ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.02.08
Справа №2/233-пд-07

Колегія суддів
Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя
Яценко О.М. судді  Яценко О.М.    , Кагітіна Л.П.  , Юхименко О.В.

при секретарі: Лолі
Н.О.

за участю
представників:

позивача: не
з'явився;

відповідача: ОСОБА_1.
паспорт НОМЕР_1від 08.01.1998 року;

розглянувши апеляційну
скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1на рішення господарського суду Херсонської
області від 28.08.2007 року по справі № 2/233-ПД-07

за позовом: Товариство
з обмеженою відповідальністю «Старт», м. Херсон

до відповідача:
Приватний підприємець ОСОБА_1, м. Берислав Херсонської області

про усунення перешкод
в користуванні земельною ділянкою та стягнення шкоди

Розпорядженням голови Запорізького
апеляційного господарського суду № 78 від 23.01.2008р. справа № № 2/233-ПД-07
передана для розгляду колегії суддів у складі: головуючий: Яценко О.М. -
доповідач; суддів:  Кагітіна Л.П.,
Юхименко О.В..

Колегія суддів прийняла справу до
провадження.

У судовому засіданні за згодою відповідача
оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Рішенням господарського суду Херсонської
області від 28.08.2007 року по справі №2/233-пд-07 (суддя Скобєлкін С.В.)
позовні вимоги задоволені частково. Зобов'язано приватного підприємця
ОСОБА_1звільнити земельну ділянку загальною площею 52,66 кв. метра, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1), що входить в загальну площу 0,5166 га, яка
знаходиться в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт"
згідно договору оренди земельної ділянки від 16.01.2006 року укладеного між
Бериславською районною державною адміністрацією та ТОВ "Старт".
Зобов'язано приватного підприємця ОСОБА_1відновити стан зайнятої відповідачем
земельної ділянки загальною площею 52,66 кв. метра, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1), що знаходиться у користуванні товариства з обмеженою
відповідальністю "Старт" згідно договору оренди земельної ділянки від
16.01.2006 року укладеного між Бериславською районною державною адміністрацією
та ТОВ "Старт", шляхом звільнення бетонно-асфальтного покриття від
тротуарної плитки. Присуджено до стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_1на
користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт", неодержаний
прибуток (втрачену вигоду):

-8400,00 гри. (вісім
тисяч чотириста грн. 00 коп.) неотриманої плати нарахованої за використання 14
торгівельних місць; 15200,00 грн. (п'ятнадцять тисяч грн. 00 коп.) неотриманого
ринкового збору нарахованого за використання 14 торгівельних місць; 321,00 грн.
(триста двадцять одну грн. 00 коп.) по сплаті державного мита; 118,00 грн. (сто
вісімнадцять грн. 00 коп.) витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу; 6000,00 грн. (шість тисяч грн. 00 коп.) витрат на
юридично-правове забезпечення захисту прав. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі, доповненнях до неї та у судових
засіданнях Приватний підприємець ОСОБА_1, м. Берислав відповідач у справі,
вказує на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та
процесуального права і при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для
справи. Всупереч обставинам справи, суд при прийнятті рішення зазначає, що ПП
ОСОБА_1. спірну земельну ділянку орендує, в той час, як спірна земельна ділянка
належить останній на праві власності, тротуарна плитка розміщена навколо піцерії,
що розташована на спірній земельній ділянці є обов'язковим елементом
благоустрою території, який вимагає місцева влада. У позовній заяві позивач
невірно зазначає розмір земельної ділянки, яка зайнята тротуарною плиткою та
підлягає, на думку позивача, звільненню, як самовільно зайнята. Стягуючи з
відповідача суми неотриманої плати, нарахованої за використання 14 торгівельних
місць та неотриманого ринкового збору, нарахованого за використання 14
торгівельних місць, суд посилався на те, що ТОВ „Старт" з лютого 2006 року
отримало дозвіл на відкриття ринку, та здійснювало дії щодо благоустрою його
території, що фактично не відповідає дійсності. На момент розгляду справи у
суді першої інстанції, позивач статусу ринку не набув, необхідні документи не
оформив. Малоймовірними є твердження позивача, що на місці начебто самовільно
зайнятої земельної ділянки, адміністрація ТОВ «Старт» могла б розмістити 14
торгівельних місць. ТОВ «Старт» не мав правових підстав для пред'явлення ПП
ОСОБА_1. будь- яких вимог стосовно користування нею земельної ділянки,
орендарем якої він є, оскільки позивачем не виготовлено кадастрового плану
земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її користуванні та
встановлених земельних сервітутів. Пояснила, що земельна ділянка, яку позивач
просить звільнити як самовільно  зайняту,
взагалі належить не йому, а ПП ОСОБА_2.. Крім того, згідно Роз'яснення Вищого
господарського суду України від 14 червня 1993 року № 01-8/672, витрати
учасників судового процесу на оплату послуг по наданню правової допомоги (окрім
послуг адвоката), пов'язаної з веденням справи у суді, не належать до складу
судових витрат, представник позивача не є адвокатом, а тому суд першої
інстанції неправомірно присудив до стягнення суму 6000 грн. витрат на правову допомогу.
Просить рішення господарського суду від 28.08.2007р. у справі № 2/233-ПД-07
скасувати.

Позивач у відзиві на
апеляційну скаргу та повноважний представник у судовому засіданні зазначають,
що рішення суду є законним та обґрунтованим. Зазначає, що здійснювати
благоустрій відповідач мала право лише на земельній ділянці, яка належить їй на
праві власності. Правові підстави з яких
вона займає земельну ділянку (право власності або оренда) не мають
значення для вирішення справи по суті. Звертає увагу, що на спірній земельній
ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна, що належать відповідачеві на
праві власності. Згідно статуту позивача, організація та робота ринків є одним
із чисельних видів діяльності якою має право займатись позивач, а відтак той
факт, що земельна ділянка в межах якої знаходиться спірна ділянка не оформлена
як ринок не має відношення для вирішення справи по суті.  Просить залишити рішення суду без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

11.01.2008 року на
адресу Запорізького апеляційного господарського суду від позивача надійшло
клопотання про вжиття заходів забезпечення позову. Зазначене клопотання
відхиляється колегією суддів, як процесуально не обґрунтоване, позивачем не
надано жодних доказів в підтвердження обставин викладених в вищезазначеній
заяві, а лише викладено в повному обсязі редакцію ст. ст. 66,67 ГПК України.

Згідно ст. 99
Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими
суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги
(подання) і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у
повному обсязі.

Перевіряючи законність
та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали
справи та апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до договору оренди земельної
ділянки, укладеного 26.06.2003 року між Бериславською районною державною
адміністрацією та ТОВ "Старт", останній є орендарем земельної ділянки
сільськогосподарського призначенні загальною площею 0,5166 га, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Даний договір зареєстровано Бориславському районному
відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК, про що вчинено запис № 10
від 07.07.2003 року. 16.01.2004 року між тими ж сторонами був укладений новий
договір оренди на цю саму земельну ділянку, терміном дії 20 років, який було
зареєстровано в Бериславському районному відділі Херсонської регіональної філії
центру ДЗК, про що в книзі запису держаної реєстрації договорів оренди вчинено
запис № 4АА71500001 від 16.01.2006 року. В межах земельної ділянки
переданої ТОВ «Старт» в оренду, знаходиться земельна ділянка, яка належить на
праві власності ПП ОСОБА_1.. Звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та
стягнення суми збитків за самовільне використання земельної ділянки було
предметом розгляду у суді першої інстанції.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і
процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну
скаргу такою, що підлягає задоволенню, а рішення скасуванню на підставі
наступного:

Згідно приписів ст. 116 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права
користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності
за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Статтею 126 Земельного
кодексу України передбачено, що право власності та право постійного користування
на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем
документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування
земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної
ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.
Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі
(на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Матеріали справи свідчать, що позивач
володіє земельною ділянкою розміром 0,4941 га, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1на правах оренди, що підтверджується договором оренди від 16.01.2004
року (а.с. 17-19, т.1), а відповідач згідно договору купівлі-продажу від
19.04.2002 року та Державного акту на право власності на землю володіє
земельною ділянкою розміром 54 кв.м. на правах власності, при цьому земельна
ділянка відповідача знаходиться в межах земельної ділянки позивача.

Як вже було зазначено, позивачем, в тому
числі, заявлено позов щодо зобов'язання відповідача звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку, шляхом звільнення бетонно-асфальтного покриття від
тротуарної плитки.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема,
відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення
прав. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що захист права
землекористувача здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який
існував до порушення права.

Згідно зі ст. 212 ЗК України самовільно
зайнята земельна ділянка підлягає поверненню власнику землі або
землекористувачу за рішенням суду. При вирішенні спору позивач не уточнив та не
надав жодного доказу щодо того, коли було порушено право позивача шляхом
укладення тротуарної плитки. Як вище зазначалось, відповідач є власником
земельної ділянки з 2002 року, в той час, як позивач набув право оренди
земельної ділянки вперше, лише у червні 2003 року, а на теперішній час орендує
земельну ділянку на підставі договору укладеного у 2004 році. Проте, позивач не
довів, чи мало місце мостіння на момент передачі земельної ділянки в оренду позивачу,
чи було викладено після укладення позивачем договору оренди. Не доведення
позивачем цих обставин унеможливлює виконати приписи ч. 3 статті 152 ЗК
України, які є наслідком задоволення позову про звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки.

Крім того, позивачем всупереч положенням
ст. ст. 33, 34 ГПК України не доведено розмір земельної ділянки яка підлягає
звільненню та факту самовільного зайняття зазначеної ділянки. У позовній заяві
зазначено розмір самовільно зайнятої земельної ділянки як 52,66 кв.м., в акті
Управління з  контролю за використанням
та охороною земель у Херсонській області від 06.08.2007 року при складенні
якого був присутній адміністратор ТОВ «Старт» ОСОБА_3розмір земельної ділянки
зазначений як 52,5 кв.м., проти такого розміру присутній ОСОБА_3не заперечив.
Тобто позивачем не доведено який саме розмір (площу) має спірна земельна
ділянка. Постанова № 44 від 02.07.2007 року на яку посилається позивач, як на
таку, що підтверджує факт самовільного зайняття земельної ділянки та її розмір
(який складає 50,5 кв. м.) скасована згідно рішення Бориславського районного
суду від 07.09.2007 року (а.с. 51, 52 т.2).

До того ж, згідно листа Управління з
контролю за використанням та охороною земель у Херсонській області № 04-11/32
від 12.11.2007 року факту самовільного зайняття земельної ділянки громадянкою
ОСОБА_1. станом на 09.11.2007 року не встановлено, а актом від 09.11.2007 року
підтверджено, що земельна ділянка приблизною площею 46 кв.м., яку позивач
неправомірно визначає як самовільно зайняту, вкрита тротуарною плиткою з метою
благоустрою прилеглої до піцерії території (а.с. 57,58, т.2). Обов'язок
відповідача здійснити благоустрій прилеглої території був зафіксований в
архітектурно-планувальному завданні № 5 (а.с. 118-121, т.1).

Крім
того, умовами договору від 16.01.2004 року (п.26) згідно якого, позивач набув
право оренди земельної ділянки, в межах якої знаходиться спірна земельна
ділянка, передбачено обмеження щодо використання земельної ділянки, встановлено
земельний сервітут на право проходу, проїзду до земельних ділянок, що
знаходяться у користуванні та власності інших громадян та юридичних осіб в
межах орендованої позивачем земельної ділянки та для їх обслуговування (а.с.
88, зв. сторона, т.2).

За викладених вище обставин, суд першої
інстанції неправомірно задовольнив позовні вимоги частині зобов'язання
звільнити самовільно зайняту земельну ділянку.

Позовні вимоги про стягнення збитків не
підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від вимоги звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку в задоволенні якої суд апеляційної інстанції відмовляє
за викладених вище обставин, а також з врахуванням наступного:

У відповідності до статті 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі, шляхом подання
позову про відшкодування збитків.

Під збитками
розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її
майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі
належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Аналогічна норма права
міститься у статті 22 ЦК України.

Зазначені статті
визначають загальну норму щодо відшкодування збитків внаслідок наявності складу
цивільного правопорушення: порушення цивільного права; завдання збитків та
причинний зв'язок між порушенням права та збитками. При наявності таких
обставин в особи виникає право на відшкодування завданих збитків.

Притягнення до
цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності передбачених
законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який є
підставою цивільно-правової відповідальності. Склад цивільного правопорушення,
визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків,
утворюють наступні елементи: суб'єкт, об'єкт, об'єктивна та суб'єктивна
сторона. Суб'єктом є боржник; об'єктом-правовідносини по зобов'язаннях;
об'єктивною стороною-наявність збитків у майновій сфері кредитора,
противоправна поведінка у вигляді невиконання або неналежного виконання
боржником свого зобов'язання, причинний зв'язок між противоправною поведінкою
боржника і збитками; суб'єктивну сторону цивільного правопорушення складає
вина, яка представляє собою психічне відношення особи до своєї противоправної
поведінки і її наслідків.

Факт самовільного зайняття відповідачем
земельної ділянки та її  площа не
доведено позивачем та не підтверджено матеріалами справи. Сума збитків заявлена
до стягнення не підтверджена та не доведена.

Щодо можливості розміщення торгових палаток
ТОВ «Старт» біля існуючої будівлі, колегія суддів зазначає, що згідно пункту
4.1.16 НАПБ А.01.001-2004 «Правила пожежної безпеки в Україні», затверджених
наказом МНС України №126 від 19.10.2004 року зареєстрованих Міністерством
юстиції України 04.11.2004р. за №1480/10009 тимчасові споруди, кіоски, ларьки
тощо повинні розміщуватися на відстані не менше 10м від інших будівель та
споруд, крім випадків, коли згідно з будівельними нормами потрібний більший
протипожежний розрив або коли їх можна встановлювати біля зовнішніх стін без
отворів, які відповідають вимогам будівельних норм до протипожежних стін.

Органом місцевого державного пожежного
нагляду дозвіл  на розміщення ринку ТОВ
«Старт» не надавався, що підтверджується листом № 728 від 23.07.2007 року
Бориславського районного відділу ГУМНС України в Херсонській області (а.с. 123,
т.1).

Крім того, розрахунок суми позову є лише
припущенням щодо обсягів можливої передачі в оренду торгових місць при певних
умовах і не може свідчити про упущену вигоду, яка є реальною. А тому, підстав
для висновків щодо наявності шкоди, у визначеному позивачем порядку і обсягах,
та обов'язку відповідача сплатити спірну суму, не було.

Матеріалами справи не підтверджено
наявність на спірний земельній ділянці об'єктів нерухомості, що належать
відповідачу на праві власності, про що стверджує позивач у відзиві на
апеляційну скаргу.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що спір який існує між сторонами носить особистий характер та має
бути врегульований сторонами шляхом переговорів. Щодо фактів самовільної
торгівлі, на які посилається позивач, колегія суддів зазначає, що наявність
(відсутність) таких фактів  повинна
встановлюватись відповідними органами, з наступним реагуванням у разі
необхідності.

За таких обставин рішення господарського
суду підлягає скасуванню, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судові
витрати відповідно до статті 49 ГПК України,
віднести на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 66,67, 101 - 105
Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємця
ОСОБА_1на рішення господарського суду Херсонської області від 28.08.2007 року
по справі № 2/233-ПД-07 задовольнити..

Рішення господарського суду Херсонської
області від 28.08.2007 року по справі №2/233-ПД-07 скасувати, прийняти нове
рішення наступного змісту:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з ТОВ «Старт» на користь Приватного
підприємця ОСОБА_1 . 160,50 грн. судових витрат за розгляд справи в апеляційній
інстанції.

Видати наказ.

Видачу наказу доручити господарському суду
Херсонської області.

Головуючий суддя
Яценко О.М.

судді
Яценко О.М.

Кагітіна Л.П.
Юхименко О.В.