ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2008 р.

№ 2-26/5495-2006

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Перепічая В.С.(головуючого),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційне подання Прокурора Автономної Республіки Крим на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 23 лютого 2006 року у справі № 2-26/5495-2006 за позовом Відкритого акціонерного товариства ”Керчрибпром” до Товариства з обмеженою відповідальністю ”Українська рибодобувна компанія” про повернення майна,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2006 року ВАТ ”Керчрибпром” звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до ТОВ ”Українська рибодобувна компанія”, з урахуванням уточнених позовних вимог, про повернення незавершеного будівництва причальної лінії ( нульового причалу ) та об’єкт нерухомості санаторій - профілакторій ”Лазурний” за адресою: м.Керч, вул. Мирошнікова, 1-В.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 23 лютого 2006 року позов задоволено. Зобов’язано відповідача повернути позивачу незавершене будівництво причальної лінії ( нульового причалу ) та об’єкт нерухомості санаторій - профілакторій ”Лазурний” за адресою: м.Керч, вул. Мирошнікова, 1-В, залишковою вартістю 498672,49 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати.

У касаційному поданні Прокурор Автономної Республіки Крим просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У справі оголошувалась перерва до 26 березня 2008 року.

Заслухавши пояснення прокурора, який висловився в підтримку касаційного подання, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційного подання, суд вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Доповідач: Гончарук П.А.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до наказу від 14 грудня 2000р. № 77 Державного департаменту рибного господарства України, Міністерства аграрної політики України ”Щодо виконання рішення Колегії Укрдержрибгоспу Мінагрополітики України № 1 від 23 листопада 2000 року” проведено реструктуризацію Керченського виробничого об’єднання рибної промисловості ”Керчрибпром” шляхом виділення з його складу майна та структурних підрозділів та створення ДП ”Українська рибодобувна компанія”.

Відповідно до Наказу Державного департаменту рибного господарства України Міністерства аграрної політики України від 3 березня 2001 року № 24 ” Про внесення доповнень до наказу Укрдержрибгоспу від 14 грудня 2000 року № 77 ” передано на баланс ДП ”Українська рибодобувна компанія” основні фонди: ПТР- 39 ”Тархан”, РКт-1274, ППР ”Ткварчелі”,т/х ”Зодіак”, т/х ”Ріца” ( з урахуванням довгострокової фінансової інвестиції), санаторій профілакторій ”Лазурний”, ОМТС, оргтехніка, радіолакаційний тренажер, база технічного обслуговування флоту, причальна лінія ( незавершена будівництвом).

Відповідно до актів прийому - передачі від 21 березня 2001 року № 1, № 1 з балансу Керченського виробничого об’єднання рибної промисловості ”Керчрибпром” на баланс ДП ” Українська рибодобувна компанія” передано майно: в тому числі нульовий причал - незавершений будівництвом та санаторій –профілакторій ”Лазурний”.

На базі цілісного майнового комплексу цього підприємства у 2002 році утворено ТОВ ”Українська рибодобувна компанія”, засновником якого є Фонд державного майна та ТОВ ”Південна морська компанія”.

Відповідно до наказу Фонду державного майна України від 5 травня 2003 року ”Про створення ВАТ ”Керчрибпром”, Керченське виробниче об’єднання рибної промисловості ”Керчрибпром” перетворено у ВАТ ”Керчрибпром”, затверджено статут ВАТ ”Керчрибпром”.

13 червня 2003 року здійснено його державну реєстрацію.

Відповідно до статуту ВАТ ”Керчрибпром” товариство засновано шляхом перетворення ДП Керченське виробниче об’єднання рибної промисловості ”Керчрибпром” у ВАТ ”Керчрибпром” та є його правонаступником.

Встановивши дані обставини суд першої інстанції дійшов висновку, що власником майна, яке є предметом даного позову є позивач, та задовольнив позов.

Проте з висновками суду першої інстанції про те, що власником спірного майна є позивач, майно перебувало у податковій заставі і передано відповідачу без згоди податкових органів, погодитись не можна, оскільки вони, в порушення вимог ст. 43 ГПК України, грунтуються на неповно встановлених обставинах справи та при відсутності доказів.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оспорюване рішення даним вимогам не відповідає.

Приймаючи рішення про задоволення позову та визнаючи власником майна позивача, суд першої інстанції належним чином не з’ясував до статутного фонду якого товариства передано це майно, не залучено до матеріалів справи установчих документів відповідача. Крім того, судом не досліджено питання щодо погодження з податковими органами передачі майна на баланс відповідача та не перевірено наявність податкового боргу на час передачі майна. Зазначивши, що спірне майно передано до статутного фонду позивача, суд не залучив до справи докази в підтвердження свого висновку.

За таких обставин дане судове рішення не можна визнати такими, що постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права , а тому воно підлягає скасуванню.

При новому розгляді справи суду слід урахувати наведене, встановити фактичні обставини справи, дійсні права та обв’язки сторін, з’ясувати чи не стосується даний спір прав та обов’язків інших осіб, і, в залежності від встановленого та вимог закону, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання Прокурора Автономної Республіки Крим задовольнити.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 23 лютого 2006 року у справі № 2-26/5495-2006 – скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий           Перепічай В.С.

Судді Вовк І.В.

Гончарук П.А.