ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.06.2008                                                             Справа № 10/131

За позовом Комунального підприємства „Виноградівтеплокомуненерго”, м. Виноградів

до відповідача Будинкоуправління №1 КЕВ м.Мукачево, м.Мукачево

про визнання недійсним договору №2 на постачання теплової енергії

Суддя І.В. Івашкович

Представники:

Від позивача –Гонтар Д.І., договір –доручення № 8 від 03.030.08

Від відповідача –не з”явився

СУТЬ СПОРУ: про визнання недійсним договору №2 на постачання теплової енергії.

Позов мотивовано з посиланням на те, що спірний договір підписаний неуповноваженою особою підприємства позивача інженером КП „Виноградівтеплокомуненерго” - Насоновським М.П. Зазначено, що відповідно до установчих документів КП „Виноградівтеплокомуненерго” та Господарського кодексу України правом підписом документів , в т.ч. договорів, наділений виключно керівник. Інші посадові особи юридичної особи діють на підставі довіреності. Стверджується про те, що довіреність на право підпису договору інженеру КП „Виноградівтеплокомуненерго” Насоновському М.П. не видавалась.

Представником позивача позов підтримано. Наполягає на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обґрунтування та підтвердження їх підстав згідно доданих до матеріалів справи документальних доказів.

Відповідач повторно письмового відзиву на позов не подав, уповноваженого представника для участі в судовому засіданні не направив.

За таких обставин спір підлягає вирішенню в порядку ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд констатує наступне.

Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною другою статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частиною першою статті 205 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із частиною другою статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до положень статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно із частиною першою статті 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

З фактичних обставин і матеріалів справи , слідує що спірний договір № 2 на постачання теплової енергії підписаний інженером КП „Виноградівтеплокомуненерго” - Насоновським М.П., який відповідно до установчих документів КП „Виноградівтеплокомуненерго” правом підпису договорів наділений не був, довіреність на вчинення правочину йому не видавалась.

Таким чином, спірний договір підписаний представником позивача з перевищенням повноважень.

Будь-яких дій , що свідчать про прийняття до виконання даного договору КП „Виноградівтеплокомуненерго” не вчинялось.

Враховуючи наведене, суд констатує висновок про наявність підстав, передбачених частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України, достатніх для визнання недійсним договору №2 на постачання теплової енергії.

Позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст.49 ГПК України суд покладає на відповідача відшкодування витрат позивача по оплаті держмита в розмірі 85 грн. та 118 грн. по оплаті витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу, всього - 203 грн.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати недійсним договір №2 на постачання теплової енергії.

3. Стягнути з Будинкоуправління №1 КЕВ м.Мукачево ( м.Мукачево, Брегівська об”їздна,1, 24964470) на користь Комунального підприємства „Виноградівтеплокомуненерго” ( м. Виноградів, вул. Вакарова,18, код 22689364) суму 203 грн. відшкодування судових витрат.

Видати наказ.

Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому ГПК України.

Суддя І.В. Івашкович