ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2008 р.

№ 02/4993

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши касаційну скаргу Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Черкаси,

на рішення господарського суду Черкаської області від 04.12.2007

та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 19.02.2008

зі справи № 02/4993

за позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі –Відділення)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська виробничо-торгова компанія" (далі –Товариство), м. Черкаси,

про стягнення 820 000 грн.,

за участю представників сторін:

позивача – Слуцької Н.Ю.,

відповідача –не з’явився,

ВСТАНОВИВ:

Відділення звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом про визнання Товариства правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-закупівельна база облспоживспілки" та стягнення з нього 820 000 грн. боргу внаслідок неповернення позики.

Рішенням названого суду від 04.12.2007 (суддя Пащенко А.Д.), залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 19.02.2008 (колегія суддів у складі: Мостова Г.І. –головуючий суддя, судді Писана Т.О., Фаловська І.М.), у позові відмовлено. Прийняті судові рішення мотивовано відсутністю правових підстав для задоволення позову через недоведеність того, що Товариство є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-закупівельна база облспоживспілки" або іншим чином має відповідати за його зобов’язаннями.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Відділення просить рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів зі справи скасувати через неправильне застосування ними норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши представника позивача, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у справі встановлено, що:

- 22.07.1998 Відділенням (позикодавець) і Черкаською торгівельно-закупівельною базою облспоживспілки (позичальник) укладено договір № 22 про надання позики на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів (далі –Договір);

- відповідно до пункту 1.1 Договору позикодавець зобов'язався надати, а позичальник прийняти позику в сумі 500 000 грн. терміном на два роки до 22.07.2000 за умови використання її на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів шляхом створення нового та розширення діючого виробництва;

- згідно з пунктом 1.2 Договору кошти, які надаються позичальнику, мають бути використані тільки на створення нових (реконструкцію діючих) робочих місць для працевлаштування інвалідів згідно з техніко-економічними обґрунтуваннями;

- пунктом 4.1 Договору передбачено, що він вступає в дію з моменту підписання 22.07.1998 та діє до 22.07.2000;

- пунктом 4.2 Договору встановлено, що гарантом цього Договору є основні засоби позичальника відповідно до укладеної угоди застави від 22.07.1998 № 3, завіреної нотаріально, що складає невід'ємну частину цього Договору;

- 25.06.1999 Відділенням (позикодавець) і Черкаською торгівельно-закупівельною базою облспоживспілки (позичальник) укладено додатковий договір № 24 про надання позики на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів (далі –Додатковий договір);

- відповідно до пункту 1.1 Додаткового договору позикодавець зобов'язався надати, а позичальник прийняти позику в сумі 800 000 грн. терміном на п'ять років до 25.06.2004 за умови використання її на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів шляхом створення нового та розширення діючого виробництва;

- згідно з пунктом 2.1 Додаткового договору позичальник зобов'язався забезпечити повернення позики в сумі 800 000 грн. згідно з даним Додатковим договором та повернення позики в сумі 500 000 грн. згідно з Договором не пізніше 25.06.2004, починаючи з четвертого року користування коштами рівними частинами протягом двох років;

- пунктом 4.1 Додаткового договору передбачено, що він вступає в дію з моменту підписання 25.06.1999 та діє до 25.06.2004;

- відповідно до пункту 4.2 Додаткового договору його гарантом є основні засоби позичальника відповідно до укладеного договору застави від 25.06.1999 № 2345 (далі –Договір застави), завіреного нотаріально, що складає невід'ємну частину цього Додаткового договору;

- 22.07.1998 Черкаською торгівельно-закупівельною базою облспоживспілки (заставодавець) і Відділенням (заставодержатель) укладено договір про заставу (далі –Договір застави), зареєстрований в реєстрі за № 3626, за умовами якого заставодавець передає в заставу заставодержателю магазин "Кооператор", розташований в місті Черкаси, вул. Шевченка, 209. Відповідно до довідки про балансову вартість, виданої Черкаською торгівельно-закупівельною базою облспоживспілки 14.07.1998, загальна вартість заставленого майна становить 500 000 грн., яка є забезпеченням повернення отриманої позики за Договором;

- відповідно до пункту 1.2 Договору застави предмет застави знаходиться у володінні заставодавця на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Черкаським бюро технічної інвентаризації 02.07.1998 на підставі рішення виконкому від 29.12.1976 № 978/25-4 і складається з приміщення магазину "Кооператор";

- пунктом 2.1 Договору застави передбачено, що зобов'язання, забезпечені заставою, вважаються виконаними, якщо позику в сумі 500 000 грн. за Договором погашено повністю;

- 25.06.1999 Черкаською торгівельно-закупівельною базою облспоживспілки (заставодавець) і Відділенням (заставодержатель) укладено додатковий договір про заставу (далі – Додатковий договір застави), зареєстрований в реєстрі за № 2345, за умовами якого заставодавець передає в заставу заставодержателю магазин "Кооператор" по вул. Шевченка, 209, у місті Черкаси. Відповідно до звіту про проведення експертної оцінки вартості, виданої Черкаським обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації 07.06.1999, загальна вартість цього майна становить 1 604 900 грн., яка є забезпеченням повернення отриманої позики згідно з Додатковим договором;

- відповідно до пункту 1.2 Додаткового договору застави предмет застави знаходиться у володінні заставодавця на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Черкаським бюро технічної інвентаризації 02.07.1998 на підставі рішення виконкому від 29.12.1976 № 978/25-4 і складається з приміщення магазину "Кооператор";

- пунктом 2.1 Додаткового договору застави передбачено, що зобов'язання, забезпечені заставою, вважаються виконаними, якщо позику в сумі 800 000 грн. за Додатковим договором та 500 000 грн. за Договором погашено повністю;

- 14.02.2001 Орендне підприємство "Торгово-закупівельна база Черкаської облспоживспілки" (заставодавець) і Відділення (заставодержатель) уклали Договір про заставу (далі –Договір застави - 2), зареєстрований в реєстрі під № 612, за умовами якого заставодавець передає заставодержателю в заставу магазин "Кооператор", розташований в місті Черкаси, вул. Шевченка, 209, що належить заставодавцеві на праві колективної власності. Відповідно до звіту про проведення експертної оцінки вартості, виданої Черкаським обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації 07.06.1999, загальна вартість цього майна становить 1 604 900 грн., яка є забезпеченням повернення отриманої позики згідно з Додатковим договором;

- відповідно до пункту 1.2 Договору застави - 2 предмет застави знаходиться у володінні та користуванні заставодавця; належить йому на підставі свідоцтва про право власності, виданого Черкаським міськвиконкомом 12.02.2001 згідно з рішенням міськвиконкому від 09.02.2001 № 81 та зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації за № 1550, і складається з приміщення магазину "Кооператор", цегляного, позначеного в плані під літерою А-ІІ, загальною площею 4 071,1 м2;

- пунктом 2.1 Договору застави - 2 передбачено, що зобов'язання, забезпечені заставою, вважаються виконаними, якщо позику в сумі 800 000 грн. за Додатковим договором та 500 000 грн. за Договором погашено повністю;

- Відділення на виконання Договору та Додаткового договору перерахувало Черкаській торгівельно-закупівельній базі облспоживспілці відповідно 500 000 грн. та 800 000 грн. у повному обсязі (а.с. 135-140);

- відповідно до загальних положень та статті 1 статуту відповідача Tовариство зареєстровано у виконавчому комітеті Черкаської міської ради 27.06.2002 (реєстраційний № 9422) шляхом перереєстрації товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуко-99" (у зв'язку зі зміною останнім назви); Товариство є правонаступником всіх прав і зобов'язань товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуко-99", яке набуло прав юридичної особи з моменту його державної реєстрації у виконавчому комітеті Черкаської міської ради 19.08.1999 (а.с. 91, 104-110);

- згідно з статтею 1 статуту Tовариства в редакції, зареєстрованій у виконавчому комітеті Черкаської міської Ради 04.07.2002, Tовариство є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю "Українська виробничо-торгова компанія "Славутич" (у зв'язку з реорганізацією шляхом приєднання останнього);

- Товариство не є правонаступником позичальника позики торгівельно-закупівельної бази облспоживспілки, що підтверджується відсутністю відповідних посилань у статуті Товариства, листом управління з питань державної реєстрації суб’єктів господарювання виконавчого комітету Черкаської міської ради від 06.07.2006 № 673 та ухвалою господарського суду Черкаської області від 20.10.2004 зі справи № 08/2700 (а.с. 15, 17);

- позивачем не подано доказів прийняття відповідачем на себе обов'язку Черкаської торгівельно-закупівельної бази облспоживспілки з повернення позики;

- виписки з особового рахунку позивача за березень-квітень 2003 року та січень-лютий і травень 2004 року не підтверджують перерахування Товариством коштів саме на виконання зобов'язань за Договором та Додатковим договором (а.с. 28-43, 58-85);

- згадані виписки як на призначення платежу містять посилання на погашення позики згідно з договором від 26.01.1999 № 06-4.30;

- між сторонами зі справи відсутні будь-які правовідносини, в тому числі і за договором від 26.01.1999 № 06-4.30;

- Tовариство листом від 01.07.2004 № 273 гарантувало надання позивачеві щомісяця благодійної допомоги (до повного погашення позики), але зазначений лист не містить положень щодо прийняття Товариством на себе зобов'язань Черкаської торгівельно-закупівельної бази облспоживспілки за Договором та за Додатковим договором (а.с. 13).

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності правових підстав для примусового стягнення з Товариства позики, одержаної іншим підприємством.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу Української РСР (далі –ЦК УРСР) юридичними особами визнавалися організації, які мають відокремлене майно, можуть від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав і нести обов'язки, бути позивачами і відповідачами в суді, арбітражі або в третейському суді.

Згідно з статтею 25 ЦК УРСР юридична особа діє на підставі статуту (положення). Установи та інші державні організації, що перебувають на державному бюджеті, а у випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, також і інші організації можуть діяти на підставі загального положення про організації даного виду.

Статтею 26 ЦК УРСР передбачалося, що юридична особа має цивільну правоздатність відповідно до встановлених цілей її діяльності. Правоздатність юридичної особи виникає з моменту затвердження її статуту або положення, а у випадках, коли вона повинна діяти на підставі загального положення про організації даного виду, - з моменту видання компетентним органом постанови про її утворення. Якщо статут підлягає реєстрації, правоздатність юридичної особи виникає в момент реєстрації.

Відповідно до частин першої та третьої статті 37 ЦК УРСР юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання); порядок ліквідації і реорганізації юридичних осіб визначається законодавством Союзу РСР і постановами Ради Міністрів Української РСР.

Згідно з частиною першою та третьою статті 34 Закону України "Про підприємства в Україні" ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться з дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, - за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду. Реорганізація підприємства, що зловживає своїм монопольним становищем на ринку, може здійснюватись також шляхом його примусового поділу в порядку, передбаченому чинним законодавством. Реорганізація підприємства, яка може призвести до екологічних, демографічних та інших негативних наслідків, що зачіпають інтереси населення території, повинна погоджуватися з відповідною Радою народних депутатів; підприємство вважається реорганізованим або ліквідованим з моменту виключення його з державного реєстру України.

Згідно з статтею 80 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до частини першої, другої та четвертої стаття 87 ЦК України для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження; установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом. Товариство, створене однією особою, діє на підставі статуту, затвердженого цією особою; Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Згідно з статтею 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Відповідно до статті 202 ЦК УРСР уступка вимоги і перевід боргу, основані на угоді, укладеній у письмовій формі, повинні бути вчинені в простій письмовій формі.

Згідно зі статтею 521 ЦК України форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Статтею 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням наведеного попередні судові інстанції, встановивши факт відсутності належних правових підстав для покладення на Товариство обов’язку з виконання зобов’язань Черкаської торгівельно-закупівельної бази облспоживспілки за Договором та Додатковим договором (через відсутність правонаступництва та недоведеність заміни сторони в зобов’язанні), дійшли обґрунтованого висновку щодо необхідності відмови в задоволенні даного позову.

Водночас посилання скаржника на те, що попередніми судовими інстанціями неправильно оцінено наявні в матеріалах справи докази не можуть бути підставою для задоволення його вимог, оскільки касаційна інстанція відповідно до частини другої статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Твердження Відділення про порушення попередніми судовими інстанціями приписів статті 38 ГПК України щодо витребування доказів безпосередньо господарським судом також не може бути підставою для задоволення касаційної скарги, оскільки скаржником не зазначено, які саме докази не були витребувані судом та що перешкоджало їх витребуванню і поданню до суду позивачем.

Отже, рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів зі справи відповідають встановленим ними фактичним обставинам, прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права і передбачені законом підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119-11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Черкаської області від 04.12.2007 та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 19.02.2008 зі справи № 02/4993 залишити без змін, а касаційну скаргу Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів –без задоволення.

Суддя            В.Селіваненко

Суддя            І.Бенедисюк

Суддя                                                                                            Б.Львов