ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"09" квітня 2008 р.                                        Справа № 17/116а

м. Чернігів                                           «09 »квітня 2008 року

Суддя Кушнір І.В. розглянув у відкритому судовому засіданні за участю:

Секретаря судового засідання: Чепурна О.В.

Представника позивача: Ляховець В.М. –представник, дов.№04/579 від 06.03.08р.

Представників відповідача: Нітченко Ю.В. – головний держподатінспектор, дов.№929/9/10-10 від 12.02.08р.

Потоцька Л.М. –гол. держподатревізор-інспектор, дов.№2607/9/10-10 від 26.03.08р.

матеріали справи №17/116а

За ПОЗОВОМ: Відкритого акціонерного товариства “Домобудівник”

14011, м. Чернігів, вул. Щорса, 59а

До ВІДПОВІДАЧА: Державної податкової інспекції у місті Чернігові

14000, м. Чернігів, вул. Кирпоноса, 28

Про скасування податкового повідомлення - рішення

СУТЬ СПОРУ:

ВАТ «Домобудівник»пред`явлено позов про визнання неправомірними дій та скасування податкового повідомлення –рішення ДПІ у м. Чернігові №/0 від 07.05.2007р., яким Позивачу визначені штрафні санкції по податку на додану вартість в розмірі 32348,93 грн., прийнятого на підставі акту перевірки №423/15-243 від 26.04.07р., оскільки всі податкові зобов`язання по податку на додану вартість, зазначені в акті перевірки, були ним погашені своєчасно.

Клопотанням від 06.03.08р. за 04/580, яке надійшло до суду до відкриття провадження у справі, Позивач змінив свої позовні вимоги і просить скасувати податкове повідомлення –рішення ДПІ у м. Чернігові №/0 від 07.05.2007р., в частині визначення Позивачу штрафних санкцій по податку на додану вартість в розмірі 32330грн. та визнати неправомірними дії Відповідача по нарахуванню штрафних санкцій та пред`явленню вищевказаного податкового повідомлення –рішення.

Відповідач позовних вимог не визнає, вважаючи прийняті податкові повідомлення –рішення законними та обґрунтованими.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані письмові докази, суд

ВСТАНОВИВ :

26.04.07р. ДПІ у м. Чернігові було проведено перевірку своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання платником податків ВАТ «Домобудівник», за результатами якої складений акт перевірки №423/15-243 від 26.04.07р.

Згідно п.п.17.1.7 п.17.1. ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.00р. №2181-ІІІ (далі Закон №2181):

«17.1.7. У разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

·          при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

·          при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

·          при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.»

На підставі даного акту перевірки, ДПІ у м. Чернігові податковим повідомленням-рішенням №/0 від 07.05.2007р. визначено ВАТ «Домобудівник» податкове зобов’язання по податку на додану вартість в розмірі 32348,93 грн. штрафних санкцій відповідно за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов’язань.

Вважаючи вищевказане податкове повідомлення-рішення незаконним та необґрунтованим Позивач звернувся з позовною заявою про їх скасування повністю з підстав викладених вище.

Згідно ч.ч.1,3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України

“Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.”

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.11 вищевказаного Кодексу:

“Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.”

Відповідно до ч.2 ст.69 зазначеного Кодексу:

«Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.»

Згідно ч.ч.4,5 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України:

«Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної ініціативи.»

Згідно ч.ч.1,2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України:

«1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.»

Як вбачається з акту перевірки, штрафні санкції нараховані за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов’язань, визначених:

·          уточнюючим розрахунком №17928 від 27.03.07р., термін прострочення з 27.03.07р. по 29.03.07р., сума несвоєчасно сплаченого узгодженого податкового зобов’язання –323300грн., штрафна санкція 32330 грн.;

·          декларацією №16304 від 20.03.07р., термін прострочення з 30.03.07р. по 02.04.07р., сума несвоєчасно сплаченого узгодженого податкового зобов’язання –189,31 грн., штрафна санкція 18,93 грн.

Враховуючи, що в частині нарахування штрафної санкції в розмірі 18,93 грн. за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов’язання, визначеного декларацією №16304 від 20.03.07р., спірне рішення Позивачем не оспорюється, суд не досліджує законність та обґрунтованість спірного рішення в цій частині.

Згідно абз.2 п.5.1. ст.5 Закону №2181:

«Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.»

Відповідно до п.17.2 ст.17 Закону №2181:

«Платник податків, який до початку його перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму такої недоплати та штраф у розмірі п'яти відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку,

б) або відобразити суму такої недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання з цього податку.»

Згідно п.п.4.4. Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України від 30.05.1997р. N166 (у редакції наказу від 15.06.2005р. N213), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 червня 2005р. за N702/10982:

«Якщо платник самостійно виявив помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, то такий платник зобов'язаний подати в порядку, установленому для подання декларацій з податку на додану вартість (без урахування граничного терміну подання, але з урахуванням строків давності, встановлених статтею 15 Закону N2181, уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок (далі - уточнюючий розрахунок). Одним уточнюючим розрахунком може бути виправлено помилки лише однієї раніше поданої декларації.»

Податковою декларацією з податку на додану вартість №157744 від 22.01.07р. за грудень 2006 року Позивач визначив власні податкові зобов`язання по ПДВ в розмірі 1057717 грн.

В березні 2007 року Позивач надіслав до ДПІ у м. Чернігові простою поштовою кореспонденцією уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 27.03.07р. за грудень 2006 року, яким визначив власні податкові зобов`язання по ПДВ в розмірі 323300 грн. та 16165 грн. штрафу, а всього 339465 грн.

Платіжним дорученням №603 від 29.03.07р. Позивач самостійно сплатив вищевказані 339465 грн. податкових зобов`язань з ПДВ за грудень 2006 року та штраф.

Як зазначено у позові вищевказаний уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 27.03.07р. за грудень 2006 року Позивач надіслав простою поштовою кореспонденцією 27.03.07р., а отриманий даний розрахунок ДПІ у м. Чернігові 29.03.07р., тобто в день сплати визначених уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з ПДВ за грудень 2006 року та штрафу.

В зв`язку з цим Позивач вважає необґрунтованим визначення в акті перевірки терміну прострочки сплати узгодженої суми податкового зобов’язання, визначеного вищевказаним уточнюючим розрахунком, з 27.03.07р. по 29.03.07р. та відповідне нарахування штрафних санкцій.

Згідно п.п.5.3.1 п.5.1 ст.5 Закону №2181 платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Відповідно до абз. «а»п.п.4.1.4 п.4.1. ст.4 Закону №2181:

«4.1.4. Податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює:

а) календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.»

Відповідно до п.17.2 ст.17 Закону №2181:

„Платник податків, який до початку його перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму такої недоплати та штраф у розмірі п'яти відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку.”

Як вбачається з наданих для огляду в судовому засіданні оригіналів та для долучення до матеріалів справи копій реєстру передачі податкової звітності, отриманої від поштової установи по пошті за 27.03.07р., та поштового конверту, уточнюючий розрахунок з ПДВ надійшов простою поштовою кореспонденцією саме 27.03.07р., а не 29.03.07р., в зв`язку з чим на уточнюючому розрахунку у вхідному штампі зазначена дата 27.03.07р.

Згідно пояснень представників Відповідача реєстрація вхідної кореспонденції у 2007 році велася в автоматичному режимі без застосування журналу вхідної кореспонденції.

Належних, достатніх та достовірних документальних письмових доказів, які б спростовували вищенаведені докази, Позивач не надав.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що Позивачем було порушено граничний строк сплати узгоджених податкових зобов`язань, передбачений п.17.2 ст.17 Закону №2181 для уточнюючих розрахунків.

Не зазначення даного п.17.2 ст.17 Закону №2181 в акті перевірки та спірному рішенні не спростовує факту порушення його Позивачем, а тому не може бути визнане належною та достатньою підставою для скасування спірного рішення.

Як обґрунтовано зазначено Відповідачем, п.п.5.3.1 п.5.1 ст.5 Закону №2181 в акті перевірки та спірному рішенні зазначені, оскільки крім факту несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобов`язання, визначеного уточнюючим розрахунком, встановлений факт несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобов`язання, визначеного податковою декларацією.

В свою чергу п.п.17.1.7 п.17.1. ст.17 Закону №2181 передбачає штраф за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, не розділяючи, чи визначений цей граничний строк п.п.5.3.1 п.5.1 ст.5 Закону №2181 чи п.17.2 ст.17 Закону №2181.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що ДПІ у м. Чернігові довела належними та достатніми доказами законність та обґрунтованість своїх дій та прийнятого спірного податкового повідомлення –рішення, а тому суд доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає.

З урахуванням цього, понесені Позивачем судові витрати покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст.71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1. У позові відмовити повністю.

2. Дана Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку. Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

3. Дана Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

4. Дана Постанова після набрання законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Суддя                     І.В. Кушнір