ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.04.08 р.                     Справа № 25/52

Суддя господарського суду Донецької області І.А.Бойко

при секретарі судового засідання О.М. Якименко

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом закритого акціонерного товариства „Донецьксталь” – металургійний завод” м. Донецьк

до відповідача комунального підприємства Житлово-експлуатаційної контори № 6 Ленінського району м. Донецька

про стягнення 6150грн.00коп.

За участю

представників сторін:

від позивача: Задорожнюк І.В. - економіст 1 категорії юридичного відділу (довіреність № 20/644 від 15.10.2007);

від відповідача: не з’явився

Позивач - закрите акціонерне товариство „Донецьксталь” – металургійний завод” м. Донецьк, звернувся до господарського суду з позовом до комунального підприємства Житлово-експлуатаційної контори № 6 Ленінського району м. Донецька про стягнення 6150грн.00коп., у тому числі заборгованість за поставлену теплову енергію в сумі 4815грн.02коп., індекс інфляції в сумі 764грн.98коп., 3% річних в сумі 129грн.00коп. та пеня в сумі 441грн.00коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на уточнений розрахунок суми позову, договір № 5533 на відпуск теплової енергії у перегрітій воді від 01.02.2005, претензію № 17/288и від 11.10.2007р., рахунки – фактури № 30738D7 від 31.01.2007, № 10579D7 від 28.02.2007, № 11948D7 від 31.03.2007, реєстри послуг № 43 від 31.01.2007, № 43 від 28.02.2007, № 43 від 31.03.2007, відомості відправлення кореспонденції, лист № 37/158-406 від 10.10.2006.

Представник відповідача в судове засідання 08.04.2008 не з’явився, відзив на позовну заяву та документів в обґрунтування заперечень на позов не надав. Ухвала про відкладення розгляду справи була направлена на його адресу рекомендованим листом з повідомленням, про що свідчить штамп реєстрації вихідної кореспонденції господарського суду.

Стаття 75 Господарського процесуального кодексу України передбачає, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

01.02.2005 між ЗАТ „Донецьксталь” – металургійний завод” (Енергопостачальна організація) та комунальним підприємством Житлово-експлуатаційною конторою № 6 Ленінського району м. Донецька (Споживач) був укладений договір на відпуск теплової енергії в перегрітій воді № 5533.

На виконання умов зазначеного договору позивач у період січень –березень 2007р. поставив відповідачу теплову енергію в перегрітій воді та виставив рахунки-фактури № 30738D7 від 31.01.2007, № 10579D7 від 28.02.2007, № 11948D7 від 31.03.2007 на оплату наданих послуг.

Про факт надання послуг з поставки теплової енергії в перегрітій воді говорять реєстри послуг № 43 від 31.01.2007, № 43 від 28.02.2007, № 43 від 31.03.2007.

Пункт 6.1. зазначеного договору передбачає, різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією оплачується не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, суб’єкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України. Так, зобов’язання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог – згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

В свою чергу, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлює, якщо в зобов’язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

В порушення умов договору на відпуск теплової енергії в перегрітій воді № 5533 від 01.02.2005, вимог зазначених статей Цивільного та Господарського кодексів України, відповідач зобов’язання щодо оплати поставленої та, відповідно, спожитої теплової енергії виконував неналежним чином, а саме: не в повному обсязі та з простроченням строків оплати, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість.

Загальна сума заборгованості становить 4815грн.02коп.

На момент прийняття рішення документи в підтвердження погашення відповідачем боргу в сумі 4815грн.02коп. або документи про відсутність боргу в матеріалах справи відсутні, тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Окрім стягнення основного боргу, позивач з посиланням по тексту позовної заяви на п. 7.1.3. договору № 5533 від 01.02.2005 та Закон України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 № 543/96 нарахував відповідачу пеню в сумі 441грн.00коп. по кожному виставленому та неоплаченому рахунку.

Як вбачається з уточненого розрахунку суми позову, доданого до позовної заяви, позивач розрахував пеню, виходячи не з подвійної облікової ставки НБУ, а з розміру 0,05% за кожен день прострочення, що не відповідає умовам договору № 5533 від 01.02.2005 та приписам ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 № 543/96.

Так, пункт 7.1.3. договору № 5533 від 01.02.2005 закріплює, при порушенні Споживачем строку оплати за надані послуги, останній сплачує Енергопостачальний організації пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати від суми простроченого платежу.

В свою чергу, стаття 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 зазначає, розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, вимоги позивача в частині стягненні пені підлягають задоволенню в сумі 397грн.82коп. , виходячи з наступного розрахунку:

по рахунку-фактурі № 30738D7 від 31.01.2007 на суму 1980,77грн.:

несплачена сума за цим рахунком становить 608,08грн., прострочення платежу – 182 дні (з 16.02.2007 по 16.08.2007), ставка НБУ з 01.06.2007 – 8%, ставка НБУ з 10.06.2006 – 8,5%, сума пені 50грн.26коп.;

по рахунку № 10579D7 від 28.02.2007 на суму 2275,42грн.:

несплачена сума за цим рахунком становить 2275,42грн., прострочення платежу – 185 днів (з 16.03.2007 по 16.09.2007), ставка НБУ з 01.06.2007 – 8%, ставка НБУ з 10.06.2006 – 8,5%, сума пені 189грн.33коп.;

по рахунку № 11948D7 від 31.03.2007 на суму 1931,52грн.:

несплачена сума за цим рахунком становить 1931,52грн., прострочення платежу – 184 дня (з 16.04.2007 по 16.10.2007), ставка НБУ з 01.06.2007 – 8%, ставка НБУ з 10.06.2006 – 8,5%, сума пені 158грн.23коп.

загальний розмір пені по всім рахункам – 50,26грн. + 189,33грн. + 158,23грн. = 397грн.82коп.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов’язання, за вимогою кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений законом або договором.

З огляду на ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував відповідачу індекс інфляції по рахунку № 30738D7 від 31.01.2007 за період березень 2007р. – січень 2008р., по рахунку № 10579D7 від 28.02.2007 за період квітень 2007р. - січень 2008р., по рахунку № 11948D7 від 31.03.2007 за період травень 2007р. - січень 2008р. та 3% річних по рахунку № 30738D7 від 31.01.2007 за період з 16.02.2007 по 15.02.2008 (за 365 днів), по рахунку № 10579D7 від 28.02.2007 за період з 16.03.2007 по 15.02.2008 (за 337 днів), по рахунку № 11948D7 від 31.03.2007 за період з 16.04.2007 по 15.02.2008 (за 306 днів). Згідно розрахунку індекс інфляції становить 764грн.98коп., 3% річних - 129грн.00коп.

Нарахування інфляційних та 3% річних на суму заборгованості законодавчо закріплено, отже інфляційні в сумі 764грн.98коп. та 3% річних в сумі 129грн.00коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в сумі 6106грн.82коп., де 4815грн.02коп. – основний борг, 764грн.98коп. - індекс інфляції, 129грн.00коп. - 3% річних, 397грн.82коп. - пеня; в частині стягнення пені в сумі 43грн.18коп. відмовити за необгрунтованістю нарахування.

Витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 509, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 230, 232 Господарського кодексу України, ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 № 543/96, керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги закритого акціонерного товариства „Донецьксталь” – металургійний завод” м. Донецьк до комунального підприємства Житлово-експлуатаційної контори № 6 Ленінського району м. Донецька про стягнення 6150грн.00коп., у тому числі заборгованість за поставлену теплову енергію в сумі 4815грн.02коп., індекс інфляції в сумі 764грн.98коп., 3% річних в сумі 129грн.00коп. та пеня в сумі 441грн.00коп., задовольнити частково в сумі 6106грн.82коп., де 4815грн.02коп. – основний борг, 764грн.98коп. - індекс інфляції, 129грн.00коп. - 3% річних, 397грн.82коп. – пеня.

В частині стягнення пені в сумі 43грн.18коп. відмовити.

Стягнути з комунального підприємства житлово-експлуатаційної контори № 6 Ленінського району м. Донецька (83016, м. Донецьк, вул. Дніпродзержинська, 7а, ) на користь закритого акціонерного товариства „Донецьксталь” – металургійний завод” (83062, м. Донецьк, вул. Ткаченка, 122; п/р 8081 в ДФ ВАТ „Кредитпромбанк”, МФО 335593, ) основний борг в сумі 4815грн.02коп., індекс інфляції в сумі 764грн.98коп., 3% річних в сумі 129грн.00коп., пеню 397грн.82коп., держмито в сумі 101грн.29коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 117грн.17коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Бойко І.А.

Вик. Тимошенко О.О.

тел. 3056827

Надруковано 3 примірники:

1 прим.– до справи

1 прим. – позивачу

1 прим. – відповідачу