ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.06.08 р.                     Справа № 7/316

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді - Приходько І. В.;

при секретарі судового засідання – Ярош В.В.;

за участю представники сторін:

від позивача – Маєвська В.М. – довіреність;

від відповідача – Саркісов О.В. – довіреність;

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» м.Маріуполь,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Контакт- плюс» м.Донецьк,

за участю третьої особи на боці відповідача Приватне підприємство «Промтехніка» м.Антрацит,

про стягнення збитків від недопоставленої продукції у розмірі 4 259,23 грн., -

в судовому засіданні оголошено перерву:

з 09.06.2008 р. до 18.06.2008 р.;

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду звернувся позивач, Відкрите акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» м.Маріуполь, з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Контакт-плюс» м.Донецьк, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача, Приватне підприємство «Промтехніка», про стягнення збитків від недопоставленої 9,68 тн антрациту у розмірі 4 259,23 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на договір № 55 від 09.08.2004 р., специфікації до нього, оплату отриманої продукції, копії рахунків-факту, платіжні доручення, копії актів-розрахунків №№ 9,11,12, 15, 28, 49, 57, копії накладних № № 51478249, 51478248, 51478274, 51478275, 51478352, 51478446, 51478444, невиконання зобов’язань відповідача за договором № 55.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву б/н від 18.02.2008 р. вважає, що позивач не довів факт недопоставки продукції. Крім того, посилався на ті обставини, що термін дії договору сторони встановили до 31.12.2004 р., оскільки позивач звернувся до суду у лютому 2008 р., ним пропущений строк позовної давності.

В подальшому представник відповідача доповнив свої заперечення та не визнавав позовних вимог у зв’язку з тим, що позивач не визначив предмет позову, оскільки за змістом позовної заяви позивач просить стягнути збитки, які утворились у зв’язку з недостачею товару, а в судових засіданнях, наданими додатковими документами та резолютивній частині позовної заяви просить стягнути збитки, які утворились від недопоставки продукції.

Збитки від недостачі товару не визнає з підстав того, що сплив строк позовної давності, визначений статтею 258 Цивільного кодексу України, та умовами Специфікації № 6 до договору № 55 передбачена поставка на умовах FCA –станція відправник.

Усно в судовому засіданні 18.06.2007 р. клопотав про застосування строку позовної давності у відповідності до положень ст.267 Господарського процесуального кодексу України.

Збитки від недопоставки продукції не визнає з тих підстав, що позивачем не в повному обсязі була сплачена сума поставленої продукції. Крім того, взаємозалік на суму 14 075,98 грн., на який посилається позивач у розрахунку (арк. 108), не міг бути проведений, оскільки інших господарських відносин з позивачем не мав, будь-яких документів, передбачених нормами діючого законодавства для проведення взаємозаліку від позивача не отримував і сам не надсилав.

У зв’язку з запереченнями відповідача, суд ухвалами від 24.04.2008 р., 22.05.2008 р. неодноразово зобов’язував позивача надати свої письмові пояснення з приводу обставин викладених відповідачем.

Представник позивача Маєвська В.М. в судовому засіданні 18.06.2008 р. заявила усне клопотання про уточнення позовних вимог та вважає, що заявлена сума збитків у позовній заяві № 09-3/19 від 17.12.2007 р. є збитками від недостачі.

Розглянув заявлене клопотання, суд його відхиляє, оскільки за довіреністю № 09-18/1319 від 28.12.2007 р. вказаний представник позивача має право представляти інтереси ВАТ «МК «Азовсталь», вести всі справи в судах та інших установах, знайомитись з матеріалами справи, робити з них виписки, знімати копії, заявляти клопотання та надавати письмові пояснення, знайомитись з технічними записами, надавати письмові зауваження, завірять копії.

Фактично заявлене клопотання стосується зміни позовних вимог, передбачене положеннями статті 22 ГПК України, повноважень щодо якого представник позивача не має.

Представник позивача усно заявив клопотання про відкладення розгляду справи для надання додаткових документів стосовно проведеного взаємозаліку та клопотання про продовження терміну розгляду справи.

Представник відповідача проти задоволення заявлених клопотань заперечував.

Розглянув заявлене клопотання про продовження терміну розгляду справи, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Матеріали справи надійшли до суду 13.12.2007 р.

Справа № 7/316 була передана на розгляд судді Приходько І.В. 18.04.2008 р.

Відповідно до положень статті 69 Господарського процесуального кодексу України, спір має бути розглянутий у строк не більше двох місяців.

За клопотанням обох сторін чи клопотанням однієї сторони, погодженої з другою стороною, спір може бути вирішений у більш тривалий строк.

Як убачається з позиції представника відповідача, останній категорично заперечував проти продовження терміну розгляду справи та наполягав на прийнятті рішення за наявними у справи документами.

Частиною третьою статті 69 ГПК України передбачено продовження строку розгляду справи головою господарського суду або його заступником лише у виняткових випадках.

Суд вважає, що позивач не надав доказів того, що необхідність продовження терміну розгляду справи є винятковим випадком та які саме підстави заважали йому з грудня 2007 р. надати уточнення позовних вимог у відповідності до положень статті 22 ГПК України.

Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність підстав для продовження терміну розгляду справи, не підлягає задоволенню й друге клопотання позивача щодо відкладення розгляду справи, оскільки буде порушувати процесуальні строки розгляду справи встановлені положеннями статті 69 ГПК України.

За таких обставин суд розглядає позовні вимоги позивача, які викладені у резолютивній частині позовної заяви № 09-3/19 від 07.12.2007 р. та стосуються стягнення збитків що утворились від недопоставки 9,68 тн антрациту в розмірі 4 259,23 грн.

Представник третьої особи ПП «Промтехніка» у письмових поясненнях до суду № 95511 від 28.01.2008 р. (арк39-39а) посилався на положення статті 924 Цивільного кодексу України та статтю 110 Статуту залізниць, та відповідальність перевізника за збереження вантажу, вважає позовні вимоги заявлені до відповідача не обґрунтовано.

В судові засідання представник третьої особи не з’являвся, про час і місце слухання справи належним чином повідомлявся про що свідчить повідомлення № 909169.

Суд вважає надані сторонами документи достатніми для розгляду спору по суті та, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, позов розглянуто за наявними у справі матеріалами за відсутності третьої особи.

Розглянув матеріали справи, додатково представлені документи, заслухав пояснення сторін, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з наданих до суду документів, 09.08.2004 р. між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) був укладений договір № 55 на поставки продукції.

У пункті 1.2. договору сторони встановили, що загальна вартість продукції (з урахуванням ПДВ 20 %) на час укладання договору приблизно складає 1 млн.грн.

За умовами договору, кількість, вартість товару, порядок та строки поставки, сторони домовились визначатись у Специфікаціях (2.1, 2.3, 3.1., 4.1., 5.1.).

Відповідно до пункту 2.1. договору, сторони встановили, що кожна специфікація з моменту її підписання є невід’ємною частиною договору.

Термін дії договору сторони встановили до 31.12.2004 р.

24.11.2004 р. сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору, змінив редакцію пункту 1.2., 7.2., 13.2. та виключив п.7.3. договору № 55.

Як убачається з пояснень представника відповідача та копій накладних, відправником продукції було ПП «Промтехніка» (третя особа по справі), з яким у відповідача у 2004 р. існували договірні відносини по поставці вугілля.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що на виконання умов договору № 55, на підставі наданих рахунків, ним відповідачу була сплачена вартість продукції; у грудні 2004 р. відповідач за накладними № № 51478249, 51478248, 51478274, 51478275, 51478352, 51478446, 51478444 у вагонах відповідно № № 65487670, 60041613, 64083017, 66724675, 67886713, 67358465, 67910885 направив на його адресу антрацит марки АКО.

При зважуванні вантажу виявилась недостача продукції.

За заявленими позовними вимогами № 09-3/19 вимагає стягнення збитків у розмірі 4 259,23 грн. від недопоставки 9,68 тн антрациту.

Приймаючи рішення, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України, підставами виникнення господарських зобов’язань є зокрема господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі , які йому не суперечать.

Статтею 264 Господарського кодексу України визначено, що матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб’єктів господарювання, здійснюється суб’єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За умовами договору № 55, сторони встановили, що кількість та номенклатура продукції визначається відповідними специфікаціями (п.3.1.).

Постачальник (відповідач) постачає покупцю (позивачу) продукцію на умовах поставки, вказаних у відповідних специфікаціях (п.2.2.)

Кожна з специфікацій з моменту її підписання сторонами є невід’ємною частиною договору (п.2.1.).

Специфікація на наступні періоди повинна підписуватись сторонами не пізніше ніж за 10 днів до початку періоду поставки, який планується (п.2.4.).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на період поставки продукції - грудень 2004 р.

Як убачається с Специфікації № 6 від 01.12.2004 р. до договору № 55, сторони погодились про поставку протягом грудня 2004 р. продукції - вугілля марки АКО у кількості 1000 тн (+/- 5 %) за ціною -366,67 грн. (без ПДВ).

Загальна вартість продукції по Специфікації склала 440 004 грн.

Умови поставки - продавець постачає продукцію відповідно до Інкотермс в редакції 2000 року адрес покупця на умовах FCA – станція відправник.

Відповідно до пункту 2 Специфікації № 6, сторони встановили, що вказаний документ є невід'ємною частиною договору № 55.

Таким чином, суд встановив, що за умовами договору, у постачальника (відповідача) виникло зобов’язання по поставці вугілля марки АКО на умовах FCA – станція відправник у кількості 1000 тн (+/- 5 %) за ціною -366,67 грн. (без ПДВ) на загальну 440 004 грн., а у покупця (позивача) зобов’язання прийняти продукцію та оплатити на умовах, викладених у договорі № 55 (п.п.1.1., 2.1.- 2.5.).

Відповідно до пункту 2.5. договору, сторони передбачили, що поставка продукції здійснюється тільки на підставі письмової заявки покупця направленої продавцю не пізніше ніж за 10 днів до початку місяця, який планується.

Сторони у судовому засіданні 18.06.2008 р. будь-яких пояснень щодо наявності або відсутності письмової заявки на грудень 2004 р., передбаченої п.2.5. договору, надати не змогли.

За умовами договору № 55, розрахунок за поставлену продукцію здійснюється на підставі повного пакету документів, визначеного у пункту 7.1 договору, шляхом перерахування грошових коштів або в іншій дозволеній Законом формі за узгодженням між сторонами (.6.2.).

За умовами пункту 7.1. сторони домовились, що постачальник передає покупцю на поставлену продукцію наступні документи:

разом з продукцією: транспортні супровідні документи; сертифікат (паспорт ) якості;

протягом 7 банківських днів з моменту відвантаження продукції: рахунок –фактуру в 2-примірниках (оригінал та копію); податкову накладну (оригінал).

Сторонами не було надано до суду повного пакету документів, який встановлений п.7.1 договору.

Позивач надав до суду копії рахунків-фактур відповідача, на підставі яких ним проводилась оплата отриманої продукції, а саме: рахунок –фактура № 198 від 23.12.2004 р. на суму 94 050 грн. (арк.29), № 191 від 14.12.2004 р. на суму 156 311,20 грн. (арк. 30), № 190 від 12.12.2004 р. на суму 94 050 грн. (арк. 31), а також довідку (арк.25), з якої убачається, що відповідач також надавав рахунок № 207 від 27.12.2004 р. на суму 157 120,40 грн. та рахунок № 219 від 31.12.2004 р. на суму 63 070,40 грн.

Існування рахунку № 207 також підтверджується довідкою, яку надав відповідач (арк.60).

Таким чином, загальна вартість поставленої у грудні 2004 р. продукції за рахунками-фактурами № № 190, 191, 198, 207, 219 складає 564 602 грн.

Слід зазначити, що за умовами п.7.1 рахунки-фактур надавались позивачу відповідачем у 2-х примірниках протягом 7 банківських днів з моменту відвантаження продукції , як свідчать відмітки на копіях, були прийняті позивачем, та стали підставою для сплати отриманої продукції.

Відповідно до копій платіжних доручень (арк.110-115), позивач протягом грудня 2004 р. здійснював оплату отриманої продукції.

Суд звертає увагу у на той факт, що копія платіжного доручення № від 27.12.2004 р. (арк.110) на суму 70 тис.грн. співпадає з копією платіжного доручення № від 27.12.2004 р. (арк.114).

Як убачається з довідки, наданої позивачем (арк.25), несплачена вартість отриманої продукції за рахунком-фактурою № 207 складає 15 36 грн.

Як убачається з довідки, наданої відповідачем (арк.60), несплачена вартість отриманої продукції за рахунком –фактурою № 207 складає 15 636 грн.

Крім того, позивач надав до суду відомості, що ним проводився взаємозалік однорідних вимог на суму 14 075,98 грн.(арк.109).

Представник відповідача проти вказаного факту заперечував.

Будь-яких додаткових документів у підтвердження проведеного взаємозаліку, позивач до суду не надав.

На вимогу суду сторонами був проведений Акт звірки взаємних розрахунків за поставленою продукцію за договором № 55, з якого убачається, що за даними відповідача станом на 24.03.2008 р. сальдо на його користь складає 15 636 грн., за даними позивача сальдо на його користь складає 14 075,98 грн.

Слід зазначити, що 14 075,98 грн. це саме та сума, яка проведена позивачем взаємозаліком та оспорюється відповідачем.

Крім того, положеннями статті 670 Цивільного кодексу України передбачено, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитись від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього за нього грошової суми.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законодавством порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін.

Положеннями статті 36 цього ж кодексу передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Дослідив представлені позивачем докази, суд встановив, що позивач не довів оплату поставку продукції у повному обсязі, яку здійснив відповідач у грудні 2004 р.

Також суд звертає увагу на термін позовної давності.

Відповідно до рахунку - фактури № 190 від 12.12.2004 р. поставка продукції здійснювалась у вагонах № 64083017 та № 66724675, а відповідно до рахунку № 191 від 14.12.2004 р. поставка здійснювалась у вагонах 3 65487670, 60041613, 67886713.

Як уже визначалось раніше, відповідно до умов договору № 55 , копії рахунків-фактур відповідачем позивачу надавалися протягом 7 банківських днів з моменту отримання продукції.

Відповідно до копії накладної № 5147824 вагон № 60041613 поступив під вивантаження на ст.Сартана до розпорядження позивача 08.12.2004 р., за накладною № 51478249 вагон № 65487670 поступив 08.12.2004 р., за накладною № 51478275 вагон № 66724675 поступив 11.12.2004 р., за накладною № 51478274 вагон № 64083017 поступив 10.12.2004 р.

Позовна заява надійшла до господарського суду 13.12.2007 р., про що свідчить штамп канцелярії за № 01-38/13472.

Поштовий конверт містить позначку 10.12.2007 р.

В будь-якому випадку, поставка за накладними № 5147824 та № 51478249 відбулась поза межами трьохрічного строку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення збитків за недопоставку 9, 68 тн антрациту не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню у порядку передбаченому ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі статті 670 Цивільного кодексу України, статтею 174, 193, 264 Господарського кодексу України, керуючись статтями 22, 32, 33, 36, 43, 49, 69, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволені позовних вимог Відкритого акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» м.Маріуполь, заявлених до Товариства з обмеженою відповідальністю «Контакт-плюс» м.Донецьк, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватного підприємства «Промтехніка» м.Антрацит, про стягнення збитків від недопоставки 9,68 тн антрациту у розмірі 4 259,23 грн.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст підписано 23.06.2008 р.

Суддя