ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" березня 2008 р.

Справа № 12/1483

Розглянувши матеріали за позовом Відкритого акціонерного товариства енергопостачальної компанії „Хмельницькобленерго” в особі Хмельницького міського району електромереж м. Хмельницький

до Державного підприємства „Поділляторф” м. Хмельницький

про стягнення 1493грн. 49коп.

Суддя Шпак В.О.

Представники сторін:

Позивача: Докієн В.В. –за довіреністю №3593 від 29.12.2007р.

Відповідача: не з’явився

Суть спору:

Відкрите акціонерне товариство енергопостачальна компанія „Хмельницькобленерго” в особі Хмельницького міського району електромереж м. Хмельницький звернулось з позовом до Державного підприємства „Поділляторф” м. Хмельницький про стягнення 1493грн. 49коп., з яких 1337грн. 48коп. заборгованості за використану електроенергію, 53грн. 21коп. пені, 94грн. 57коп. різниці від встановленого індексу інфляції, 8грн. 23коп. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №1177 від 01.01.2004р. про постачання електричної енергії.

Відповідач відзиву на позов не подав, повноважного представника для участі у судове засідання не направив та не заперечив проти позовних вимог, що не перешкоджає розгляду справи у відповідності до ст. 75 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

01.01.2004р. між ВАТ ЕК „Хмельницькобленерго” в особі Хмельницького міського РЕМ (постачальник) та ДП „Поділляторф” (споживач) укладено договір №1177 про постачання електричної енергії юридичним та фізичним особам –суб’єктам підприємницької діяльності.

Згідно умов договору (п.п. 1.1, 2.2, 8.1, 11.3) постачальник електричної енергії здійснює передачу та постачання електричної енергії споживачу, а споживач оплачує постачальнику спожиту електроенергію та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід’ємними частинами. Споживач зобов’язується оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії згідно з умовами даного договору. Споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії, згідно додатку №1 з врахуванням очікуваного споживання електроенергії за розрахунковий період у відповідності до 10 числа розрахункового періоду 100% від договірної величини споживання електроенергії розрахункового періоду. Договір вважається чинним з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2004р. Цей договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не наступить письмова заява однієї із сторін про відмову від цього договору або про перегляд його умов.

Позивач, на виконання своїх договірних зобов’язань, постачав споживачу (відповідачу) електроенергію у період з 01.08.2007р. по 31.01.2008р., що підтверджується рахунками та рапортами позивача №1177.

Відповідач умов договору належно не виконав, розрахунків за використану електроенергію вчасно та у повному обсязі не провів, внаслідок чого у нього станом на 31.01.2008р. виникла заборгованість перед позивачем в сумі 1337грн. 48коп.

На момент прийняття рішення в матеріалах справи відсутні будь-які докази погашення відповідачем спірної заборгованості в добровільному порядку.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що у випадку ненадходження коштів в обумовлені в цьому пункті строки споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% за кожний день прострочки платежу, (але не більше подвійної облікової ставки НБУ), 3% річних та інфляційних.

Відповідно, позивачем нараховано відповідачу 53грн. 21коп. пені за період з 01.09.2007р. по 31.01.2008р., 94грн. 57коп. різниці від встановленого індексу інфляції, 8грн. 23коп. 3% річних за період 01.08.2007р. по 31.01.2008р.

Правовідносини, які виникли між сторонами на підставі договору №1177 про постачання електричної енергії юридичним та фізичним особам - суб’єктам підприємницької діяльності від 01.01.2004р., за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст.ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із вищенаведеного, позов Відкритого акціонерного товариства енергопостачальної компанії „Хмельницькобленерго” в особі Хмельницького міського району електромереж м. Хмельницький до Державного підприємства „Поділляторф” м. Хмельницький про стягнення 1493грн. 49коп. є обґрунтованим, підтвердженим матеріалами справи і належними доказами та підлягає задоволенню.

У відповідності із ст. 49 ГПК України судові витрати у справі належить покласти на відповідача.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-84, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд –

в и р і ш и в:

Позов Відкритого акціонерного товариства енергопостачальної компанії „Хмельницькобленерго” в особі Хмельницького міського району електромереж м. Хмельницький до Державного підприємства „Поділляторф” м. Хмельницький про стягнення 1493грн. 49коп. задоволити.

Стягнути з Державного підприємства „Поділляторф” м. Хмельницький, вул. Будівельників, 20 (р/р 1124 в Хмельницькому ОСБ, МФО 315018, код 02968875) на користь Відкритого акціонерного товариства енергопостачальної компанії „Хмельницькобленерго” в особі Хмельницького міського району електромереж м. Хмельницький, вул. Рибалко, 30 (р/р 003 в Хм. ОУ ВАТ „Д.Ощадбанк України”, МФО 315784, код 22764703) –1337грн. 48коп. (одна тисяча триста тридцять сім гривень 48коп.) заборгованості, 53грн. 21коп. (п’ятдесят три гривні 21коп.) пені, 94грн. 57коп. (дев’яносто чотири гривні 57коп.) різниці від встановленого індексу інфляції, 8грн. 23коп. (вісім гривень 23коп.) 3% річних, 102грн. (сто дві гривні) державного мита, 118грн. (сто вісімнадцять гривень) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Суддя                                                                      В.О. Шпак

Віддруковано в 3 примірниках:

1.          До справи;

2.          Позивачу;

3.          Відповідачу.