ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2008 р.

№ 25/120-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Остапенка М.І. (головуючий),

Харченка В.М.,

Борденюк Є.М.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні у м. Києві

касаційну скаргу

Приватного підприємства "Еталон"

на постанову

від 14.01.2008

Дніпропетровського апеляційного

господарського суду

у справі

№ 25/120-07

господарського суду

Дніпропетровської області

за позовом

Приватного підприємства "Еталон"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Паритет"

про

визнання договору неукладеним та зобов’язання вчинити дії

Представники сторін в судове засідання не з’явилися, про час і місце слухання справи сторони повідомлені належним чином.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2007 року приватне підприємство "Еталон" звернулось з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Паритет" про визнання договору оренди № 46 від 07.09.2004 неукладеним, зобов’язання відповідача відновити становище орендованого мана, яке існувало станом на 07.09.2004, а також просило визнати факт порушення відповідачем умов договору оренди майнового комплексу і відсутність згоди щодо істотних умов цього договору між сторонами.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2007 у справі № 25/120-07 в позові про визнання фактів провадження у справі припинено, а в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.01.2008, за тією ж справою, вищезазначене судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції від 27.09.2007, постанову апеляційного суду від 14.01.2008 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Скарга мотивована тим, що постанова апеляційного суду прийнята з порушенням норм матеріального права, зокрема, ст. 640 ЦК України та ст.ст. 180, 284 ГПК України.

Відзиву на касаційну скаргу відповідач до Вищого господарського суду України не надіслав.

Заслухавши доповідача, перевіривши правильність застосування Дніпропетровським апеляційним господарським судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

До такого висновку суд дійшов на підставі наступного.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, 07.09.2004 між сторонами у справі був укладений договір оренди майнового комплексу № 46, згідно умов якого позивач зобов’язався надати відповідачу цілісний майновий комплекс промислового та автомобільного ринків, розташований у місті Дніпродзержинську по пров. Кирпичному, 19, для здійснення господарської діяльності, а також забезпечити орендарю вільний доступ до об’єкта.

Умовами договору також передбачено, що орендар має право за письмовою згодою з орендодавцем та органами державного управління здійснити за власний рахунок перепланування орендованого об’єкта.

Судами також було встановлено, що позивачем на виконання умов договору було передано орендоване майно відповідачу за актом прийому-передачі від 10.09.2004, а 01.12.2004 та 01.01.2005 між сторонами укладались додаткові угоди до договору, що свідчить про фактичне існування договірних відносин та укладення договору. Крім того, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2005 у справі 7/150 до п. 4.1 спірного договору були внесені зміни та з позивача на користь відповідача були стягнуті збитки, які виникли внаслідок існування договірних відносин між сторонами.

Сукупності встановлених по справі обставин суди дали належну оцінку і дійшли до правильного висновку про безпідставність заявленого позову. При цьому, судами правомірно було встановлено, що відповідно до наявних в матеріалах справи документів між сторонами існують договірні відносини, у зв’язку із чим, позовні вимоги позивача в частині визнання неукладеним договору оренди майнового комплексу від 07.09.2004 № 46 не підлягають задоволенню.

Крім того, відмовляючи в позові в частині зобов’язання відповідача відновити становище орендованого майна, яке існувало станом на 07.09.2004, судами правомірно зазначено, що умовами договору та додатковими угодами до нього не визначено стан майна, в якому воно передавалось в оренду відповідачу, що унеможливлює встановлення судом відповідних обставин про стан орендованого майна на час його передачі відповідачу та є підставою для відмови і в цій частині позовних вимог.

Згідно із ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Наведеним вимогам процесуального закону, а також фактичним обставинам справи суди дали належну оцінку і дійшли до обґрунтованого висновку про те, що договором та додатковими угодами до нього було визначено склад орендованого майна та його вартість, орендна плата, умови його викупу, тобто всі істотні умови були погоджені сторонами, у зв’язку із чим, посилання позивача на відсутність в договорі його істотних умов є безпідставним.

Враховуючи вищезазначене, а також приймаючи до уваги, що інші наведені у касаційній скарзі доводи висновків попередніх судових інстанцій не спростовують, суд не приймає їх до уваги і вважає, що оскаржувана постанова відповідає вимогам діючого законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Еталон" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.01.2008 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2007 у справі № 25/120-07 залишити без змін.

Головуючий           Остапенко М.І.

Суддя           Харченко В.М.

Суддя           Борденюк Є.М.