ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом підприємства «Харківський регіональний центр соціальної і трудової адаптації»Харківського відділення Всеукраїнської громадської організації «Союз організацій інвалідів»

до            Міністерства оборони України

про           стягнення 89221, 31 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Гуща В.О. –представник за довіреністю № б/н від 05.12.2007 року;

від відповідача: Гомон О.О. –представник за довіреністю № 220/992/д від 27.12.2007 року;.

ВСТАНОВИВ:

Підприємство «Харківський регіональний центр соціальної і трудової адаптації»Харківського відділення Всеукраїнської громадської організації «Союз організацій інвалідів»звернулося до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Міністерства оборони України про стягнення 89 221,31 грн.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що рішенням Господарського суду м. Києва від 25.08.05 № 44/357 позовні вимоги підприємства «Харківський регіональний центр соціальної і трудової адаптації»Харківського відділення Всеукраїнської громадської організації «Союз організацій інвалідів України»до Міністерства оборони України про стягнення 276402,80 грн. основного боргу згідно договору №229/8/4/04/121 від 27 травня 2004 року були задоволені повністю. Цим рішенням було також встановлено, що відповідач був зобов'язаний розрахуватися з позивачем в строк до 03.02.2005.

Дане рішення суду набрало законної сили. Згідно ч.2 статті 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторонни, а тому встановлені рішенням № 44/357 факти не підлягають повторному встановленню.

За твердженням позивача, відповідач виконав свої зобов'язання лише 12 жовтні 2005 року, що призвело до виникнення у позивача додаткових збитків, а тому просить стягнути з відповідача 14372, 95 грн. збитків від інфляції, 5747, 66 грн. –3% річних, пені в розмірі 49752, 50 грн., штрафу –19348, 20 грн. відповідно до ст.ст. 526, 530, 625 ЦК України та 231 ГК України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2007 року у справі 15/548 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.02.2008 року касаційну скаргу підприємства «Харківський регіональний центр соціальної і трудової адаптації»Харківського відділення Всеукраїнської громадської організації «Союз організацій інвалідів»задоволено частково. Скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2007 року, а справу №15/548 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.03.2008 року справа № 15/548 прийнята до провадження суддею Мудрим С.М., присвоєно справі № 15/548-33/175 та призначено судове засідання на 15.04.2008 року о 10:15.

У судове засідання 15.04.08. представники сторін не з’явилися, вимоги ухвали Господарського суду м. Києва № 15/548 від 26.03.08. не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, розгляд справи відкладено на 19.05.2008 року.

19.05.2008 року представник позивача у судове засідання не з’явився, у зв’язку з чим розгляд справи відкладено до 26.05.2008 року.

В судовому засіданні 26.05.2008 року представник позивача подав заяву про заміну у справі № 15/548-33/175 позивача на підставі ст. 25 ГПК України, оскільки 15.11.2007 року між підприємством «Харківський регіональний центр соціальної і трудової адаптації»Харківського відділення Всеукраїнської громадської організації «Союз організацій інвалідів»та товариством з обмеженою відповідальністю «АС Ресурс»був укладений договір про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов якого було передано право вимоги згідно договору про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів №229/8/4/04/121 від 27.05.2004 року, який є предметом спору по справі № 15/548-33/175.

Суд, розглянувши заяву представника позивача про заміну позивача по справі № 15/548-33/175, відмовив у її задоволенні, оскільки чинним господарським процесуальним кодексом України не передбачено заміни позивача, у зв’язку з уступкою права вимоги іншому.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив суд у позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);

4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 ст.516 ЦК України встановлює, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1.1 договору про відступлення права вимоги (цесії) від 15.11.2007 року підприємство «Харківський регіональний центр соціальної і трудової адаптації»Харківського відділення Всеукраїнської громадської організації «Союз організацій інвалідів»передає належне йому право вимоги згідно з договором про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів № 229/8/4/04/121 укладеного між ним та Міністерством оборони України 27.05.2004 року (Основний договір), а товариство з обмеженою відповідальністю «АС Ресурс»приймає право вимоги, що належне первісному кредитору за Основним договором в частині права стягнення з боржника штрафних санкцій, інфляційних збитків, відсотків річних та збитків заподіяних первісному кредиторові внаслідок неналежного виконання боржником умов основного договору.

Тобто, до товариства з обмеженою відповідальністю «АС Ресурс»перейшло право вимоги штрафних санкцій, інфляційних збитків та відсотків річних, які є предметом стягнення по даній справі.

Відповідно до ст. 25 ГПК України в разі вибуття однієї з сторін у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні внаслідок реорганізації підприємства чи організації господарський суд здійснює заміну цієї сторони її правонаступником, вказуючи про це в рішенні або ухвалі. Усі дії, вчинені в процесі до вступу правонаступника, є обов'язковими для нього в такій же мірі, в якій вони були б обов'язковими для особи, яку він замінив.

Дана стаття наводить єдину підставу процесуального-правонаступництва –внаслідок реорганізації підприємства чи організації.

Згідно ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Відповідно до ст. 59 ГК України припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб'єкта господарювання чи їх правонаступників.

Оскільки, за договором про відступлення права вимоги (цесії) від 15.11.2007 року право вимоги згідно з договору про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів № 229/8/4/04/121 укладеного між підприємством «Харківський регіональний центр соціальної і трудової адаптації»Харківського відділення Всеукраїнської громадської організації «Союз організацій інвалідів» та Міністерством оборони України 27.05.2004 року перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «АС Ресурс», а відповідно до ст. 25 ГПК України єдиною підставою заміни позивача у справі є його реорганізація (а не передача права вимоги), тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу при відмові в позові покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя