КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2008                                                                                           № 6/702

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Григоровича О.М.

суддів:

за участю секретаря

судового засідання

представників сторін

- позивача: Рудас С.В. (дов. від 18.04.08 № 13),

- відповідача: Семиріч Д.В. (дов. від 30.05.08 № 236),

Митяй А.О. (дов. від 13.08.07 № 273),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Винодел Молдови компані"

на рішення Господарського суду м. Києва від 31.01.2008

у справі № 6/702

за позовом                               Приватного підприємства "Вертикаль"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Винодел Молдови компані"

про                                                  стягнення 48 572,31 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство “Вертикаль” (далі-позивач) звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Винодел Молдови компані” (далі-відповідач) про стягнення 38621,40 грн. основного боргу за договором поставки від 24.01.07 № 2401, 6 640,26 грн. пені, 3 862,14 грн. штрафу та судових витрат.

Під час розгляду справи судом 1-ої інстанції позивачем подано заяву від 28.01.08, якою уточнено розмір позовних вимог. Так, зокрема, позивач з урахуванням часткового погашення відповідачем суми основного боргу зменшив свої вимоги в цій частині та просив суд стягнути на його користь 29 621,40 грн. основного боргу, а також збільшив позовні вимоги щодо стягнення пені до 7 994,95 грн. та штрафу до 10 955,96 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 31.01.08 позов задоволено повністю.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення 7 994,95 грн. пені та 10 955,96 грн. штрафу, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в цій частині у зв’язку з порушенням та неправильним застосуванням місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, заперечуючи проти доводів відповідача, зазначив, що вони є безпідставними, такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Він просить суд апеляційної інстанції залишити рішення Господарського суду м. Києва від 31.01.08 без змін, а апеляційну скаргу ТОВ “Винодел Молдови компані” – без задоволення.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.08 (головуючий суддя – Зеленін В.О., судді Рєпіна Л.О., Синиця О.Ф.) апеляційну скаргу відповідача було залишено без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 31.01.08 у справі № 6/702 – без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.04.08 у справі № 6/702 касаційну скаргу відповідача було задоволено частково. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.03.08 в частині стягнення пені в сумі 7 994,95 грн. та штрафу в сумі 10 955,96 грн. скасовано. Справу направлено до Київського апеляційного господарського суду для перегляду.

Вищим господарським судом України було зазначено, що переглядаючи справу та відхиляючи доводи заявника апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції помилково застосував ст. 258 Цивільного кодексу України, яка в даному випадку застосуванню не підлягає, залишивши поза увагою законодавче обґрунтування відповідача, який посилався на п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.08 у даному складі колегії суддів апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження.

Відповідно до вимог ч.2 ст.101 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні докази, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

24.01.07 між сторонами у справі було укладено договір поставки № 2401 (далі-договір), відповідно до п.1.1 якого позивач зобов’язався передати товар відповідачу, а відповідач – прийняти цей товар, здійснити його продаж на умовах, обумовлених договором, та своєчасно його оплатити.

Пунктом 1.3 договору встановлено, що найменування товару, асортимент, кількість, ціна та загальна вартість визначаються в товаророзпорядчих документах (накладних тощо) чи в актах приймання-передачі товару, що є невід’ємними частинами договору.

Згідно з п. 4.3 договору відповідач зобов’язується оплатити компанії (позивачу) вартість товару до поставки або у строк, не пізніше тридцяти календарних днів з дня отримання конкретної партії товару.

У випадку, якщо останній день строку оплати вартості поставленого товару є вихідним, святковим, неробочим днем, то останнім днем строку оплати вважається наступний після вихідного, святкового, неробочого дня робочий день (п. 4.4 договору).

Відповідно до п. 4.7 договору датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на рахунок (в касу) позивача.

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу товар вартістю 126559,60 грн., що підтверджується накладними від 29.01.07 № 22 на суму 32938,20 грн., від 29.01.07 № 23 на суму 42787 грн., від 14.02.07 № 34 на суму 21298,80грн., від 14.02.07 № 35 на суму 29535,60 грн.

Факт одержання товару відповідачем не заперечується.

В порушення умов договору відповідач здійснив оплату вартості отриманого товару частково. На момент звернення з позовом до суду 1-ої інстанції борг відповідача складав 38 621,40 грн. Під час розгляду справи в суді відповідач додатково сплатив 9000грн. (платіжне доручення від 12.10.07 № 70 на суму 1000 грн., платіжне доручення від 19.10.07 № 48 на суму 2000 грн., платіжне доручення від 24.10.07 № 101 на суму 6000 грн.).

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов’язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача 29621,40 грн. основного боргу.

Проте колегія суддів, погоджуючись з доводами відповідача, викладеними у скарзі, вважає помилковим висновок місцевого суду про стягнення з відповідача 7994,95 грн. пені з огляду на наступне.

Відповідно до п. 9.3 договору у випадку порушення строків оплати чи поставки товару, визначених договором, винна сторона сплачує на користь іншої сторони пеню в розмірі 0,5 %, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару, поставка якого чи оплата за який були прострочені, за кожен день прострочення. Для розрахунку застосовується облікова ставка НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку штрафних санкцій (Т.1, а.с. 69) він вважає, що з відповідача слід стягнути 7994,95 грн. пені, з яких 2 336,38 грн. – пеня за товар, поставлений згідно з накладними від 29.01.07 №№ 22, 23 за період з 01.03.07 по 25.06.07 та 5 658,57 грн. – пеня за товар, поставлений згідно з накладними від 14.02.07 №№ 34, 35 за період з 17.03.07 по 25.01.08.

Разом з тим в порушення п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги, стягнув пеню за період, більший, ніж 6 місяців, в зв’язку з чим колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення в цій частині, та зменшення суми пені до 5935,63 грн. (розрахунок в межах 6 місяців).

Пунктом 9.5 договору сторони погодили, що у випадку порушення відповідачем п.4.3 договору більш ніж на 30 днів з моменту настання дати оплати – відповідач додатково сплачує позивачу штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про безпідставність та необґрунтованість одночасного стягнення позивачем неустойки у вигляді пені та штрафу у розмірі 10% від суми простроченого платежу за одне і теж саме порушення договірних зобов’язань колегія суддів вважає помилковим з огляду на те, що за порушення зобов’язань сторони встановили два види відповідальності залежно від терміну прострочення платежу: п. 9.3 договору – пеню в розмірі 0,5 %, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару, оплата за який була прострочена, за кожен день прострочення, п. 9.5 – штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу, якщо прострочення оплати склало більше 30 днів.

Отже, висновок місцевого суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача 10955,96 грн. штрафу у відповідності до п. 9.5 договору є правильним.

Згідно ст.49 ГПК України судові витрати підлягають перерозподілу.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Винодел Молдови компані” задовольнити частково.

Рішення Господарського суду м. Києва від 31.01.08 у справі № 6/702 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

“Позовні вимоги Приватного підприємства “Вертикаль” задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Винодел Молдови компані” на користь Приватного підприємства “Вертикаль” 29621,40 грн. основного боргу, 5935,63 грн. пені, 10955, 96 грн. штрафу, 465,13 грн. державного мита та 112,40 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову – відмовити.”

Стягнути з Приватного підприємства “Вертикаль” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Винодел Молдови компані” 10,30 грн. державного мита сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

02.06.08 (відправлено)