. Бернацька

Судді:

Т. Барицька

І. Волік