ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.07.08

Справа № 8/235-08.

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Сільгоспзабезпечення”

до відповідача Шпилівської сільської ради

про визнання права власності на нежитлові приміщення

СУДДЯ КІЯШКО В.І.

Представники сторін:

Від позивача: Шаповал В.Л. – директор

Від відповідачі: Курочкіна В.І. – сільській голова

За участю секретаря судового засідання Борищик М.В.

Суть спору: позивач просить суд визнати за ТОВ “ Сільгоспзабезпечення “ право власності на нежитлові приміщення, відповідно до договору купівлі – продажу.

Позивач в судовому засіданні повністю підтримував свої вимоги викладені в позовній заяві.

Відповідач в засіданні суду подав відзив, в якому зазначив, що позивач звернувся до Шпилівської сільської ради з листом від 21.05.2008 року не надавши при цьому підтверджуючих документів щодо забудови чи придбання вказаних в позовній заяві приміщень (архітектурні паспорти та паспорти БТІ, договори купівлі – продажу чи ін., бо приміщення вже побудовані). Сільська рада в свою чергу надала відповідь на даний лист з рекомендацією звернутися до суду.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, господарський суд встановив:

Позивач – товариство з обмеженою відповідальністю “Сільгоспзабезпечення ” було створене та зареєстроване 25 листопада 1997 року. Предметом діяльності якого є: сільськогосподарське виробництво (виробництво рослинної продукції, відгодівля свиней та ВРХ, птиці) та реалізація товарної продукції та сировини (статут товариства).

19 жовтня 2001 року позивач уклав з Сумської ПМК договір купівлі-продажу № 230, копія якого додається до матеріалів справи, для забезпечення та ведення господарської діяльності по відгодівлі свиней та ВРХ, відповідно до якого позивач придбав у Сумської ПМК одне незавершене будівництво свинарників за ціною 88 000 грн. 00 коп., згідно акту прийому –передачі від 22 жовтня 2001 року, а саме:

- свинарник – відгодівельник на 80 свиноматок розміром 84х12 м.

- свинарник – відгодівельник на 600 голів розміром 60х18 м, в с. Шпилівка, Сумського району.

Крім цього, позивач придбав в 2003 році у товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми «Шпилі» будівлю кормоцеху, згідно товарної накладної № 679 від 4 вересня 2003 року за ціною 1 500 грн. 00 коп. В період з 2001 року по 2008 рік товариство з обмеженою відповідальністю “Сільгоспзабезпечення“ за власний рахунок провело ремонтні та будівельні роботи, раніше придбаного, незавершеного будівництва тваринницьких приміщень на суму – 255 900 грн.00 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, в процесі ремонту та будівництва позивачем були збудовані та добудовані приміщення для обслуговування товарного виробництва, відповідно до технічного паспорту на нежитлові приміщення, а саме: 1. Кормоцех літ. А-І; 2. Зерносклад літ. Б – І; 3. Сарай літ. В – I; 4. Сарай літ. Г – І; 5. Вісова літ. Д – І; 6. Навіс літ.. Е; 7. Вбиральня літ. Ж; 8. Огорожа літ. № 1 – 4.

Зважаючи на ті обставини, що земельна ділянка, на якій розташовані дані об»єкти нерухомості надана позивачу на законних підставах, а також дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи представника позивача, суд дійшов висновку: відповідно до п. 3 ст. 376 Цивільного Кодексу України „Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно".

У відповідності до ст. 328 ЦК України – право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим законно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Згідно частини 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином саме вимоги даної статті передбачають законне право користуватися своєю власною земельною ділянкою, воно не заперечне і не може бути повторно визнане судом, якщо воно не порушено іншими фізичними чи юридичними особами.

Статтею 392 ЦК передбачено, що власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності

За зазначених обставин суд вважає, що вимоги позивача про визнання права власності на нежитлові приміщення - правомірні, обґрунтовані та підтверджуються доданими до заяви документами, а виходячи з цього – підлягають задоволенню судом.

Керуючись ст. ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, - суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю “Сільгоспзабезпечення“ право власності на нежитлові приміщення:

1. Кормоцех ( приміщення «А– І» );

- приміщення 1 площею 43,2 мІ;

- приміщення 2 площею 0,9 мІ;

- приміщення 3 площею 16,5 мІ.

Всього: 60,6 мІ

2. Прибудова ( приміщення “а“ ):

- приміщення 4 площею 21,3 мІ.

3. Зерносклад ( приміщення «Б–І» ) площею – 627,0 мІ.

4. Сарай ( приміщення «В– І» ):

- приміщення 1 площею 1025,9 мІ;

- приміщення 2 площею 8,2 мІ;

- приміщення 3 площею 8,3 мІ;

- приміщення 4 площею 14,0 мІ;

- приміщення 5 площею 8,3 мІ;

- приміщення 6 площею 7,0 мІ.

Всього: 1071,7 мІ

5. Сарай ( приміщення «Г–І» ) площею 862,2 мІ.

6. Прибудова ( приміщення “2” ) площею 5,8 мІ.

7. Вісова ( приміщення “Д–І“ ):

- приміщення 1 площею 7,1 мІ;

- приміщення 2 площею 10,9 мІ,

Всього: 18,0 мІ.

СУДДЯ                                                                                В.І. КІЯШКО

Текст рішення підписано 03.07.2008 року