Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 січня
2008 року                     Справа №
14/484-07

Харківський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:   головуючого судді Олійника В.Ф., судді
Гончар Т.В., судді  Кравець Т.В

при
секретарі -Бухановій
Т.А.

за участю
представників:

позивача
-не з'явився

відповідача
1. -не з'явився

відповідача
2. -Ткаченко С.В. ( дов
б/н від 24.10.07р.)

розглянувши
апеляційну скаргу ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 11
Філії  «Слобожанське РУ»ВАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» (вх. №13 С/2-5)  на рішення
господарського   суду   Сумської
області   від  11.10.2007 р.   по
справі  № 14/484-07

за
позовом  ОСОБА_1

до  1.
Товариства з обмеженою відповідальністю “Золоте руно”

2. Відкритого акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та  Кредит»в
особі відділення № 11 Філії
«Слобожанське РУ»ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»

про
визнання договору недійсним

встановила:

В серпні 2007
року  учасник Товариства з обмеженою
відповідальністю  “Золоте руно” - ОСОБА_1.
звернувся до господарського суду Сумської області з позовною вимогою визнати
іпотечний договір від 21.03.2006 року, укладений між відповідачами -ТОВ “Золоте
руно” (далі -ТОВ) і  Банком «Фінанси та
Кредит» ТОВ в особі філії Банку в Харківській
області (далі-Банк), недійсним з моменту його укладання, обґрунтовуючи вимогу
підписанням договору особою, яка перевищила свої повноваження. Крім того
укладання зазначеного договору порушує права та законні інтереси позивача , як
учасника ТОВ.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 11.10.2007 р. (суддя Миропольський С.О.) позов задоволено і визнано
іпотечний договір від 21.03.2006 року недійсним з моменту укладання з тих мотивів,
що підписавши від імені ТОВ договір іпотеки, директор товариства не мала на це
необхідної цивільної дієздатності і перевищила надані їй статутом товариства
повноваження, чим порушила статтю 92 Цивільного кодексу України.

Після прийняття зазначеного рішення
Банком суду першої інстанції були надані документи,  (протокол Спостережної ради Банку від
03.07.07р.) згідно яких, у зв'язку з  реорганізацією шляхом перетворення у Відкрите
акціонерне товариство -ВАТ  «Банк
«Фінанси та Кредит», найменування Філії Банку «Фінанси та Кредит»ТОВ у
Харківській області змінено на Філію «Слобожанське регіональне
управління»ВАТ  «Банк «Фінанси та
Кредит», що є підставою здійснити заміну сторони її правонаступником .

Апелянт - ВАТ «Банк «Фінанси та  Кредит» в особі відділення № 11 Філії
«Слобожанське РУ»ВАТ «Банк “Фінанси та Кредит” в апеляційній скарзі порушує
питання про скасування рішення господарського суду Сумської області
від11.10.2007 р. і прийняття нового, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних
вимог. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та
процесуального права, неповне з'ясування ним обставин справи і на те, що
висновки суду не відповідають цим обставинам, також матеріалами справи, на
недоведеність обставини, що мають значення для справи, які господарський суд
визнав встановленими.

Представники позивача та ТОВ в судове
засідання не з'явились. Копії ухвали
про прийняття апеляційної скарги до провадження були відправлені
сторонам у справі на адреси, зазначені як в позовній заяві так і в апеляційній
скарзі з рекомендованими повідомленнями, які повернулись до суду з довідкою
поштового відділення  про їх невручення з
відміткою  “за даною адресою не
проживає”.

Колегія суддів вважає за можливе
розгляд справи за апеляційною скаргою здійснити у відсутність зазначених
представників за наявними в справі документами, оскільки до повноважень суду не
віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичної  або місця проживання фізичної особи.

Перевіривши повноту встановлених
судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх
юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом Сумської області
норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги в межах
вимог, передбачених ст.101 ГПК України, заслухавши представників сторін,
колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступного.

Постановляючи рішення  про визнання договору застави нерухомості (іпотеки)
від 21.03.2006 року недійсним суд першої інстанції виходив з того, що
підписавши від імені ТОВ оскаржуваний договір, директор не мала на це
необхідної цивільної дієздатності та перевищила свої повноваження, оскільки
учасники Товариства не надавали їй на це згоди, а тому визнав вимоги позивача
правомірними, обґрунтованими і підлягаючими задоволенню, керуючись приписами
статті 92, частини 2 статті 203, ст. 215 Цивільного кодексу України.

З такими висновками місцевого
господарського суду не може погодитися
колегія  суддів апеляційної
інстанції з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11
"Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши
всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

Рішення місцевого господарського суду
не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності.

Так
матеріали справи свідчать, що між Банком, в особі
заступника керуючого філією в Харківській області та громадянином ОСОБА_2. було
укладено кредитний договір від 21.03.2006р. на суму 200 000 грн. Виконання
зобов'язань останнього перед банком забезпечувалось договором застави
нерухомості (іпотекою), укладеним між Банком, в особі начальника відділення №
11 філії в Харківській області та ТОВ, згідно якого було заставлено нежитлове
приміщення, що знаходиться за адресою м. Суми, вул. Соборна, 25 і належить ТОВ
на праві власності. Від імені ТОВ договір підписано директором Лазаренко Е.І.

В обгрунтування позовних вимог
позивач послався на те, що протокол зборів від 20.02.2006р, згідно якого
засновниками ТОВ було прийнято рішення виступити майновим поручителем за
кредитом ОСОБА_2, в якості предмету застави надати саме вищезазначене нежитлове
приміщення оціночною вартістю 680 000 грн., повноваження на право укласти
договір застави надати директору, ним не підписувався. А підпис  іншого учасника ( з двох ) -ОСОБА_3. взагалі
відсутній, що свідчить про відсутність на це згоди учасників, як того вимагає
статут ТОВ. Тому, підписавши від імені ТОВ
договір, директор перевищила надані їй статутом  повноваження. Про укладання директором
іпотечного договору позивачу стало відомо після надходження на
адресу ТОВ позовної заяви Банку про стягнення суми заборгованості за кредитом
шляхом звернення стягнення на майно. Укладення цього договору порушує права та
законні інтереси позивача, як учасника ТОВ.

Вирішуючи переданий на розгляд
господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка
звернулась з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу,
на захист якого подано позов, а також з'ясувати наявність чи відсутність факту
їх порушення або оспорювання.

У відповідності зі статтею 33 ГПК
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Однак позивач не довів, а суд не
дослідив, яким чином укладення договору застави нерухомості (іпотеки) між ТОВ і
Банком безпосередньо порушило його права та законні інтереси.

Виходячи
з приписів ст. 12 Закону України “Про господарські товариства“ учасник  товариства не є власником майна, що було
предметом відчуження, а тому у нього відсутнє порушення (оспорення) його права
чи охоронюваного законом інтересу.
Якщо при укладенні договору від імені товариства директор діяв би у межах
своїх повноважень, то такий договір створює
права  та  обов'язки безпосередньо для    товариства.

Законодавством
не передбачено право учасника звертатись до суду за захистом прав товариства,
крім випадків, коли він уповноважений на це відповідним   товариством,   або
якщо   таке  право
надається  йому  статутом товариства.

Тому  учасник
господарського товариства не вправі звертатись до суду за захистом прав
та інтересів самого товариства, в даному випадку оспорювати укладену
товариством угоду, оскільки не можна ототожнювати власні права та інтереси
учасника з правами та інтересами самого товариства. Сторонами у спорі про
визнання недійсним договору мають бути ТОВ і Банк.

Відтак  учасник ТОВ - ОСОБА_1 безпідставно звернувся
до господарського суду з предметом позову, як
вимоги визнати недійсним іпотечний договір від 21.03.2006 року,
укладений між відповідачами -ТОВ і Банком
і способом  захисту порушеного або
оспорюваного права.

При цьому
слід зазначити, що учасник може захищати свої безпосередні права чи
охоронювані  законом  інтереси шляхом  звернення
до суду у випадку їх порушення,
оспорювання чи невизнання самим товариством,  учасником якого він  є, органами чи іншими учасниками цього
товариства. Порядок судового захисту порушених будь-ким,  у тому числі третіми особами, прав чи
охоронюваних  законом  інтересів
товариства,  які не можуть  вважатися
тотожними  простій  сукупності
індивідуальних охоронюваних
законом  інтересів  його
учасником,  визначається законом.

Так
частиною 5 ст. 98 Цивільного кодексу України передбачено, що рішення загальних
зборів учасників товариства може бути оскаржене учасником  до суду.

Але
ОСОБА_1., як учасник ТОВ не скористався своїм правом вимагати визнання
недійсним рішення зборів його засновників виступити майновим поручителем за
кредитом ОСОБА_2, а обрав інший спосіб захисту цивільних прав - визнання
недійсним іпотечного договору, укладеного між ТОВ і Банком, тобто не  будучи
стороною оскаржуваного правочину.

Отже
позич мав обрати інший спосіб захисту своїх майнових прав та інтересів,
передбачений законом,  тому  в задоволені позовни вимог   йому слід відмовити.

Щодо
питання підсудності даної справи господарському суду слід зазначити, що до
корпоративних спорів належать спори за позовами учасників (акціонерів)   господарських  товариств
про  визнання недійсними  правочинів, укладених   товариством, якщо позивач обґрунтовує
позовні вимоги порушенням його корпоративних прав або інтересів. Тому позивач є
суб'єктом корпоративних прав і в даному випадку мають місце корпоративні
відносини.

Відповідно
до ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права -це права особи,
частка якої визначається у статутному фонді ( майні) господарської організації,
що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською
організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації
та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші
правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Законом
України «Про внесення змін до деяких актів України щодо визначення підсудності
справ з питань приватизації та з корпоративних спорів»визначено  поняття «корпоративних відносин». Так  -це відносини, що виникають, змінюються та
припиняються щодо корпоративних прав.

До справ, підвідомчих господарським судам у
відповідністю зі статтею 12 ГПК України закон відносить справи,  що
виникають  з корпоративних
відносин у спорах між господарським
товариством  та  його
учасником  (засновником,
акціонером),  у  тому числі учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що
пов'язані  із створенням,  діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових
спорів.

З
наведеного вище можна зробити висновок, що даний спір підвідомчий господарським
судам і за предметною і за суб'єктною ознаками.

У зв'язку
з реорганізацією Банку шляхом перетворення у Відкрите акціонерне товариство
-ВАТ  «Банк «Фінанси та Кредит», а також
зміни  найменування  Філії на
«Слобожанське регіональне управління»ВАТ
«Банк «Фінанси та Кредит»підлягає заміні
сторона у справі -другий
відповідач її правонаступником - ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»в особі
відділення № 11 Філії  «Слобожанське
РУ»ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Враховуючи
вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що
апеляційна скарга правонаступника другого відповідача - ВАТ «Банк «Фінанси
та  Кредит» в особі відділення № 11 Філії
«Слобожанське РУ»ВАТ «Банк «Фінанси та
Кредит»підлягає частковому задоволенню, а рішення  господарського суду Сумської  області від 11.10.2007 р. скасуванню з
прийняттям нового, яким в позові відмовити.

На підставі вищезазначеного та керуючись
ст.ст. 99, 101, 102, п. 3 ст. 103, п. 1, 2 ст. 104, ст. 105,  ГПК України,

постановила:

Замінити
сторону у справі - Банк «Фінанси та Кредит»ТОВ в особі філії
Банку в Харківській області  її
правонаступником - ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»в особі
відділення № 11 Філії «Слобожанське РУ»ВАТ «Банк «Фінанси та  Кредит».

Апеляційну скаргу ВАТ «Банк «Фінанси та
Кредит»в особі відділення № 11 Філії
«Слобожанське РУ»ВАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» задовольнити частково.

Рішення
господарського   суду   Сумської
області   від  11.10.2007 р.   по
справі  № 14/484-07 скасувати та
прийняти нове.

В позові
-відмовити.

Головуючий суддя
Олійник В.Ф.

Суддя
Гончар Т.В.

Суддя
Кравець Т.В.