ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 103
РІШЕННЯ

Іменем України

21.01.2008

Справа
№2-15/15295-2007

За
позовом Орендного підприємства „Кримтеплокомуненерго” (95026, АР Крим, м.
Сімферополь, вул. Гайдара, 3-А, ідентифікаційний код 03358593)

До
відповідача Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи  ОСОБА_1(АДРЕСА_1; АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер № НОМЕР_1)

Про
стягнення 3087,57 грн.

Суддя
ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від
позивача - Омельченко Г.В., довіреність № 20-3/12 від 09.01.2008 р., у справі

Від
відповідача - ОСОБА_1

Обставини
справи: Орендне підприємство „Кримтеплокомуненерго” звернулось до господарського
суду з позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи  ОСОБА_1про стягнення 3087,57 грн.
заборгованості.

Позовні
вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов'язань по оплаті наданих
йому послуг за договором № 1232 на постачання теплової енергії від 17.10.2001
р. на суму 3087,57 грн. за період з вересня 2006 р. по вересень 2007 р., що і
стало приводом для звернення  з позовом
до суду для стягнення суми заборгованості в примусовому порядку.

Представник
відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував.

Розглянувши
матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

17.10.2001
р. між Орендним підприємством „Кримтеплокомуненерго” (Теплопостачальна
організація) та Суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою  ОСОБА_1 (Споживач) був укладений договір на
постачання теплової енергії № 1232 (а.с. 6-7)

Згідно
з пунктом 1 Договору Теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання
забезпечувати Споживача тепловою енергією у вигляді опалення та гарячої води в
необхідних йому обсягах.

Згідно
до пункту 11 Договору Споживач теплової енергії зобов'язаний оплачувати
отриману теплову енергію в строк до 5
числа наступного місяця протягом всього року згідно тарифів, визначеним
у відповідності з рішеннями Ради Міністрів Криму.

Підставою
для оплати є платіжна вимога
Теплопостачальної організації.

Відповідно
до пункту 26 Договір укладений строком на 5 років, починаючи з дня підписання
та вважається продовженим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку
договору не буде повідомлено письмово однією зі сторін про припинення або зміну
договору та при повній сплаті за опалювальний сезон.

Сторони
не представили суду доказів припинення дії вказаного договору, у той час як
відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент
розгляду спору договір продовжує діяти.

Так,
позивачем надавалися послуги з теплозабезпечення у відповідності до умов
договору, що підтверджується доданими до матеріалів справи рахунками за
теплозабезпечення. (а.с. 24-36)

Вказані
рахунки були отримані відповідачем, про що свідчать підписи відповідача у
реєстрах отримання рахунків та повідомлень про зміну тарифів. (а.с. 37-49)

Проте,
відповідачем вказані рахунки не були сплачені в добровільному порядку та в
повному обсязі, в результаті чого за відповідачем склалася заборгованість у
розмірі 3087,57 грн. за надані послуги за період з вересня 2006 р. по вересень
2007 р., що і стало підставою для звернення Орендного підприємства
„Кримтеплокомуненерго” з позовом до суду про стягнення вказаної суми
заборгованості в примусовому порядку.

Згідно
пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо
цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що
виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно
з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має
право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно
до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до   звичаїв   ділового
обороту  або  інших
вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення
міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою
визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до
закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно
до статті  530 Цивільного кодексу України
якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею
525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова
від  зобов'язання  або одностороння зміна  його
умов  не допускається,  якщо
інше  не   встановлено договором або законом.

Посилання
відповідача на той факт, що заборгованість виникла не з його вини, не може бути
прийнятий судом до уваги, оскільки відповідно до статті 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею
61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.

Відповідач  відповідно до статті  33 Господарського процесуального кодексу
України  не представив доказів оплати
заборгованості  за надані йому послуги
згідно виставлених рахунків.  При таких
обставинах  матеріалами справи
підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті наданих
йому послуг за договором № 1232 від 17.10.2001 р., через що  вимоги позивача про стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 3087,57 за період з вересня 2006 р. по вересень 2007
р. грн. підлягають задоволенню.

Згідно
статті 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання
відповідачем позову господарський суд приймає рішення  про
задоволення  позову за умови,  що дії відповідача не суперечать
законодавству або  не  порушують
прав  і  охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Судом
встановлено, вказані дії відповідача не суперечать законодавству та  не
порушують  прав  і  охоронюваних
законом інтересів інших осіб, через що
позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості у
розмірі 3087,57  грн. підлягають
задоволенню.

Державне
мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
покладаються на відповідача відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 33, 34, 82-84  Господарського
процесуального кодексу  України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи
ОСОБА_1(АДРЕСА_1; АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер № НОМЕР_1) на користь
Орендного підприємства „Кримтеплокомуненерго” (95026, АР Крим, м. Сімферополь,
вул.. Гайдара, 3-А, ідентифікаційний код 03358593, р/р 930 в
філії  ВАТ «Укрсимбанк» м. Ялта, МФО
324786)  заборгованість у розмірі 3087,57
грн., 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим                                        Іщенко
І.А.