ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" червня 2008 р.

Справа № 21/192-07-6379

За позовом: Відкритого акціонерного товариства (надалі –ВАТ) „Український інститут кранобудування”, м. Одеса;

до відповідачів: Закритого акціонерного товариства (надалі –ЗАТ) „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд”, м. Одеса;

Виконавчого комітету Одеської міської ради, м. Одеса;

про визнання недійсним договору.

Господарський суд Одеської області у складі:

судді - ЗЕЛЕНОВА Г.М.,

секретаря судового засідання - КАПЛУН І.О.;

за участю представників сторін:

від позивача: Науменко А.В. –представник ВАТ „Український інститут кранобудування” –згідно довіреності від 23.05.2008 р.;

від відповідачів: Дімов Ю.П. –представник ЗАТ „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” –згідно довіреності від 15.07.2007 р.; Кіхтенко О.С. –представник Виконавчого комітету Одеської міської ради –згідно довіреності від 25.04.2008 р. за № 03-29/вих/д.

СУТЬ СПОРУ: 20.07.2006 р. Позивач, ВАТ „Український інститут кранобудування”, звернувся до господарського суду з позовною заявою до Відповідача, ЗАТ „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд”, про визнання недійсним договору про відшкодування витрат, пов’язаних з відселенням мешканців приватного сектора та надання згоди на відвід земельної ділянки під забудову від 17.10.2006 р.

20.08.2007 р. до господарського суду надійшло від Позивача уточнена позовна заява, за якою останній просить господарський суд визнати недійсним договір про відшкодування витрат, пов’язаних з відселенням мешканців приватного сектора та надання згоди на відвід земельної ділянки під забудову, укладений від 17.10.2006 р. між ВАТ „Український інститут кранобудування” та ЗАТ „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” та скасувати рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.03.2007 р. за № 195 „Про надання ЗАТ „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” виконувати самостійно чи з залученням третіх осіб будь –які роботи, пов’язані з проектуванням й будівництвом 5 – секційного 10 поверхового житлового будинку з вбудовано –прибудованими об’єктами обслуговування й магазином за адресою: м. Одеса, вул. Скворцова, 9-15”.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.08.2007 р. залучено до участі у справі № 21/192-07-6379 в якості іншого відповідача –Виконавчий комітет Одеської міської ради.

Ухвалами господарського суду від 23.08.2007 р., від 25.09.2007 р., від 14.04.2008 р., від 07.05.2008 р., 20.05.2008 р. викликано у судове засідання для дачі пояснень колишнього голову правління - гр. Мєньшеніна Сергія Михайловича, який у судове засідання не з’явився, письмові пояснення, що до укладення договору про відшкодування витрат, пов’язаних з відселенням мешканців приватного сектора та надання згоди на відвід земельної ділянки під забудову, укладеного 17 жовтня 2006р. між Закритим акціонерним товариством „Український інститут кранобудування” та Закритим акціонерним товариством „Виробниче будівельно – монтажне об’єднання „Одесбуд”, господарському суду не надав.

Представник Позивача позов підтримує, на його задоволені наполягає.

Представник Відповідача, ЗАТ „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд”, надав господарському суду 09.08.2007 р. письмовий відзив, за яким у задоволені позовних вимог ВАТ „Український інститут кранобудування” просить відмовити, посилаючись на те, що ствердження Позивача про те, що голова правління ВАТ „Український інститут кранобудування” –Мєньшенін С.М., підписав договір від 17.10.2006 р. з перевищенням наданих йому статутом повноважень та без отримання згоди від Спостережної ради на укладення договору, чим порушив п. 8.3.4. та 8.4.5. Статуту ВАТ „Український інститут кранобудування” є безпідставними і такими що не відповідають дійсності. Так, Відповідач вважає, що із змісту укладеного договору не вбачається відчудження будь –якого нерухомого майна або інших активів Позивача. Навпаки, укладений договір відповідає інтересам і цілями ВАТ „Український інститут кранобудування”, передбачених його Статутом, а саме: здійснення підприємницької діяльності, досягнення значної економічної ефективності в своїй діяльності та отримання прибутку. Отже, голова правління ВАТ „Український інститут кранобудування” –Мєньшенін С.М., підписуючи договір діяв виключно в інтересах ВАТ „Український інститут кранобудування” та у відповідності з діючим законодавством без перевищення наданих йому повноважень. Проте, факт неузгодження договору не може бути підставою для визнання цього договору недійсним. Це підтверджується положенням Роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 12.03.1999 р. за № 02-5/111, згідно п. 9.4. якого передбачено, що факт не затвердження договору після його підписання не може бути підставою для визнання договору недійсним. Разом із цим, Відповідач вважає, що твердження Позивача на підробку печатки ВАТ „Український інститут кранобудування”, яка стоїть на договорі від 17.10.2006 р., посилаючись на Висновок спеціаліста від 02.02.2007 р. за № 136 Науково –дослідницького експертно –криміналістичного центру Головного управління МВС України в Одеській області, також викликає сумнів, оскільки в наданому висновку, крім підпису експерта Дрюк Ю.В. не має ніякого відбитку печатки експертної установи.

Представник Виконавчого комітету Одеської міської ради письмовий відзив на позовну заяву господарському суду не надав.

У судовому засіданні оголошувалася перерва з 05.06.2008 р. по 17.06.2008 р. у порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні наявні матеріали у справі, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив, що:

Згідно п. 1.1. нової редакції Статуту ВАТ „Український інститут кранобудування”, зазначене товариство створено згідно з рішенням Міністерства машинобудування, військово –промислового комплексу та конверсії України від 22.02.1994 р. за № 251 шляхом перетворення державного підприємства Український державний інститут кранобудування у відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України „Про корпоратизацію підприємства” від 15.06.1993 р. та є правонаступником державного підприємства „Український державний інститут кранобудування”.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих „Про відведення Головному спеціальному конструкторському бюро по тяжкому кранобудуванню земельної ділянки для будівництва інженерного комплексу ГСКБ ТК” від 12.08.1968 р. за № 605, відведено Головному спеціальному конструкторському бюро по тяжкому кранобудуванню Міністерства будівництва, дорожнього та комунального машинобудівництва СРСР земельну ділянку площею до 1,9 га, обмеженого вулицями Скворцова, Ш. Руставелі, Авіаційної з відчуженням розташованих на ділянці житлових будинків та споруд, що підлягають зносу, а також плодоягідні насадження для будівництва інженерного комплексу ГСКБ по тяжкому кранобудуванню.

На підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих „Про відведення Головному спеціальному конструкторському бюро по тяжкому кранобудуванню земельної ділянки для будівництва інженерного комплексу ГСКБ ТК” від 12.08.1968 р. за № 605 було проведено відселення мешканців з жилих будинків.

17.10.2006 р. між ЗАТ „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” (Сторона –1) в особі голови правління Маліка Бориса Миколайовича, діючого на підставі Статуту та ВАТ „Український інститут кранобудування” (Сторона –2) в особі голови правління Мєньшеніна С.М., діючого на підставі Статуту уклали договір про відшкодування витрат, пов’язаних з відселенням мешканців приватного сектора та надання згоди на відвід земельної ділянки під забудову (надалі договір від 17.10.2006 р.), відповідно до п. 1.1. якого ЗАТ „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” зобов’язалося відшкодувати ВАТ „Український інститут кранобудування” витрати, пов’язані з раніше здійсненим відселенням ВАТ „Український інститут кранобудування” мешканців приватного сектора у сумі та строки, обумовлені в даному договорі, а останній зобов’язався надати свою письмову згоду ЗАТ „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” на відвід земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Скворцова, загальною площею 8 000 кв. м. під забудівлю багатоквартирними жилими будинками.

Відповідно до п. 1.2. –2.1. договору від 17.10.2006 р. ВАТ „Український інститут кранобудування” має документи на першовідвід земельної ділянки, видані Виконавчим комітетом Одеської міської Ради депутатів трудящих від 12.08.1968 року, рішення № 605 та лист Виконавчого комітету Одеської міської Ради на дозвіл ескізного проектування від 01.09.2006 р. за № 03.10/1359. В свою чергу, ВАТ „Український інститут кранобудування”, зобов’язалося повністю звільнити зазначену земельну ділянку до 01.12.2006 р. від усіх будівель та споруд (власних та інших організацій), а також очистити земельну ділянку від зелених насаджень з попереднім узгодженням через зеленбуд. ЗАТ „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” зобов’язалося сплатити ВАТ „Український інститут кранобудування” суму відшкодування за раніше здійснене відселення мешканців приватного сектора у розмірі 835 000 грн. 00 коп. у тому числі ПДВ –139 166 грн. 66 коп. поетапно протягом 2006 –2007 років наступним чином: аванс в строк до 30 грудня 2006 року у розмірі 300 000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ –50 000 грн. 00 коп.; залишок у сумі 535 000 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ у сумі 89 166 грн. 66 коп. протягом 2007 року, після отримання ЗАТ „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” дозволу Державного архітектурно –будівельного контролю на виробництво будівельно –монтажних робіт на земельної ділянки, вказаному у п. 1.1. цього договору.

Відповідно до п. 2.2. та п. 2.3. договору від 17.10.2006 р. сторони передбачали, що усі фінансові розрахунки по цьому договору будуть здійснюватися у безготівкової формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ВАТ „Український інститут кранобудування”. Крім того, сторони визначили, що у випадку, якщо Сторона –1 не зможе оформити право користування земельною ділянкою та отримати дозвіл Державного архітектурно –будівельного контролю та виробництво будівельно –монтажних робіт в строк до 30.12.2007 р. то усі перераховані Стороною –1 на користь Стороні –2 кошти підлягають поверненню протягом 30 календарних днів.

Зі сторони ЗАТ „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” договір від 17.10.2006 р. підписаний головою правління Маліком Б.М., зі сторони ВАТ „Український інститут кранобудування” –головою правління Мєньшеніним С.М. Зазначений договір завірений печатками обох сторін.

19.09.2006 р. голова правління ВАТ „Український інститут кранобудування” Мєньшенін С.М. направив на адресу голови правління ЗАТ „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” лист за № 27, яким повідомив, що ВАТ „Український інститут кранобудування” не заперечує проти інвестування та будівництва силами ЗАТ „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” жилого будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Скворцова, 9-15. Раніше нами було здійснено відселення мешканців з цієї площадки. В даний час ВАТ „Український інститут кранобудування” застосовує заходи щодо відселення ПП „Краянстрой” з площадки. ВАТ „Український інститут кранобудування” передає зазначену площадку ЗАТ „Виробниче будівельно – монтажне об’єднання „Одесбуд” з оформленням необхідних документів для будівництва, у тому числі дозвіл Державного архітектурного будівельного контролю.

Згідно п. 8.1., п. 8.4.1., п. 8.4.4., п. 8.4.5. нової редакції статуту ВАТ „Український інститут кранобудування”, затвердженого протоколом загальних зборів акціонерів ВАТ „Український інститут кранобудування” від 04.09.2005 р. за № 5 та зареєстрованого державним реєстратором Виконавчого комітету Одеської міської ради від 08.11.2005 р., номер запису –1003259, управління товариства здійснюють: загальні збори акціонерів товариства; спостережна рада товариства; правління товариства; ревізійна комісія товариства. Виконавчим органом товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є Правління товариства, до складу якого входять: голова правління та члени правління. Голова Правління керує роботою Правління товариства. Голова Правління вправі без довіреності здійснювати дії від імені товариства. Він уповноважений керувати поточними справами товариства і виконувати рішення вищого органу товариства та Спостережної ради, представляти товариство в його відносинах з іншими юридичними особами, державними та іншими органами і організаціями та фізичними особами, видавати доручення, вести переговори та без погодження з Спостережною Радою укладати угоди від імені товариства, сума яких не перевищує 50 000 грн. Угоди, сума яких перевищує 50 000 грн., укладаються від імені товариства Головою Правління тільки за умови отримання письмового погодження Спостережної Ради.

Відповідно до п. 8.3.1. та п. 8.3.4. зазначеного статуту ВАТ „Український інститут кранобудування”, в товаристві з числа акціонерів обирається Спостережна рада, яка представляє інтереси акціонерів у період між проведенням Загальних зборів і в межах компетенції, визначеної цим статутом, контролює і регулює діяльність Правління товариства. До компетенції Спостережної ради відноситься затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує 50 000 грн.

За протоколом наглядової (спостережної) ради ВАТ „Український інститут кранобудування” від 18.12.2006 р. за № 17, Мєньшенін Сергій Михайлович був відсторонений від виконання посадових обов’язків голови правління ВАТ „Український інститут кранобудування”; вирішено провести службове розслідування на предмет перевищення Мєньшенін С. М. повноважень, передбачених статутом товариства для голови правління; призначено виконуючим обов’язки голови правління товариства –Чернегу Олександра Анатолійовича, з повноваженнями передбаченими статутом товариства для голови правління.

Наказом ВАТ „Український інститут кранобудування” від 18.12.2006 р. за № 46/К усунений від виконання посадових обов’язків голови правління ВАТ „Український інститут кранобудування” - Мєньшенін С. М. та призначений виконуючим обов’язки голови правління ВАТ „Український інститут кранобудування” –Чернега О.А. з повноваженнями, передбаченими Статутом для голови правління.

Крім того, згідно висновку Науково –дослідного експертно –криміналістичного центру Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 31.07.2007 р. № 650, також встановлено, що відтиснення печатки на акті приймання передачі площадки для випробування кранів від 16.11.2006 р., акті продажу основних засобів від 16.11.2006 р. та на договорі від 17.10.2006 р., нанесені однім і тім же кліше, але не кліше печатки ВАТ „Український інститут кранобудування”, яке надано було для порівняного дослідження.

12.02.2007 р. відбулося засідання наглядової (спостережної) ради ВАТ „Український інститут кранобудування”, на якому було заслухано інформацію в.о. голови правління ВАТ „Український інститут кранобудування” Чернеги О.А., який доповів, що 17.10.2006 р. між ВАТ „Український інститут кранобудування” в особі голови правління Мєньшеніна Сергія Михайловича та ЗАТ „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” в особі голови правління Маліка Бориса Миколайовича, було укладено договір компенсації витрат, що пов’язані з відселенням мешканців приватного сектору і надання згоди на відведення земельної ділянки під забудову. Укладання даного договору є фактом грубого порушення вимог статуту підприємства. Крім того, є підстави вважати, що договір завірений підробленою печаткою, у зв’язку з чим по даному факту ведеться розслідування прокуратури. За результатами засідання наглядовою (спостережною) радою ВАТ „Український інститут кранобудування” прийнято рішення про визнання договору від 17.10.2006 р. не законним та нечинним та доручено в.о. голови правління Чернезі О.А. негайно вжити заходів по розірванню цього договору (протокол наглядової (спостережної) ради ВАТ „Український інститут кранобудування” від 12.02.2007 р. за № 18).

15.03.2007 р. Виконавчим комітетом Одеської міської ради прийнято рішення „Про надання закритому акціонерному товариству „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” дозволу на проектування й будівництво 5 –секційного 10 поверхового жилого будинку з вбудовано –прибудованими об’єктами обслуговування й магазином за адресою: м. Одеса, вул. Скворцова, 9-15” за № 195, за яким розглянувши звернення ЗАТ „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” щодо проектування й будівництва 5 –секційного 10-поверхового жилого будинку з вбудовано –прибудованими об’єктами обслуговування й магазином за адресою: м. Одеса, вул. Скворцова, 9-15, акт вибору земельної ділянки, висновки управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 22.02.2006 р. за № 130 „Про затвердження містобудівного обґрунтування внесення змін до частки проекту детального планування мікрорайону „1-6” „Слобідка” жилого району „Ближні Млини” м. Одеси з розміщенням групи жилих будинків з об’єктами обслуговування населення та підземними паркінгами в межах кварталу, обмеженого вулицями: Шота Руставелі, Авіаційною, Зеленою, Єфімова”, згоду землекористувача –ВАТ „Український інститут кранобудування”, враховуючи необхідність відселення нежилих будинків, що розташовані на ділянці під забудову, та те що ЗАТ „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” виступило замовником на проектування й будівництво багатоповерхового паркінгу на 500 місць по вул. Скворцова, 17/19, відповідно до ст. 31 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, ст. 24 Закону України „Про планування і забудову територій”, „Правил забудови міста Одеси”, затверджених рішенням Одеської міської ради від 26.09.2003 р. за № 1716-ІV, Виконавчий комітет Одеської міської ради вирішив надати ЗАТ „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” дозвіл на проектування й будівництво 5 –секційного 10 –поверхового жилого будинку з вбудовано –прибудованими об’єктами обслуговування й магазином за адресою: м. Одеса, вул. Скворцова, 9-15, після оформлення документів на право користування земельною ділянкою, згідно з чинним законодавством.

Ухвалами господарського суду від 09.10.2007 р. та від 16.01.2008 р. було призначено судову техніко –криміналістичну експертизу документу –договору від 17.10.2006 р. та кліше печатки ВАТ „Український інститут кранобудування”, на вирішення якої поставлені наступні питання: Чи ідентичні відтиски печаток, нанесені на договорі від 17.10.2006 р. на 3- арк. та відтиску, що відповідає кліше печатки ВАТ „Український інститут кранобудування”; чи виконано підпис від імені Мєньшеніна С.М. на договорі компенсації витрат, пов’язаних з виселенням мешканців приватного сектора та надання згоди на відвід земельної ділянки під забудову від 17.10.2006 р. самим Мєньшеніним С.М.; чи виконано підпис від імені Мєньшеніна С.М. на листі ВАТ „Український інститут кранобудування” від 19.09.2006 р. за № 27 самим Мєньшеніним С.М.

Згідно висновку за № 13307/02 Одеського науково –дослідного інституту судових експертиз судово - почерковознавчої експертизи за матеріалами кримінальної справи № 0 від 29.11.2007 р. підпис від імені Мєньшеніна С.М. на договорі від 17.10.2006 р. виконані не Мєньшеніним С.М., а іншою особою.

Відповідно до висновку Одеського науково – дослідного інституту судових експертиз від 26.02.2008 р. за № 584/02, підпис від імені Мєньшеніна С.М. на договорі від 17.10.2006 р. виконаний не самим Мєньшеніним С.М., а іншою особою.

На виконання ухвали господарського суду від 16.01.2008 р. Одеський науково –дослідний інститут судових експертиз надав висновок судово –технічної експертизи документів від 20.03.2008 р., за яким експертом встановлено, що відтиск печатки з текстом „Відкрите акціонерне товариство „Український інститут кранобудування”, який розміщений на третьому аркуші та фрагменти відтисків печатки, які розміщені на першому, другому та третьому аркуші та фрагменти відтисків печатки, які розміщені на першому, другому та третьому аркушах договору компенсації витрат, пов’язаних із виселенням мешканців приватного сектора та надання згоди на відвід земельної ділянки під забудову від 17.10.2006 р., нанесені кліше печатки ВАТ „Український інститут кранобудування”, вільні зразки якого знаходяться у наданих на експертизу матеріалах справи. Крім того, експертом встановлено, що відтиск печатки та фрагменти відтисків печатки з текстом: „Відкрите акціонерне товариство „Український інститут кранобудування”, що розміщені у наданому на експертизі договорі компенсації витрат, пов’язаних із виселенням мешканців приватного сектора та надання згоди на відвід земельної ділянки під забудову від 17.10.2006 р., нанесені не кліше печатки ВАТ „Український інститут кранобудування”, експериментальні зразки якого надані для порівняльного дослідження.

Окрім того, згідно листа Відділу громадської безпеки ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 03.01.2007 р., дозвіл на виготовлення печатки ВАТ „Український інститут кранобудування” в період з січня 2004 р по 2007 рік, дозвільною системою ВГБ ОМУ ГУМВС України в Одеській області не видавався, громадяни щодо видачі дозволу на виготовлення печатки ВАТ „Український інститут кранобудування” не зверталися.

Згідно ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов’язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов’язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 202, 203, 207 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Статтями 237, 238 Цивільного кодексу України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов’язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Згідно зі статтею 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, які він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою –третьою, п’ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Таким чином, договір від 17.10.2006 р. було укладено зі сторони голови правління Мєньшеніна С.М. із перевищенням наданих йому повноважень, без отримання письмового погодження Спостережної ради ВАТ „Український інститут кранобудування”. Крім того, висновками вищезазначених експертиз встановлено, на договорі від 17.10.2006 р. підпис виконаний не Мєньшеніним С.М., та нанесене не кліше печатки ВАТ „Український інститут кранобудування”. Подальшого схвалення договору від 17.10.2006 р. зі сторони ВАТ „Український інститут кранобудування” не відбулося, про що свідчать протоколи наглядової (спостережної ради) ВАТ „Український інститут кранобудування” від 18.12.2006 р. за № 17 та від 12.02.2007 р. за № 18.

Враховуюче зазначені обставини, господарський суд дійшов висновку, що вимога Позивача щодо визнання недійсним договору від 17.10.2006 р. обґрунтована, підтверджена матеріалами справи і підлягає задоволенню.

Разом із цим, Відповідач доказів про перерахування коштів передбачених у п. 2.1. договору від 17.10.2006 р. та прийняття їх Позивачем, а також інших дій, що свідчать про подальше схвалення зі сторони Позивача цього договору та його волевиявлення на настання правових наслідків, що обумовлені умовами цього договору, господарському суду не надав, внаслідок чого господарський суд не приймає до уваги заперечення Відповідача, викладені у письмовому відзиву.

Статтею 92 Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування земельною ділянкою –це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальної власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

Рішення виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих „Про відведення Головному спеціальному конструкторському бюро по тяжкому кранобудуванню земельної ділянки для будівництва інженерного комплексу ГСКБ ТК” від 12.08.1968 р. за № 605 не скасовано та не припинено, у зв’язку з чим господарський суд вважає, що правовідношення щодо користування Позивачем земельною ділянкою зазначеному у цьому рішенні, регулюються правовими нормами інституту постійного користування землею.

Рішенням Конституційного Суду України № 5-рп2005 від 22 вересня 2005 року визнані такими, що є не конституційними та втратили чинність: - пункт 6 розділу Х „Перехідні положення” Земельного Кодексу України щодо зобов’язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення; - пункт 6 Постанови Верховної ради України „Про земельну реформу” від 18 грудня 1990 року щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

Відповідно п. 5 вказаного рішення, Конституційний Суду України встановив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

На підставі викладеного, суд не приймає до уваги доводи Відповідачів, що у Позивача не має прав користування вказаною земельною ділянкою, виходячи з того, що відсутні правовстановчі документи на землекористування згідно норм діючого Земельного Кодексу України та закінчився строк користування земельною ділянкою, в зв’язку з невиконанням рішення № 605 по забудові другої черги будівель до 1975 року.

Частиною 5 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що надання у користування земельної ділянки, яка перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення її в порядку передбаченому Земельним кодексом України.

Пунктом 3 статті 142 Земельного кодексу України передбачено, що припинення права власності користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Як вбачається із матеріалів справи лист від 19.09.2006 р. підписаний головою правління ВАТ „Український інститут кранобудування” Мєньшеніним С.М., за яким останній не заперечує проти інвестування та будівництва силами ЗАТ „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” жилого будинку розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Скворцова, 9-15, адресований голові правління ЗАТ „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд”, а не Одеської міської ради, у зв’язку з чим її не можливо розцінювати як належну заяву користувача земельної ділянки про добровільну відмову від земельної ділянки у розмінні п. 3 статті 142 Земельного кодексу України. Інших доказів відмови від права постійного користування в розумінні пункту 3 статті 142 Земельного кодексу України суду надано не було.

Таким чином, на момент винесення рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради „Про надання закритому акціонерному товариству „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” дозволу на проектування й будівництво 5 –секційного 10 поверхового жилого будинку з вбудовано –прибудованими об’єктами обслуговування й магазином за адресою: м. Одеса, вул. Скворцова, 9-15” від 15.03.2007 р. за № 195 необхідної на це згоди від постійного землекористувача - ВАТ „Український інститут кранобудування” –до Одеської міської ради не надходило.

Отже, враховуючи те, що рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради „Про надання закритому акціонерному товариству „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” дозволу на проектування й будівництво 5 –секційного 10 поверхового жилого будинку з вбудовано –прибудованими об’єктами обслуговування й магазином за адресою: м. Одеса, вул. Скворцова, 9-15” за № 195 прийнято на підставі недійсного договору від 17.10.2006 р., а також згоди (листа адресованого ЗАТ „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд”), що була надана головою правління ВАТ „Український інститут кранобудування” –Мєньшеніним С.М. з перевищенням наданих йому повноважень, і яка не була у подальшому схвалена ВАТ „Український інститут кранобудування”, господарський суд вважає за необхідне задовольнити вимогу Позивача щодо скасування зазначеного рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради „Про надання закритому акціонерному товариству „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” дозволу на проектування й будівництво 5 –секційного 10 поверхового жилого будинку з вбудовано –прибудованими об’єктами обслуговування й магазином за адресою: м. Одеса, вул. Скворцова, 9-15” від 15.03.2007 р. за № 195.

Окрім цього, господарський суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до п. 15 Рекомендації Президії Вищого господарського суду України від 27.06.2007 р. за № 04-5/120, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб’єкти господарської діяльності, оскільки земля є об’єктом цивільних прав і обов’язків і використовується в господарській діяльності на підставі цивільно –правових угод. До таких справ слід відносити справи, пов’язані із захистом права власності або користування землею, в яких захищаючи свої цивільні права і охоронювані законом інтереси, беруть участь суб’єкти господарської діяльності. Якщо предметом спору є право власності на земельну ділянку або право користування нею, в тому числі відновлення порушеного права третьою особою, яка на підставі рішень владних органів претендує на спірну земельну ділянку, та таких спір є спором про право і незалежно від участі в ньому органу, яким земельна ділянка надана у власність або у користування, повинен вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Отже, враховуючи те, що рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради „Про надання закритому акціонерному товариству „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” дозволу на проектування й будівництво 5 –секційного 10 поверхового жилого будинку з вбудовано –прибудованими об’єктами обслуговування й магазином за адресою: м. Одеса, вул. Скворцова, 9-15” пов’язано з правом користування земельної ділянки, а саме, надання ЗАТ „Виробниче будівельно – монтажне об’єднання „Одесбуд” дозволу на проектування й будівництво 5 –секційного 10 –поверхового жилого будинку з вбудовано –прибудованими об’єктами обслуговування й магазином за адресою: м. Одеса, вул. Скворцова, 9-15, після оформлення документів на право користування земельною ділянкою, згідно з чинним законодавством, господарський суд вважає, що даний вид спору підвідомчий господарському суду.

Зазначена позиція господарського суду співпадає з правовою позицією колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України по цьому питанню, викладеної у постанові від 27.03.2007 р.

Судові витрати покласти на Відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог згідно статей 44-49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 44 - 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Відкритого акціонерного товариства „Український інститут кранобудування” - задовольнити.

2. Визнати договір про відшкодування витрат, пов’язаних з відселенням мешканців приватного сектора та надання згоди на відвід земельної ділянки під забудову, укладений 17 жовтня 2006р. між Закритим акціонерним товариством „Український інститут кранобудування” (65017, м. Одеса, вул. Авіаційна, 18. Ідентифікаційний код 04689197. Поточний рахунок 003 в АКБ „Правекс –Банк”, м. Одеси, МФО 328641) та Закритим акціонерним товариством „Виробниче будівельно – монтажне об’єднання „Одесбуд” (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 33. Ідентифікаційний код 31768648. Поточний рахунок 6 в АКБ „Південний”, м. Одеси, МФО 328209) - недійсним.

3. Рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради „Про надання закритому акціонерному товариству „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” дозволу на проектування й будівництво 5 –секційного 10 поверхового жилого будинку з вбудовано –прибудованими об’єктами обслуговування й магазином за адресою: м. Одеса, вул. Скворцова, 9-15” від 15.03.2007 р. за № 195 –скасувати.

4. Стягнути з Закритого акціонерного товариства „Виробниче будівельно –монтажне об’єднання „Одесбуд” (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 33. Ідентифікаційний код 31768648. Поточний рахунок 6 в АКБ „Південний”, м. Одеси, МФО 328209) на користь Закритого акціонерного товариства „Український інститут кранобудування” (65017, м. Одеса, вул. Авіаційна, 18. Ідентифікаційний код 04689197. Поточний рахунок 003 в АКБ „Правекс –Банк”, м. Одеси, МФО 328641) державне мито у сумі 85 /Вісімдесят/ грн. 00 коп. та витрати на інформаційне –технічне забезпечення судового процесу у сумі 59 /П'ятдесят дев'ять/ грн. 00 коп.

5. Стягнути з розрахункових рахунків Виконавчого комітету Одеської міської ради (65004, м. Одеса, пл. Думська,1.) на користь Закритого акціонерного товариства „Український інститут кранобудування” (65017, м. Одеса, вул. Авіаційна, 18. Ідентифікаційний код 04689197. Поточний рахунок 003 в АКБ „Правекс –Банк”, м. Одеси, МФО 328641) державне мито у сумі 85 /Вісімдесят/ грн. 00 коп. та витрати на інформаційне – технічне забезпечення судового процесу у сумі 59 /П'ятдесят дев'ять/ грн. 00 коп.

6. Скасувати заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Одеської області від 03.08.2007 р. по справі № 21/192-07-6379.

7. Копію рішення надіслати позивачу, відповідачам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 17 червня 2008 р.

Суддя Зеленов Г.М.