СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

27 березня 2008 року

Справа № 2-23/12010-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Волкова К.В.,

суддів                                                                      Щепанської О.А.,

Черткової І.В.,

секретар судового засідання                                        Василевська С.В.

за участю представників сторін:

позивача: Корабльова Наталія Іванівна, довіреність №1/262 від 25.03.08;

відповідача: Абсеметов Зекер'я Неджванович, довіреність №5/9/10-00 від                                                   08.01.08;

Здоровик Євгенія Андріївна, довіреність №1161/9/10-00 від                                                             24.03.08;

3-ої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Іщенко Г.М.) від 15.01.2008 року у справі № 2-23/12010-2007А

за позовом відкритого акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Йодобром" (вул. Заводська, 86,Саки,96500)

до          Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим (вул. Курортна, 57,Саки,96500)

3-тя особа товариство з обмеженою відповідальністю центр "Даор" (вул. Панікахи, 2-304,Дніпропетровськ,49000)

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство „Науково-виробниче об'єднання „Йодобром” звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з адміністративним позовом до Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 14.08.2007 року №/0 про донарахування податку на додану вартість в сумі 122971,00 грн. та №/0 про завищення бюджетного відшкодування в сумі 95570,00 грн., а також про визначення податкового зобов'язання в сумі 25166,00 грн. і штрафних санкцій в розмірі 49,80 грн. (том 1, аркуш справи 5).

В процесі розгляду справи позивач змінив позовні вимоги та просив суд визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим від 14.08.2007 року №/0 про донарахування податку на додану вартість в сумі 122971,00грн. та №/0 про завищення бюджетного відшкодування в сумі 95570,00грн., а також про визначення податкового зобов'язання в сумі 25166,00грн. і штрафних санкцій в розмірі 7549,80грн. Стягнути з Державного бюджету в особі Державного казначейства міста Саки податок на додану вартість в розмірі 95570.00грн. згідно податкової декларації за травень 2007 року, зобов'язати Сакську об'єднану державну податкову інспекцію в Автономній Республіці Крим надати копію звіту Е-755 від 23.07.2007 року Представництва Регіонального підприємства Торгово-Промислової палати Криму міста Євпаторії. (том 1. аркуш справи 85).

Ухвалою від 15.01.2008 господарський суд Автономної Республіки Крим залишив без розгляду в порядку пункту 5 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги позивача щодо стягнення з Державного бюджету в особі Державного казначейства міста Саки податку на додану вартість в розмірі 95570,00грн. згідно податкової декларації за травень 2007 року.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Іщенко Г.М.) від 15.01.2008 року у справі №2-23/12010-2007А позов задоволено. Господарський суд першої інстанції дійшов до висновку про неправомірність визначення позивачу податкового зобов’язання з податку на додану вартість та зменшення суми бюджетного відшкодування.

Не погодившись з постановою господарського суду першої інстанції, Сакська об'єднана державна податкова інспекція в Автономній Республіці Крим звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи судом першої інстанції були порушені вимоги норм матеріального та процесуального права.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду Сотула В.В. від 25.03.2008 року у зв’язку з зайнятістю судді в іншому процесі у складі колегії було замінено суддю Гонтаря В.І. на суддю Щепанську О.А.

У судовому засіданні 25.03.2008 року представники податкової інспекції підтримали вимоги апеляційної скарги, представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував та просив залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Представник третьої особи не з’явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Судова колегія вважає можливим розглянути спір за відсутністю представника третьої особи, оскільки матеріалів справи достатньо для розгляду спору по суті, а згідно частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 27.03.2008 року.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, 07.08.2007 року Сакською об'єднаною державною податковою інспекцією в Автономній Республіці Крим проведено виїзну позапланову перевірку з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість відкритим акціонерним товариством „Науково-виробниче об'єднання „Йодобром” за травень 2007 року, за результатами якої складено акт перевірки від 07.08.2007 року №1234/23-01.

Перевіркою виявлені порушення: пункту 1.20. підпункту 1.20.2, пункту 1.26 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, в результаті чого: донараховано податкових зобов'язань за квітень, травень 2007 року на суму 122971.00грн., зменшена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника податків по декларації за травень 2007 року на 95570,00грн., нараховано до сплати в бюджет податок на додану вартість за травень 2007 року в сумі 25166,00грн.

14.08.2007 року на підставі акту перевірки відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення: №/0 про нарахування податку на додану вартість в сумі 122971,00грн.; №/0 про завищення бюджетного відшкодування в сумі 95570,00грн., (том 1, аркуші справи 31, 32).

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції у зв’язку з наступним.

Матеріали справи свідчать, що позивач 17.05.2007 року направив на адресу відповідача декларацію з податку на додану вартість за травень 2007 року, в якій в розділі «розрахунки з бюджетом за звітний період»визначена сума від'ємного значення податку на додану вартість точного звітного періоду в сумі 95570,00грн., яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку. Також, разом із декларацією з податку на додану вартість позивачем відправлено і заяву про повернення суми бюджетного відшкодування.

Отже, оскільки заявлена відкритим акціонерним товариством „Науково-виробниче об'єднання „Йодобром” до відшкодування з бюджету сума податку на додану вартість є менше 10 тис.грн., то у відповідача не було правових підстав для проведення перевірки в порядку пункту 9 статті 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”.

Судова колегія дійшла до висновку, що позивач не порушив приписи Закону України „Про податок на додану вартість” при формуванні сум податкового зобов'язання і податкового кредиту при визначенні від'ємного значення за травень 2007 року, оскільки сума 95570,00грн. згідно платіжним дорученням сплачена повністю і рівна сумі податку, фактично сплаченій одержувачем товарів в попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів.

Право на відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість є матеріальним завом позивача, захист якого гарантований законом.

Згідно частині 4 статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх об'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти зава власності рівні перед законом.

У даному випадку неправомірне зменшення бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 95570,00грн. передбачає вилучення у позивача грошових коштів у зазначеній частині. Це дає підстави для кваліфікації спірного податкового повідомлення-рішення відповідача, як його втручання у право власності позивача.

У даному випадку дії позивача не завдають будь-якої шкоди інтересам держави, суспільства і споживачів. За відсутності такої шкоди чи загрози її завдання у позивача порушено право власності на законний намір мати можливість користуватися своєю власністю, а саме, своєчасно, в повному об'ємі і в порядку, визначеному законом, одержати дане бюджетне відшкодування.

Слід також враховувати, що актом перевірки від 07.08.2007 року №1234/23-01 не встановлено будь-яких фактів, які б свідчили про намагання позивача приховати доходи.

Викладене дає підстави для висновку про те, що спірне податкове повідомлення-рішення від 14.08.2007 року підлягає визнанню нечинним.

Відповідач встановив заниження податкових зобов'язань у квітні 2007 року на суму 73147,00грн. об'єкту нерухомості, який був реалізований пов'язаній особі - керівнику - голові правління відкритого акціонерного товариства „Науково-виробниче підприємство „Йодобром” Нелюбіну Борису Вікторовичу, який працює з 28.06.1996 року по день підписання акту перевірки.

Як вбачається з акту перевірки, Нелюбін Б.В. придбав спарений будиночок №7-8, розташований базі відпочинку «Прибой»у місті Саки, вул. Морська, буд. 4 вартістю 65583,33грн. без податку на додану вартість, загальна вартість реалізації склала 78700,00грн. Реалізацію проведено згідно податкової накладної №25 від 12.04.2007 року, отриманої від приватної особи.

Податковою інспекцією в акті перевірки було встановлено заниження податкових зобов'язань у травні 2007 року по реалізації об'єкту нерухомості (будиночок на базі відпочинку «Прибой») Нефеду Роману Борисовичу згідно говору купівлі-продажу від 24.04.2007 року ВЕЕ №240395. Нефед Р.Б. придбав у позивача спарені корпуса №5-6, що знаходяться за адресою: м. Саки. вул.Морська,буд.4. сектор №16.

Як свідчать матеріали справи, позивач уклав договір №К-09/06 на проведення незалежної оцінки від 25.12.2006 року майна, яке продається, з товариством з обмеженою відповідальністю „Дар”, яке має сертифікат Фонду Державного майна України №3726/05, а також свідоцтво про реєстрацію в держаному реєстрі оцінників на проведення майнової оцінки нерухомості.

Товариством з обмеженою відповідальністю центром „Дар” проведено оцінку майна, яке продається, а саме: будиночків бази відпочинку «Прибой». Згідно звіту про ринкову вартість будиночків бази відпочинку №5-6, №7, які належали позивачу, склала 254088,00грн.

Згідно статтям 43, 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, яка здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів і одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі вільного вибору видів підприємницької діяльності, комерційного розрахунку і власного комерційного ризику.

Суб'єкти підприємницької діяльності мають право без обмеження здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству. Незаконне втручання й перешкоджання господарської діяльності суб'єктів господарювання з боку органів державної влади, їхніх посадових осіб при здійснені ними державного контролю і нагляду забороняються (стаття 19 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно поданої заявки від 19.07.2007 року №5357/10/23-01 укладений договір між позивачем і Представництвом Регіонального підприємства Торгово-Промислової Палати Криму в місті Євпаторії на проведення оцінки майна. Відповідно до звіту ОЕ-755 від 23.07.2007р. про ринкову вартість будиночків бази відпочинку «Прибой»№5-6, №7-8, які належали позивачу, ринкова вартість об’єктів оцінки становить 1720779,00грн. без врахування суми податку на додану вартість.

Враховуючи дані звіту від 23.07.2007р. відповідач прийшов до висновку про заниження податкових зобов'язань у квітні, травні 2007 року при реалізації нерухомості. Застосовуючи рівень «звичайних цін»відповідач не прийняв до уваги, що згідно з підпунктом 1.20.10 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” донарахування податкових зобов'язань платника податку податковим органом внаслідок визначення звичайних цін здійснюється за процедурою, встановленою законом для нарахування податкових зобов'язань непрямими методами.

Непрямі методи визначення сум податкових зобов'язань застосовуються виключно при явності обставин, передбачених пунктом 4.3 статті 4 Закону України „Про порядок погашення 5ов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. Рішення про застосування непрямих методів визначення сум податкових зобов'язань приймає керівник органу державної податкової служби, в якому обов’язково визначаються підстави його прийняття. Результати перевірки, яка здійснюється з метою визначення сум податкових зобов'язань за непрямими методами, оформлюється актом перевірки, який затверджується особою, яка прийняла рішення про застосування непрямих методів.

Відповідачем не надані докази, які підтверджують прийняття рішення про застосування прямих методів визначення сум податкових зобов'язань начальником Сакської об'єднаної державної податкової інспекції, тому судова колегія приходить до висновку, що донарахування позивачу податку на додану вартість в сумі 12971,00 грн. та зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 95570,00 грн. згідно спірним податковим повідомленням-рішенням є неправомірними і висновки акту перевірки згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України повинні бути підтверджені відповідачем.

У зв'язку з чим суд дійшов висновку, що акт перевірки від 07.08.2007 року №1234/2301, як доказ у справі, одержаний з порушенням закону.

Відповідно до частини 3 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. На підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог статей 69,70,86 Кодексу адміністративного судочинства України судом не приймається акт перевірки від 07.08.2007 р як доказ встановлення факту порушення позивачем Закону України „Про податок на додану вартість” і ще із тих підстав, що висновки, викладені у акті перевірки, не підтверджені відповідними доказами. В акті перевірки не вказано, які саме документи обліку відсутні і які повинні підтверджувати розрахунки, які приведені у деклараціях.

Згідно зі статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. При цьому суд виходить з того, що акт перевірки є основним джерелом фіксації та закріплення доказів правопорушення, тому повинен містити вичерпні елементи його складу і підтверджуватись первинними документами. Інші докази, окрім акту перевірки, що підтверджували б факт вчинення позивачем зазначеного порушення, відповідачем не надані через їх відсутність.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим, оскільки постанову суду першої інстанції прийнято відповідно до вимог норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 15.01.2008 року у справі № 2-23/12010-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                                            К.В. Волков

Судді                                                                                          О.А. Щепанська

І.В. Черткова