КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22.04.2008
№ 25/434-49/202

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка  В.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

розглянувши апеляційні скарги Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 та Відкритого акціонерного
товариства “Південбудмеханізація”

на рішення Господарського суду м.Києва від
14.01.2008 (колегія суддів: головуючий суддя - Копитова О.С., судді: Євсіков
О.О., Митрохіна А.В.)

у справі № 25/434-49/202

за позовом                               Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

до                                                   Відкритого
акціонерного товариства “Південбудмеханізація”

про
стягнення 63114,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_1 (далі -СПД - ОСОБА_1) звернувся до господарського суду м. Києва з
позовом до Відкритого акціонерного товариства “Південбудмеханізація” (далі -
ВАТ “Південбудмеханізація”) про стягнення 42 738,45 грн. основного боргу,
12265,93 грн. суму інфляційних збитків, 3 835,92 грн. суми неустойки та 4
273,85 грн. штрафних санкцій, а всього 63114,15 грн. у зв'язку з неналежним
виконанням договору № Юр - 10 на надання юридичних послуг від 29.11.2001.

Рішенням господарського суду м. Києва від
01.12.2005 позов задоволено. Суд стягнув з ВАТ „Південбудмехханізація” на
користь СПД -ОСОБА_1 63 11,15 грн.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 23.03.2006 рішення господарського суду м. Києва від
01.12.2005 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 07.06.2006 постанову Київського апеляційного господарського суду
від 23.03.2006 та рішення господарського суду м. Києва від 01.12.2005
скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду м.
Києва.

Ухвалою Верховного Суду України
відмовлено в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого
господарського суду України від 07.06.2006.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 29.08.2006 справі присвоєно номер 25/434-49/202.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 14.01.2008 позов задоволено частково. Суд стягнув з ВАТ
„Південбудмеханізація” на користь СПД - ОСОБА_1 42 738,45 грн. основного боргу,
23 420,67 грн. збитків від інфляції, 3 835,92 грн. пені та 4 275,85 грн.
штрафних санкцій, а в іншій частині в позові відмовив.

Також суд стягнув з СПД - ОСОБА_1 в
дохід Державного бюджету України 1 798,06 державного мита.

Додатковим рішенням господарського
суду м. Києва від 23.01.2008 стягнуто з ВАТ “Південбудмеханізація” на користь
СПД - ОСОБА_1 23,13 грн. витрат, пов'язаних з отриманням довідки про
знаходження відповідача в ЄДРПОУ.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 23.01.2008 позивачу роз'яснено рішення господарського суду м. Києва від
14.01.2008 в частині стягнення з останнього державного мита до Державного
бюджету в розмірі 1 798,06 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 23.01.2008 виправлено допущену в резолютивній частині рішення
господарського суду м. Києва від 14.01.2008 помилку.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду м. Києва від 14.01.2008 ВАТ “Південбудмеханізація” подало
апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та прийняти нове рішення, яким
в позові СПД - ОСОБА_1 відмовити.

Також, не погоджуючись з рішенням
господарського суду м. Києва від 14.01.2008 СПД - ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просив його скасувати в частині стягнення з нього в дохід Державного
бюджету України 1798,06 грн. державного мита.

Апеляційна скарга ВАТ
“Південбудмеханізація” мотивована тим, що судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а також неправильно
застосовано норми процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга СПД-ОСОБА_1
мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми
процесуального права.

СПД-ОСОБА_1 проти доводів апеляційної
скарги ВАТ “Південбудмеханізація” заперечував та просив апеляційну скаргу
товариства залишити без задоволення.

У зв'язку з неявкою в засідання суду
представників ВАТ „Південбудмеханізація” та не поданням СПД-ОСОБА_1
витребуваних доказів, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від
25.03.2008 розгляд справи було відкладено та призначено на 08.04.2008.

В
засідання суду, призначене на 08.04.2008 ВАТ “Південбудмеханізація” повноважних
представників не направило та не повідомило суд про причини неявки.

На
підставі ст. 77 ГПК України в засіданні суду з 08.04.2008 по 22.04.2008
оголошувалась перерва.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення СПД - ОСОБА_1, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення
спору по суті, суд встановив наступне.

Між Механізованою колоною № 41 ВАТ
“Південбудмеханізація” та СПД - ОСОБА_1 29.11.2001 укладено договір № Юр-10 на
надання юридичних послуг, за умовами якого, Механізована колона № 41 ВАТ
“Південбудмеханізація” доручає, а СПД - ОСОБА_1 бере на себе зобов'язання
виконати правову роботу по підготовці позовних документів, а також матеріалів,
необхідних для розгляду господарським судом позову до боржника Механізованої
колони № 41 ВАТ “Південбудмеханізація” (кредитора): ВАТ “Інтернефтегазбуд”,
борг якого станом на 01.01.2001 становить 614460 грн. і підтверджений довідками
про вартість виконаних робіт по контрактах - № 41-2-99 (а, б, в, г, д, ж, з) за
1999-2000 (п 1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору за
виконану роботу Механізована колона № 41 ВАТ “Південбудмеханізація” виплачує
СПД - ОСОБА_1 винагороду (при умові погашення боргу, або його частки) в сумі 15
відсотків від повернутої боржником Механізованій колоні № 41 ВАТ
“Південбудмеханізація” суми основного боргу - 614460 грон., та 50% від суми,
яка перевищує суму основного боргу, та буде стягнута з боржника за рішенням
суду, або повернута ним добровільно (в т.ч. неустойка, пеня, штраф,
відшкодування майнової шкоди, інші нарахування, тощо) (п. 3.1 договору).

Оплата винагороди здійснюється
дефірінційовано, шляхом виплати Механізованою колоною № 41 ВАТ
“Південбудмеханізація” грошових коштів СПД - ОСОБА_1 на протязі 3-х банківських
днів, від дня погашення боржником любої частки боргу Механізованій колоні № 41
ВАТ “Південбудмеханізація”, і у розмірі, згідно з умовами п. 3.1 цього
договору, шляхом її перерахування на розрахунковий рахунок СПД - ОСОБА_1 або
готівкою з каси Механізованої колони № 41 ВАТ “Південбудмеханізація” (п. 3.2
договору).

Винагорода СПД - ОСОБА_1 виплачується
Механізованою колоною № 41 ВАТ “Південбудмеханізація” грошовими коштами на
умовах п. 3.1 даного договору, незалежно від способу розрахунків, проведених
кредитором та боржником (товаром, продукцією, заліком, грошовими коштами,
виконаними роботами, наданими послугами, тощо). Зобов'язання по виплаті
винагороди у Механізованої колони № 41 ВАТ “Південбудмеханізація” виникають з
моменту виникнення любої події, яка свідчить про проведений розрахунок між
боржником та кредитором (п. 3.3 договору).

Між Механізованою колоною № 41 ВАТ
“Південбудмеханізація” та СПД - ОСОБА_1 10.04.2002 складено акт виконаних робіт
(наданих послуг) про те, що з листопада 2001 по січень 2002 на підставі
договору № Юр-10 від 29.11.2001 СПД - ОСОБА_1 за дорученням Механізованої
колони № 41 ВАТ “Південбудмеханізація” виконана, а Механізованою колоною № 41
ВАТ “Південбудмеханізація” прийнята робота по поверненню боргу ВАТ
“Інтернафтагазбуд”.

Сторони погодилися, що загальна сума
винагороди за договором № Юр-10 від 29.11.2001 становить 133 794,50 грн. і
визначили, що оплату СПД-ОСОБА_1 винагороди Механізованою колоною № 41 ВАТ
“Південбудмеханізація” буде здійснюватись відповідно до п. 3.2 договору, тобто
на протязі 3-х днів з моменту отримання ним кожного погашення боргу, у вигляді
примусового стягнення по наказу суду, або добровільної оплати боргу, визнаного
судом, безпосередньо боржником. Оплата здійснюється шляхом перерахування
грошових коштів на розрахунковий рахунок СПД - ОСОБА_1

Сторони також погодились, що
Механізована колона № 41 ВАТ “Південбудмеханізація” може здійснювати платежі по
даному акту достроково в разі узгодженої про це домовленості між сторонами, в
тому числі і платежі, пов'язані з відшкодуванням витрат СПД - ОСОБА_1,
пов'язаних з виконанням умов договору.

Додатковою угодою № 1 від 10.10.2002
про внесення змін до акта виконаних робіт від 10.04.2002 за договором № Юр-10 від
29.11.2002 сторони домовилися про зменшення суми винагороди СПД - ОСОБА_1 і
визначили, що Механізована колона № 41 ВАТ “Південбудмеханізація” за надані
юридичні послуги по договору № Юр-10 від 29.11.2001 сплачує СПД - ОСОБА_1
винагороду у розмірі 71788,45 грн.

Між Механізованою колоною № 41 ВАТ
“Південбудмеханізація” та СПД - ОСОБА_1 10.10.2002 укладено додаткову угоду до
договору № Юр-10 від 29.11.2001 відповідно до якої п. 3.2 договору викладено в
наступній редакції: “п. 3.2. Оплата винагороди СПД - ОСОБА_1 здійснюється
Механізованою колоною № 41 ВАТ “Південбудмеханізація” на підставі акта
виконаних робіт від 10.04.2002 з доповненнями, на протязі 3-х банківських днів
з моменту надходження на любий р/рахунок, яким користується Механізована колона
№ 41 ВАТ “Південбудмеханізація” грошових коштів, незалежно від підстав такого
надходження у розмірі 30% від суми зарахованої на р/рахунок шляхом їх
перерахування” і далі по тексту.

Пункт 4 договору доповнено підпунктом
4.2 договору такого змісту: “п. 4.2. Датою виникнення у СПД - ОСОБА_1 права на
нарахування фінансових санкцій передбачених у п. 4.1 даного договору та вимоги
їх сплати, а у Механізованої колони № 41 ВАТ “Південбудмеханізація”
зобов'язання їх сплати, вважається дата зарахування на р/рахунки Механізованої
колони № 41 ВАТ “Південбудмеханізація” грошових коштів у відповідності до п.п.
3.2 п. 3 даного договору”.

Згідно п. 3 додаткової угоди дана
додаткова угода є невід'ємною частиною договору № Юр-10 від 29.11.01 і вступає
в законну силу з моменту її підписання і перерахування на розрахунковий рахунок
СПД-ОСОБА_1 коштів (частини винагороди) в сумі 15 000,00 грн.

Між ВАТ “Інтернафтогазбуд” та
Механізованою колоною № 41 ВАТ “Південбудмеханізація” 04.10.2002 складено акт
про виконання договору відповідно до якого, сторони дійшли згоди про те, що
контракт на будівництво № 41-2-99-р від 31.05.1999 виконаний обома сторонами
повністю, а судовий спір у справі № 635/16/37 на суму 712064,17 грн. повністю
урегульований шляхом поставки товарів, засобів та матеріалів.

На виконання умов п. 6.5 контракту
згідно накладної № 95 від 02.09.2002 ВАТ “Інтернафтогазбуд” передало, а
Механізована колона № 41 ВАТ “Південбудмеханізація” прийняла товари, засоби та
матеріали по взаємо узгодженій номенклатурі на суму залишку боргу - 627111,72
грн.

З 01.01.2004 набрали чинності
Цивільний кодекс України (далі - ЦК України) та Господарський кодекс України
(далі - ГК України).

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до
цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо
цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що
виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно
п. 6 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Цивільного кодексу
України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення
яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання
чинності цим Кодексом.

Правила
Цивільного кодексу України про відповідальність за порушення договору
застосовуються в тих випадках, коли відповідні порушення були допущені після
набрання чинності цим Кодексом, крім випадків, коли в договорах, укладених до 1
січня 2004 року, була встановлена інша відповідальність за такі порушення (п.
10 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Також п. 4 Прикінцевих положень ГК
України встановлено, що ГК України застосовується до господарських відносин,
які виникли після набрання чинності його положеннями.

До господарських відносин, що виникли
до набрання чинності відповідними положеннями ГК України, зазначені положення
застосовуються до тих прав і обов'язків, які продовжують існувати або виникли
після набрання чинності цими положеннями.

У зв'язку з тим, що зобов'язання за
договором № Юр-10 на надання юридичних послуг, укладеного 29.11.2001 між
Механізованою колоною № 41 ВАТ “Південбудмеханізація” та СПД - ОСОБА_1 на час
набрання чинності ГК України та ЦК України не припинились, то до спору, що
виник, підлягають застосування положення ГК України та ЦК України.

Згідно ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання
та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,
передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у
тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Основними
видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та
організаційно-господарські зобов'язання.

Господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Майнові
зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються
ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 2 ст. 175 ГК
України).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Договір є підставою виникнення
цивільних прав і обов'язків (ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись
належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК
України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається
(ст. 525 ЦК України).

Виходячи із змісту укладеного між
сторонами договору, він за своєю правовою природою є договором про надання
послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі
вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується
оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень (ст.
33 ГПК України).

За актом звірки заборгованості від
31.12.2002 заборгованість Механізованої колони № 41 ВАТ “Південбудмеханізація”
перед СПД - ОСОБА_1 визначено в сумі 67 738,45 грн. і зазначено, що товариством
25.10.2002 сплачено 2050,00 грн., 06.11.2002 - 1000,00 грн., 16.11.2002 -
1000,00 грн., а всього - 4050,00 грн.

За
актом звірки заборгованості від 31.12.2003 заборгованість Механізованої колони
№ 41 ВАТ “Південбудмеханізація” перед СПД - ОСОБА_1 визначена в сумі 66 738,45
грн. і зазначено, що товариством 25.10.2002 сплачено 2050,00 грн., 06.11.2002 -
1000,00 грн., 16.11.2002 - 1000,00 грн., 17.02.2003 - 1000,00 грн., а всього -
5050,00 грн.

За
актом звірки заборгованості від 31.12.2005 заборгованість Механізованої колони
№ 41 ВАТ “Південбудмеханізація” перед СПД - ОСОБА_1 визначена в сумі 49 738,45
грн. і зазначено, що товариством з 14.02.2002 по 28.09.2004 сплачено 22050,00
грн.

Також, факт наявності заборгованості
підтверджується наявними в матеріалах справи листами Механізованої колони № 41
ВАТ “Південбудмеханізація” до СПД - ОСОБА_1 № 66 від 06.03.2003, № 153 від
12.06.2003 та № 187 від 18.08.2005.

Крім того, листом № 187 від
18.08.2005 Механізована колона № 41 ВАТ “Південбудмеханізація” направила СПД -
ОСОБА_1 графік погашення заборгованості по розрахунках за договором № Юр-10 від
29.11.2001, що свідчить про те, що товариство не заперечує проти наявної
заборгованості.

Отже, на час розгляду справи
заборгованість ВАТ “Південбудмеханізація” перед СПД ОСОБА_1 за договором №
Юр-10 від 29.11.2001 становила 42 738,45 грн.

При цьому, Механізована колона № 41
ВАТ “Південбудмеханізація” не надала доказів того, що товариством сплачено
заборгованість, яка виникла на підставі договору № Юр-10 на надання юридичних
послуг, укладеного 29.11.2001 з СПД - ОСОБА_1

Доводи ВАТ “Південбудмеханізація”
наведені в апеляційній скарзі про те, що позов пред'явлено поза межами строку
позовної давності, який слід обчислювати з 01.09.2001, з моменту проведення
розрахунків ВАТ „Інтернафтогазбуд” з МК № 41 ВАТ “Південбудмеханізація”, а не з
08.11.2002, як це рахує суд першої інстанції колегія суддів вважає
необґрунтованими виходячи з наступного.

Правила
ЦК України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення
яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання
чинності цим Кодексом (п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна
позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 1 п. 5 ст. 261 ЦК України).

Зобов'язання ВАТ “Південбудмеханізація” щодо сплати СПД - ОСОБА_1
винагороди за договором про надання юридичних послуг в сумі 71 788,45 грн.
виникла внаслідок внесення 10.10.2002 змін до акта виконаних робіт (наданих
послуг) від 10.04.2002, які ВАТ “Південбудмеханізація” підписало 04.11.2002 і з
урахуванням того, що товариством не надано доказів того, що з моменту
підписання додаткової угоди до договору № Юр-10 від 29.11.2001 на його
розрахункові рахунки не надходили кошти, то відповідно до п. 3.2 договору,
колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що строк
позовної давності слід обраховувати з 08.11.2002.

Окрім того, згідно ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна
давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку
має позивач.

Після
переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час,
що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не
зараховується.

Як
вбачається із матеріалів справи Механізована колона № 41 ВАТ
“Південбудмеханізація” надіслала на адресу 18.08.2005 СПД - ОСОБА_1 лист № 187
в якому просила підписати додаткову угоду про продовження строків розрахунку за
договором № Юр-10 від 29.11.2001, додавши до листа графік погашення
заборгованості за договором № Юр-10 від 29.11.2001.

Визнання
товариством зазначеної в листі заборгованості за договором № Юр-10 від
29.11.2001 свідчить про те, що 18.08.2005 строк позовної давності перервався і
його перебіг почався заново.

Отже,
при зверненні до суду 10.10.2005 СПД - ОСОБА_1 не пропущено строк позовної
давності.

До
прийняття рішення по суті спору СПД - ОСОБА_1 також було заявлено клопотання №
Юр-07/-77 від 10.11.2007, № Юр-07/15 від 14.03.2007 та № Юр-07/18 від
15.03.2007, в яких, окрім заявлених позовних вимог, він просив суд стягнути з
товариства 11140, 33 грн. збитків у формі упущеної вигоди, визнати недійсною
додаткову угоду № 1 від 10.10.2002 до акта виконаної роботи від 10.04.20002 до
спірного договору, стягнути додатково до основної ціни позову 124 012,10 грн.
майнової шкоди, завданої йому шляхом обману при укладенні додаткової угоди № 1
від 10.10.2002 до акта виконаної роботи від 10.04.20002, 25 000,00 грн.
моральної шкоди, завданої внаслідок обману та приниження честі та гідності
позивача, а також додатково завдану йому майнову шкоду у вигляді 15% податку,
який має бути сплачений.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет
позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього
Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних
вимог.

Згідно п. 3.6 роз'яснення Вищого
арбітражного суду України № 02-5/289 від 18.09.1997 “Про деякі питання практики
застосування Господарського процесуального кодексу України” передбачені
частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача змінити підставу або предмет
позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову
можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Ця норма
не застосовується під час розгляду справи в інших інстанціях. Зазначені права
можуть бути використані позивачем також під час нового розгляду справи у першій
інстанції після скасування рішення і передачі у встановленому порядку справи на
новий розгляд суду першої інстанції.

Зміна
предмета позову означає зміну матеріально-правової вимоги до позивача. Зміна
підстави позову означає зміну обставин, якими позивач обґрунтовує свою вимогу
до відповідача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.
Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення суми позову за
тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві.

В п.
3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1228 від
02.06.2006 зазначено, що під збільшенням розміру позовних вимог (частина друга
статті 22 ГПК) слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було
заявлено у позовній заяві (абзац другий підпункту 3.7 пункту 3 роз'яснення
президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.97 N 02-5/289 "Про
деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу
України"). Тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов'язано з
пред'явленням додаткових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві.

Оскільки
до ч. 4 ст. 22 ГПК України не передбачено права позивача доповнювати заявлені
позовні вимоги додатковими позовними вимогами, а СПД - ОСОБА_1 до прийняття
рішення у справі були подані клопотання № Юр-07/-77 від 10.11.2007, № Юр-07/15
від 14.03.2007 та № Юр-07/18 від 15.03.2007 в яких він не збільшував позовні
вимоги, а доповнював заявлені позовні вимоги додатковими позовними вимогами,
оскільки вони не заявлялись при подачі позову і, у суду першої інстанції були
відсутні правові підстави для прийняття цих вимог до розгляду, то колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано прийняв до розгляду
додатково заявлені позивачем позовні вимоги.

Отже,
позов СПД - ОСОБА_1 підлягав розгляду стосовно стягнення з ВАТ
“Південбудмеханізація” 42 738,45 грн. основного боргу, 23 420,67 грн. збитків
від інфляції, 3 835,92 грн. пені та 4 275,85 грн. штрафних санкцій.

При
цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано, відповідно
до ч.4 ст. 22 ГПК України прийняв до розгляду клопотання СПД - ОСОБА_1 в
частині збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення збитків від
інфляції, оскільки така вимога заявлялась позивачем при подачі позову.

Отже,
на час розгляду справи ціна позову становила 74 268,89 грн.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що
в разі порушення терміну оплати, зазначеному в п. 3.3 цього договору
Механізована колона № 41 ВАТ “Південбудмеханізація” сплачує СПД - ОСОБА_1 штраф
у розмірі 10% від несплаченої у строк суми, а також неустойку (пеню) у розмірі
1,0 % відсотка від суми неплатежу за кожний день прострочки.

Відповідно до ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням того, що ВАТ
“Південбудмеханізація” прострочило виконання грошового зобов'язання, то суд
першої інстанції обґрунтовано стягнув з товариства на користь СПД - ОСОБА_1 23
420,67 грн. збитків від інфляції, 3 835,92 грн. пені та 4 275,85 грн. штрафних
санкцій.

Відповідно до ст. 46 ГПК України
державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в
порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

В
разі збільшення розміру позовних вимог недоплачена сума державного мита
доплачується чи стягується згідно з новою ціною позову.

До
заяви про збільшення розміру позовних вимог додається документ, що підтверджує
сплату державного мита у встановленому порядку і розмірі, за винятком випадків
звільнення від сплати цього мита, відстрочки або розстрочки його сплати.

Виходячи
із ціни позову в сумі 74 268,89 грн., державне мито по справі складає 742,68
грн.

У
зв'язку з тим, що при збільшені позовних вимог в частині стягнення збитків від
інфляції в сумі 23 420,67 грн., СПД - ОСОБА_1 не сплатив державне мито, а
первісно при подачі позовної заяви ним сплачено лише 631,14 грн., то суд першої
інстанції необґрунтовано стягнув з ВАТ “Південбудмеханізація” на користь СПД -
ОСОБА_1 державне мито в сумі 742,68 грн.

Відповідно
до ст. 46 ГПК України державне мито в сумі 631,14 грн. підлягає стягненню з ВАТ
“Південбудмеханізація” на користь СПД - ОСОБА_1, а 111,54 грн. державного мита
підлягає стягненню з ВАТ “Південбудмеханізація” в дохід Державного бюджету
України.

З
урахуванням наведеного, рішення господарського суду м. Києва від 14.01.2008 в
частині стягнення з ВАТ “Південбудмеханізація” на користь СПД - ОСОБА_1 742,68
грн. державного мита підлягає зміні.

Оскільки
суд першої інстанції з порушенням вимог ч.4ст.22 ГПК України прийняв до
розгляду додаткові позовні вимоги заявлені СПД - ОСОБА_1 і вони не підлягали
розгляду, то суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з СПД - ОСОБА_1 в
дохід Державного бюджету України державне мито в сумі 1 798,06 грн. за їх
розгляду, а тому рішення господарського суду м. Києва від 14.01.2008 в частині
відмови в задоволенні додаткових позовних вимог та в частині стягнення
державного мита з СПД - ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України підлягає
скасуванню.

За
наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського
суду м. Києва від 14.01.2008 в частині відмови в задоволенні додатково
заявлених позовних вимог про визнання недійсною додаткової угоди № 1 від
10.10.2002 до акта виконаної роботи від 10.04.2002 до спірного договору,
стягнення матеріальної та моральної шкоди та в частині стягнення з СПД -
ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України 1798,06 грн. державного мита
підлягає скасуванню, а в іншій частині рішення суду необхідно змінити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Рішення господарського суду м. Києва від 14.01.2008 у справі №
25/434-49/202 в частині відмови в задоволенні додатково заявлених позовних
вимог про визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 10.10.2002 до акта
виконаної роботи від 10.04.2002 до спірного договору, стягнення матеріальної та
моральної шкоди та в частині стягнення з Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України 1798,06 грн.
державного мита скасувати.

2.          В іншій частині рішення
господарського суду м. Києва від 14.01.2008 у справі № 25/434-49/202 змінити,
виклавши резолютивну частину рішення суду в наступній редакції:

3.          Позов задовольнити повністю.

4.          Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства „Південбудмеханізація” (04073, м. Київ, вул. Стрілецька, 33, р/р №
0740 в Залізничному ПІБ м. Києва, МФО 322153, ідентифікаційний код
01380890) на користь Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1 АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 42 738 (сорок дві тисячі сімсот
тридцять вісім) грн. 45 коп. основного боргу, 23 420 (двадцять три тисячі
чотириста двадцять) грн. 67 коп. збитків від інфляції, 3 835 (три тисячі
вісімсот тридцять п'ять) грн. пені та 4 273 (чотири тисячі двісті сімдесят три)
грн. 85 коп. штрафних санкцій, 631 (шістсот тридцять одна) грн. 14 коп. витрат
по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно
- технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

5.          Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства „Південбудмеханізація” (04073, м. Київ, вул. Стрілецька, 33, р/р №
0740 в Залізничному ПІБ м. Києва, МФО 322153, ідентифікаційний код
01380890) на користь Державного бюджету України 111 (сто одинадцять) грн. 54
коп. державного мита. Видати наказ.

6.          Доручити господарському суду м. Києва
видати наказ на виконання даної постанови.

7.          Справу № 25/434-49/202 повернути до
господарського суду м. Києва.

8.          Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя

Судді

25.04.08 (відправлено)