ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна інвестиційно –лізингова компанія»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково –

виробничий комплекс Маяк»

про стягнення 17 803,39 грн.

Суддя М.Є. Літвінова

Представники:

Від позивача: Гредякін Д.О. –предст. за довір.

Від відповідача: не з’явились

Рішення прийняте 09.04.2008р., на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в зв‘язку з оголошеною в судовому засіданні перервою з 26.03.2008р. по 09.04.2008р.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна інвестиційно –лізингова компанія»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково –виробничий комплекс Маяк»про стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми в розмірі 17 803,39 грн., яка включає: 15 295,92 грн. –основна заборгованість за Договором про факторингове обслуговування №2/Ф від 22.05.2007р., 74,68 грн. –3% річних, 834,86 грн. –збитки від інфляції, 398,29 грн. –пеня, 1 199,64 грн. –грошові кошти (у розмірі 21% річних) за використання наданого позивачем авансу, нараховані на підставі Договору про факторингове обслуговування №2/Ф від 22.05.2007р., та стягнення судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав взяті на себе Договірні зобов’язання, щодо сплати простроченої заборгованості дебіторів.

Разом з позовними вимогами позивачем було подану заяву про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові суми та майно, що належить відповідачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2008р. було порушено провадження у справі № 35/89, розгляд справи призначено на 12.03.2008р.

Розглянувши подану позивачем заяву про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові суми та майно, що належить відповідачу, суд вирішив відмовити в задоволенні останньої, як безпідставної та необґрунтованої виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

З наведеної норми вбачається, що застосування заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту, одночасно і на грошові суми і на майно, є неможливим.

Ухвалою Господарського суду м. Києва № 35/89 від 12.03.2008р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 26.03.2008р.

В судовому засіданні 26.03.2008р. представником позивача були надані документи до матеріалів справи та для огляду суду.

Відповідач в судове засідання 26.03.2008р. не з’явився, своїх представників не направив, про поважність причин нез‘явлення суд не повідомив, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі № 35/89 від 22.02.2008р. не виконав, витребуваних документів суду не надав.

В судовому засіданні 26.03.2008р. судом було оголошено про закінчення розгляду справи по суті та оголошено перерву до 09.04.2008р. для прийняття рішення у справі та виготовлення його повного тексту.

Відповідач в судове засідання 09.04.2008р. не з’явився, своїх представників не направив, про поважність причин нез’явлення суд не повідомив, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі №35/89 від 22.02.2008р. не виконав, витребуваних документів суду не надав.

Про місце, дату та час судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, але в судове засідання 09.04.2008р. ані відповідач, ані його представники не з’явились.

Особи, які беруть участь у розгляді справи вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (див. Роз‘яснення Президії ВАСУ від 18.09.1997р. №02-5/289 “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, у відповідності до ст.75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна інвестиційно –лізингова компанія»(надалі позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково –виробничий комплекс «Маяк»(надалі відповідач) було укладено Договір про факторингове обслуговування №2/Ф (надалі Договір).

Відповідно до умов Договору (п.2.1.) підприємство (відповідач) зобов’язано передати, а фактор (позивач) придбати у відповідності з умовами даного Договору, право вимоги від дебіторів підприємства, вказаних в переліку дебіторів, грошові кошти (включаючи всі види неустойок), право на отримання, яких належить підприємству на підставі документів, що підтверджують таке право вимоги у відповідності з контрактом.

Моментом переходу до позивача права власності на уступку відповідачем права вимоги грошових коштів від дебітора по конкретній угоді є дата підписання позивачем та відповідачем реєстру переданих документів (п.5.2.5. Договору).

Позивач не пізніше 1-го банківського дня, наступного за днем підписання сторонами реєстру, перераховує аванс в розмірі 80% від кожної окремої угоди або загальної суми контракту, на поточний рахунок відповідача (п.5.3.1. Договору).

Плата за наданий позивачем аванс нараховується відповідачу від дня перерахування авансу на поточний рахунок відповідача у банківській установі до розрахунку дебіторів за реєстром (п.5.3.2. Договору).

Після повного розрахунку дебітора з позивачем згідно умов контракту або кожної окремої угоди, право вимоги, по яким відступлено відповідачем позивачу, позивач перераховує на поточний рахунок відповідача суму грошових кошт, яка становить різницю між повною сумою та авансом, але не раніше останнього дня місяця, в якому дебітор розрахувався з позивачем за подією (п.5.3.3. Договору).

03 жовтня 2007 року позивачем на підставі реєстру №321 від 30.10.2007р. та №22 від 06.11.2007р. було перераховано на поточний рахунок відповідача грошові кошти для розпорядження у розмірі 9 123,84 грн. та 18 343,02 грн., що становить 27 466,86 грн. –80% від дебіторської заборгованості за наданими реєстрами (копії платіжних доручень №761 від 30.10.2007р. та №802 від 06.11.2007р. наявні в матеріалах справи).

Відповідно до вищевказаних реєстрів, дебітори зобов’язані були сплатити на користь позивача грошові кошти на загальну суму 34 333 грн. 59 коп.

15.11.2007р. відповідачем було направлено позивачу лист №27, в якому останньому, відповідно до п.4.2.4. Договору, було запропоновано розірвати договір та провести звірку за вимогами та завершити взаєморозрахунки.

Як зазначив позивач, останній не мав заперечень з приводу вищевикладеного.

Крім того, позивач зазначив, що після вручення вищевказаної пропозиції, надходження від дебіторів припинились, тобто останні почали розраховуватись з відповідачем.

Враховуючи те, що у термін до 30 листопада 2007 року позивач зобов’язаний був сплатити відповідачу грошові кошти у розмірі 10 170,94 грн., що становить 20% від дебіторської заборгованості за вказаними вище реєстрами, а відповідач на підставі п.7.1.2. Договору, у термін до 18.12.2007р., зобов’язаний сплатити позивачу 27 466,86 грн., користуючись ст.601 Цивільним кодексом України, сторони домовились про зарахування зустрічних однорідних вимог. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становила 17 295 грн. 92 коп.

Позивач звернувся до відповідача, шляхом направлення останньому листа №479 від 13.12.2007р., з проханням сплатити грошові кошти в розмірі 17 295 грн. 92 коп.

Як вказує позивач, 29.12.2007р. та 29.01.2007р. відповідачем було сплачено 1 000,00 грн., в зв’язку з чим заборгованість останнього становить 15 295,92 грн.

Станом на 11.02.2008р., зобов’язання відповідача, передбачені Договором, не виконані, грошові кошти, отримані від позивача у розпорядження не повернуті, оплата, передбачена за їх використання Договором, не здійснена.

На підставі п. 6.6. Договору позивачем було нараховано пеню, що становить 398,29 грн.

Крім того, керуючись положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем нараховано 3 % річних в розмірі 74,68 грн. та 834,86 грн. –інфляційних втрат.

Також, позивачем було нараховано 1 199,64 грн., що становить 21 % річних за використання наданого позивачем авансу.

В ході розгляду справи, позивачем було подану заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача 14 295,92 грн. основного боргу, 110,51 грн. –3% річних, 834,86 грн. –інфляційні втрати, 589,36 грн. - пені, 1450,42 грн. - 21 % річних за використання наданого позивачем авансу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків.

Зміст Договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов’язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов’язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (п.1 ст.1077 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушення зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб‘єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов‘язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов‘язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

В процесі розгляду справи позивачем була надана заява про зменшення вимог, в якій останній зазначив, що відповідач частково погасив заборгованість, сплативши 1000,00 грн., та просив стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 14 295,92 грн.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна інвестиційно –лізингова компанія»в частині стягнення з відповідача боргу 1000,00 грн., підлягають припиненню на підставі п. 1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, на день пред’явлення позову та розгляду справи в судовому засіданні відповідач свої зобов’язання щодо повернення, отриманих від позивача у розпорядження, коштів не виконав, суму заборгованості у розмірі 14 295,92 грн. не сплатив.

Відповідно до п. 6.6. Договору за невиконання або неналежне виконання умов п.7.1.2. даного договору, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно сплачених грошових коштів за кожен день прострочки.

На підставі наведеного позивачем нараховано пеню в розмірі 589,36 грн.

Також, на підставі положень ст.625 Цивільного кодексу України, позивачем нараховано 3 % річних в розмірі 110,51 грн. та інфляційних збитків в розмірі 834,86 грн.

Крім того, на підставі п.5.3.2. Договору позивачем нараховано 1450, 42 грн. - 21% річних за використання наданого позивачем авансу.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не були надані суду належні докази на спростування викладеного в позові.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 14 295,92 грн. основного боргу, 110,51 грн. –3% річних, 834,86 грн. –інфляційні втрати, 589,36 грн. - пені, 1450,42 грн. - 21 % річних за використання наданого позивачем авансу, є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по оплаті державного мита, інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 610, 626, 628, 629, 1077 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 49, 75, 77, п. 1-1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково –виробничий комплекс Маяк»(03134, м. Київ, вул. Волинська, 34/1, адмінкорпус, к.27, п/р 63621 в КМФ АКБ «Укрсоцбанк», МФО 322012, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна інвестиційно –лізингова компанія»(03039, м. Київ, пр-т. Червонозоряний, 119, літ. Е, п/р 4501, ), а у випадку відсутності коштів –з будь якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення 14 295,92 грн. (чотирнадцять тисяч двісті дев’яносто п’ять гривень 92 коп.) –заборгованості за Договором про факторингове обслуговування №2/Ф віл 22.05.2007р., 110,51 грн. (сто десять гривень 51 коп.) –3% річних, 834,86 грн. (вісімсот тридцять чотири гривні 86 коп.) –інфляційних втрат, 589,36 грн. (п’ятсот вісімдесят дев’ять гривень 36 коп.) - пені, 1450,42 грн. (одна тисяча чотириста п’ятдесят гривень 42 коп.) - 21 % річних за використання наданого позивачем авансу, 178,03 грн. (сто сімдесят вісім гривень 03 коп.) –державного мита, 118,00 грн. (сто вісімнадцять гривень 00 коп.) –витрат на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу.

3. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 1000,00 грн. провадження у справі припинити на підставі п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Суддя М.Є. Літвінова