ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2008 р.

№ 7/700

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Гончарука П.А.(головуючого),

Вовка І.В.,

Остапенко М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Обласний діагностичний центр" на постанову Луганського апеляційного господарського суду від 18.02.2008 року у справі № 7/700 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мульті Трейд Груп" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Обласний діагностичний центр" про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2007 року позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовною заявою до відповідача про стягнення 5 670,85 грн. інфляційних сум та 3 % річних в сумі 801,93 грн. у зв’язку з неналежним виконанням зобов’язання за договором від 16.05.2005 року № 6 та додатковій угоді від 31.05.2006 року № 1 з оплати за виконані підрядні роботи.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач уточнив заявлені вимоги та просив стягнути з відповідача інфляційні суми 5 547,24 грн. і 3% річних у сумі 729,97 грн.

Рішенням господарського суду Луганської області від 10.01.2008 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 5 378,67 грн. інфляційних сум та 3% річних у сумі 642,12 грн., а в решті позову відмовлено.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 18.02.2008 року зазначене рішення суду першої інстанції частково скасовано, стягнуто з відповідача на користь позивача інфляційних сум 5 166,17 грн. і 3% річних у сумі 642,12 грн., а в решті судове рішення залишено без змін.

Доповідач-Вовк І.В.

У касаційній скарзі відповідач вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, і тому просить

прийняті ним рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в стягненні 3% річних відмовити.

Відзив на касаційну скаргу від позивача до суду не надходив.

Дослідивши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Луганської області від 01.09.2006 року у справі № 13/403, яке набрало законної сили, частково задоволено позовні вимоги ТзОВ "Мульті Трейд Груп" та стягнуто з ТзОВ "Обласний діагностичний центр" на користь позивача 24 957,60 грн. основного боргу, пеню в сумі 936,33 грн., 436,89 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційне технічне забезпечення з підстав невиконання відповідачем зобов’язання за договором підряду № 6 від 16.05.2006 року та додатковій угоді № 1 від 31.05.2006 року з оплати за виконані роботи, а в решті позову відмовлено.

Предметом даного судового розгляду є вимоги про стягнення інфляційних сум та 3 % річних у зв’язку з невиконанням зобов’язання за договором з оплати за виконані роботи .

За вимогами ст. ст. 598, 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач не виконав взятого на себе зобов’язання за договором з оплати за ремонт будівлі механічної мийки, яка розташована за адресою: м. Луганськ, вул. О.Кошового, 31-г.

Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач повинен сплатити суму інфляції, яка нарахована лише з основного боргу, тобто плата за користування чужим майном, не враховуючи суму пені та судових витрат, і це відповідає вимогам закону.

Отже, апеляційний господарський суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача відповідальності за прострочення оплати заборгованості у спірний період на підставі ст.625 ЦК України, й обґрунтовано частково задовольнив позов стягнувши інфляційні суми 5 166,17 грн. та 3% річних у сумі 642,12 грн., змінивши рішення суду першої інстанції, а в решті залишивши його без змін.

Доводи касаційної скарги про застосування позовної давності в один рік до вимог про стягнення 3% річних не ґрунтуються на законі та не спростовують висновків апеляційного господарського суду.

За таких обставин, оскаржена постанова апеляційного господарського суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і тому підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

З огляду наведеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Обласний діагностичний центр", а постанову Луганського апеляційного господарського суду від 18.02.2008 року –без змін.

Поновити виконання постанови Луганського апеляційного господарського суду від 18.02.2008 року.

Головуючий суддя П. Гончарук

Судді І. Вовк

М. Остапенко