ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

03.04.2008 Справа № 31/18

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідача)

суддів: Виноградник О.М., Науменко І.М.

при секретарі судового засідання: Геворгян Е.М.

за участю прокурора: Зіма В.Б., прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області, посвідчення № 117 від 13.08.07р.

за участю представників сторін:

від позивача - Коломоєць Ю.Ю., довіреність № 1311 від 03.03.08;

від відповідача - Мілошенко С.В., довіреність № 25/256-135 від 22.09.06;

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву закритого акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк”, м.Дніпропетровськ про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2007р. у справі № 31/18

за позовом закритого акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк”, м. Дніпропетровськ

до державного підприємства “Науково-виробниче об’єднання “Павлоградський хімічний завод”, м. Павлоград

за участю Прокуратури Дніпропетровської області, м. Дніпропетровськ

про стягнення 327 659 грн. 02 коп.

та за зустрічним позовом державного підприємства “Науково-виробниче об’єднання “Павлоградський хімічний завод”, м. Павлоград Дніпропетровської області

до закритого акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк”, м.Дніпропетровськ

про визнання недійсною додаткової угоди

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні 03.04.2008 року, за згодою представників позивача, відповідача, прокурора, оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

12.12.2002 року закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося в господарський суд Дніпропетровської області до державного підприємства науково-виробничого об’єднання "Павлоградський хімічний завод" з позовом про стягнення 327659,02 грн. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 24.11.1994 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" та науково-виробничим об’єднанням "Павлоградський хімічний завод" був укладений договір кредиту № 001, згідно якого останній отримав кредит у сумі 1 800 000 000 крб. (18 000 грн.) зі строком повернення 28.12.1995 року. Відповідно до додаткової угоди від 23.06.1995 року строк повернення кредиту продовжений до 02.10.2000 року. В порушення умов кредитного договору № 001 від 24.11.1994 року і додаткової угоди від 23.06.1995 року відповідач у встановлені строки не повернув суму кредиту у повному обсязі і не сплатив повністю відсотки за користування кредитом, у зв”язку з чим виникла заборгованість за кредитом у сумі 18000 грн., заборгованість за відсотками у сумі 285 730,38 грн., заборгованість по пені 23 928,64 грн., які підлягають стягненню (том 1 а.с.9-10).

Відповідачем подано зустрічний позов про визнання недійсною додаткової угоди від 23.06.1995 року до кредитного договору № 001 від 24.11.1994 року, оскільки вона підписана неуповноваженою особою.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2003 року первісний позов задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту у сумі 18 000 грн., заборгованість по відсоткам у сумі 285 730,38 грн., 23 928,64 грн. пені та судові витрати (том 1а.с.79-81).

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2007 року рішення суду скасовано та в позові по первісному позову відмовлено. В частині зустрічного позову рішення господарського суду залишено без змін. Постанова обгрунтована тим, що 26.06.1995 року закритим акціонерним товариством комерційним банком “ПриватБанк” та товариством з обмеженою відповідальністю “Будівельно-промислова компанія “Приват–Інвестор” укладено договір № 9 про уступку вимоги та додаткову угоду, відповідно до яких компанії було передано право вимоги боргу з державного підприємства науково-виробничого об’єднання "Павлоградський хімічний завод" за кредитним договором № 001. Передавши компанії права кредиту по кредитному договору № 001 від 24.11.1994 року, банк позбавив себе можливості вимагати повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом (том 1 а.с.27-28).

У заяві про перегляд за нововиявленими обставинами позивач просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2007 року в частині скасування рішення господарського суду по первісному позову, залишити в силі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2003 року. Як на нововиявлену обставину позивач посилається на постанову Вищого господарського суду України від 29.11.2007 року у справі № 7-Н30/1, якою було скасовано рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2006 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.07.2007 року про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору № 9 і додаткових угод до нього від 26.06.1995 року. Позивач вважає, що вищенаведене має істотне значення для даної справи, оскільки скасованими судовими рішеннями було встановлено факт чинності договору № 9 про уступку права вимоги закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" товариству з обмеженою відповідальністю “Будівельно-промислова компанія “Приват–Інвестор” щодо боргів за кредитними договорами державного підприємства науково-виробничого об’єднання "Павлоградський хімічний завод" (том 2 а.с.37-45).

Дніпропетровським апеляційним господарським судом ухвалою від 04.03.2008 року у справі № 31/18 заяву позивача про перегляд за нововиявленими обставинами прийнято до провадження (том 2 а.с.24).

В задоволенні клопотання закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про зупинення провадження по справі судовою колегією відмовлено в зв”язку з відсутністю перешкод в розгляді справи за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами.

Заслухавши доповідь судді–доповідача, пояснення представників позивача, відповідача, прокурора, обговоривши доводи заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

На підставі статті 112 Господарського процесуального кодексу України судове рішення може бути переглянуто за двох умов: істотність нововиявлених обставин для вирішення спору або розгляду справи про банкрутство і виявлення їх після прийняття судового рішення у справі.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що у встановленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Ці обставини мають бути належним чином засвідчені. Так, підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами може бути скасування рішення чи вироку суду, які у відповідності з частинами третьою і четвертою статті 35 Господарського процесуального кодексу України були обов”язкові для господарського суду щодо фактів або певних подій і покладені ним в основу судового рішення.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що заява позивача про перегляд за нововиявленими обставинами постанови господарського суду апеляційної інстанції не стосується суті зазначеної постанови. Постанова Вищого господарського суду України від 29.11.2007 року, на яку відповідач посилається у своїй заяві про перегляд за нововиявленими обставинами, не є нововиявленою обставиною у даній справі відповідно до норм розділу XIII Господарського процесуального кодексу України, оскільки нею не визнаний недійсним договір від 26.06.1995 року № 9.

Колегія суддів вважає, що постанова Вищого господарського суду України від 29.11.2007 року, якою скасовано рішення господарського суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду про відмову в визнанні угоди недійсною, не може вважатися обставиною, що має істотне значення для даної справи, а також не спростовує оскаржену постанову.

В постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2007 року судова колегія в обґрунтування скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позовних вимог банку послалася на договір № 9 про уступку вимоги та додаткову угоду, відповідно до яких право вимоги боргу з державного підприємства науково-виробничого об’єднання "Павлоградський хімічний завод" за кредитним договором № 001 передано товариству з обмеженою відповідальністю “Будівельно-промислова компанія “Приват–Інвестор”. Судова колегія виходила з того, що передавши компанії права кредитора по кредитному договору № 001 від 24.11.1994 року, банк позбавив себе права заявити вимоги про повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.11.2007 року, на яку позивач посилається як на нововиявлену обставину, вказаний договір і додаткові угоди до нього недійсними не визнані.

Судова колегія не вбачає підстав для скасування вказаної постанови, тому підстави для задоволення заяви про її перегляд за нововиявленими обставинами відсутні.

На підставі викладеного, та, керуючись статтями 112-114 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про перегляд за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2007 року у справі № 31/18 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.М.Лисенко

Суддя О.М.Виноградник

Суддя І.М.Науменко