СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

15 травня 2008 року

Справа № 2-30/356-2008А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Лисенко В.А.,

суддів                                                                      Заплава Л.М.,

Фенько Т.П.,

секретар судового засідання                                        Запорожець Т.О.

за участю представників сторін:

позивача:Фаіз Л.Р., довіреність № 680 від 07.04.2008,

відповідача: Гладкий Ю.В., довіреність № 09/273 від 12.05.2008,

розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кримтеплиця" на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Ловягіна Ю.Ю.) від 25.02.2008 по справі № 2-30/356-2008А

за позовом           Сімферопольського районного центру зайнятості (вул. Кечкеметська, 198, місто Сімферополь, 95022)

до           Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кримтеплиця" (Московське шосе, 11 км, с.Молодіжне, Сімферопольський р-н, 97501)

про стягнення 52820,24 грн.

ВСТАНОВИВ:

Сімферопольський районний центр зайнятості звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кримтеплиця" про стягнення заборгованості в сумі 52820,24 грн., у тому числі пені у розмірі 617,70 грн., яка виникла за період з квітня 2003 року по серпень 2003 року включно.

Відповідач проти позову заперечує на підставі того, що у провадженні господарського суду Автономної Республіки Крим вже є аналогічна справа про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кримтеплиця" на користь Сімферопольського районного центру зайнятості заборгованості по страховим внескам у сумі 194011,32 грн., у зв’язку з чим провадження у дійсній справі підлягає залишенню без розгляду.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 25.02.2008 (суддя Ловягіна Ю.Ю.) у справі № 2-30/356-2008А позов задоволено. Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кримтеплиця" на користь Сімферопольського районного центру зайнятості 52820,24 грн. заборгованості по внескам на випадок безробіття, в тому числі пені в сумі 617,70 грн.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, позов залишити без розгляду.

На думку сторони постанову прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, у вересні 2004 року Сімферопольській районний центр зайнятості звернувся в господарський суд Автономної Республіки Крим з позовом про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кримтеплиця" заборгованості по сплаті внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття у сумі 194011,32 грн., яка була виявлена у результаті перевірки, проведеної 23.09.2003, про що був складений акт № 52.

У лютому 2005 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Кримтеплиця" звернулось із зустрічним позовом до Сімферопольського районного центру зайнятості та Сімферопольської міжрайонної державної податкової інспекції про спонукання до списання безнадійного боргу, якій виник у результаті форс-мажорних обставин.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 07.04.2005 зустрічний позов задоволено, у задоволенні вимог Сімферопольського міського центру зайнятості відмовлено.

У даний час справа знаходиться на перегляді у Верховному суді України.

У зв’язку з цим, відповідач вважає, що суд безпідставно залишив без уваги доводи відповідача відносно залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки акт перевірки № 52, на підставі якого позивач заявляє свої вимоги складений за період з 01.01.2001 по 31.08.2003 и остаточне рішення з первісного спору (справа № 2-23/10-2005) до теперішнього часу не винесено.

Крім того, сторона вважає, що суд не всебічно досліджував матеріали справи, не витребував докази у сторін, постанову прийнято тільки на доводах позивача, не визначено чітко на якій підставі виникла заборгованість та її розмір.

Також, на думку відповідача, постанову складено з порушенням норм процесуального права, а саме: статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої в мотивувальній частині постанови вказуються встановлені судом обставини з посиланням на докази, а також мотиви відмови в прийнятті окремих доказів, мотиви, з яких суд дійшов до висновків при прийнятті постанови та положення закону, якім він керувався. Але у оскаржуваній постанові суд посилається тільки на статті Кодексу адміністративного судочинства України.

Більш детальніше доводи вказані у скарзі.

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.05.2008 змінено склад судової колегії, суддю Дугаренко О.В. замінено на суддю Заплава Л.М.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статей 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила таке.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Кримтеплиця” зареєстроване як платник страхових внесків до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття за номером 12202025.

23 вересня 2003 року Сімферопольським районним центром зайнятості було проведено перевірку правильності нарахування, своєчасності та повноти перерахування страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття відповідачем до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття за період з 01.01.2001 по 31.08.2003.

У ході перевірки встановлено, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Кримтеплиця” станом на 01.09.2003 має заборгованість у сумі 222980,75 грн.

За результатами перевірки складено акт № 52 від 23.09.2003, за прострочену заборгованість відповідачеві нарахована пеня в розмірі 23850,81 грн.

У даній позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість по страховим внескам ні за весь період, а лише за період з квітня 2003 року по серпень 2003 року.

З матеріалів справи слідує, що за період з квітня 2003 року по серпень 2003 року включно за відповідачем склалася заборгованість по страховим внескам в сумі 52820,24 грн., в тому числі пені в сумі 617,70 грн.

Згідно із Законом України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” № 1533-III від 02.03.2000 всі роботодавці (підприємства, установи, організації і фізичні особи, які використовують найману працю) зобов'язані сплачувати збір у відповідний цільовий фонд за найманих працівників в порядку і розмірах, передбачених законом.

Відповідно до пункту 3 статті 17 Закону України № 1533-III від 02.03.2000 роботодавці та застраховані особи сплачують страхові внески один раз на місяць в день одержання роботодавцями в установах банків коштів на оплату праці.

Якщо роботодавці несвоєчасно чи не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються санкції, передбачені статтею 38 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 35 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” № 1533-III від 02.03.2000 роботодавець зобов’язаний своєчасно та в повному розмірі сплачувати страхові внески.

Згідно статті 38 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” № 1533-III від 02.03.2000 роботодавець несе відповідальність за несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків, у тому числі страхових внесків, що сплачують застраховані особи через рахунки роботодавців.

У разі несвоєчасної сплати страхових внесків страхувальниками або неповної їх сплати страхувальники сплачують суму донарахованих контролюючим органом страхових внесків (недоїмки), штраф та пеню.

Штраф накладається у розмірі прихованої суми виплат, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, а в разі повторного порушення - у трикратному розмірі зазначеної суми.

Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки (без урахування штрафів) за весь її строк.

Не сплачені в строк страхові внески, пеня і штраф стягуються в доход Фонду із страхувальника у безспірному порядку.

Строк давності у разі стягнення страхових внесків, пені та фінансових санкцій, передбачених цією статтею, не застосовується.

Судовою колегією не приймаються до уваги доводи відповідача про необхідність залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з наступним.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо в провадженні цього або іншого адміністративного суду є адміністративна справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як слідує з матеріалів справи, з позовом про стягнення заборгованості за період з 01.01.2001 по 31.03.2003 позивач звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим по сумам страхових внесків в розмірі 194011,32 грн., в тому числі 23233,11 грн. пені. Дана справа під номером 2-27/9956.1-2007А (2-23/10-2005) знаходиться на розгляді в господарському суді Автономної Республіки Крим.

У позові з дійсній справі заявлені позовні вимоги про стягнення решти суми, нарахованої в акті перевірки № 52 від 23.09.2003, а саме: в розмірі 52820,24 грн., в тому числі пені в сумі 617,70 грн., за період з квітня 2003 року по серпень 2003 року включно.

Таким чином, мають місце різні періоди сплати страхових внесків до Фонду загальнообов'язкового соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, оскільки постанову суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, вона зміні чи скасуванню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги з вищевказаних підстав.

Керуючись статтями 195, 196, 198 (пункт 1), 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кримтеплиця" залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 25.02.2008 у справі № 2-30/356-2008А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку і строки, передбачені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                    підпис                    В.А. Лисенко

Судді                                                  підпис                    Л.М. Заплава

підпис                    Т.П. Фенько