ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"17" червня 2008 р.

справа № 5020-2/125

За позовом Севастопольського транспортного прокурора

(99011, м. Севастополь, вул. Вороніна, 11) в інтересах держави

в особі Севастопольської міської Ради (99011, м. Севастополь, вул. Леніна, 3)

до відповідача Служби автомобільних доріг у місті Севастополі

(99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 22)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Севастопольське міське головне управління земельних ресурсів

(99011, м. Севастополь, вул. Леніна, 2)

Державна інспекція по контролю за використанням і охороною земель у м. Севастополі

(99045, м. Севастополь, вул. Д. Ульянова, 16)

про стягнення збитків у сумі 43 200,00 грн.

Суддя Шевчук Н.Г.

Представники:

прокурора –не з’явився;

позивача – не з’явився;

відповідача –Михайлова Н.В., довіреність №5 від 09.01.2008;

третіх осіб:

Севастопольське міське головне управління земельних ресурсів - Василенко А.О., довіреність №299/12 від 05.09.2007;

Державна інспекція по контролю за використанням і охороною земель у м. Севастополі –не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

Севастопольський транспортний прокурор звернувся до господарського суду міста Севастополя з позовною заявою в інтересах держави в особі Севастопольської міської Ради до Служби автомобільних доріг у місті Севастополі, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Севастопольське міське головне управління земельних ресурсів Державна інспекція по контролю за використанням і охороною земель у м. Севастополі, про стягнення збитків, заподіяних внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у сумі 43 200,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем, в порушення вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України без будь-яких правовстановлюючих документів використовується земельна ділянка площею 14,2293 га для будівництва і обслуговування транспортної розв’язки на перетині автомобільних доріг Севастополь-Балаклава та Інкерман.

Відповідач не скористався правом, наданим йому статтею 59 Господарського процесуального кодексу України: не надав господарському суду відзив на позовну заяву та документи, що підтверджують заперечення проти позову.

Прокурор, позивач та Державна інспекція по контролю за використанням і охороною земель у м. Севастополі явку повноважних представників у судове засідання не забезпечили, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, прокурор та позивач про причини неявки суд не повідомили.

Державна інспекція по контролю за використанням і охороною земель у м. Севастополі до початку судового засідання надала клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку з неможливістю забезпечити явку повноважних представників, яке судом залишено без задоволення у зв’язку з тим, що наявні у справі докази є достатніми для вирішення спору по суті.

Представник відповідача заявив клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Ленінським районним судом міста Севастополя справи №2а-541/08 за адміністративним позовом Томчука В.М. (начальник Служби автомобільних доріг у м. Севастополі) до Головного управління земельних ресурсів у місті Севастополі про визнання недійсною постанови відповідача №000146 від 21.02.2008 про накладення адміністративного стягнення.

Згідно частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

У зв’язку з тим, що наявні у справі докази повністю характеризують спірні правовідносини між сторонами, а вирішення справи №2а-541/08 у Ленінському районному суді м. Севастополя не перешкоджає розгляду даної справи, суд залишив вказане клопотання відповідача без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення прокурора, представників сторін та третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2002, до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями у межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Розмежування земель державної і комунальної власності в адміністративних межах міста Севастополя не відбулося, а тому повноваження щодо розпорядження землями в межах міста належать Севастопольській міській Раді.

Спірна земельна ділянка розташована в межах міста Севастополя, а тому Севастопольська міська Рада здійснює розпорядження цією землею і є належним позивачем у справі.

20.02.2008 Управлінням з контролю за використанням та охороною земель у м. Севастополі Державного комітету України по земельних ресурсах у присутності начальника Служби автомобільних доріг у м. Севастополі Томчука В.М. була проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства. За результатами перевірки встановлено, що на момент проведення перевірки відповідачем на земельній ділянці площею 18,2549 га здійснюється реконструкція існуючої автомобільної дороги та побудова транспортної розв’язки на перетині автомобільних доріг Севастополь-Балаклава та Інкерман.

Земельна ділянка площею 4,1456 га використовується на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії І-КМ №005464.

Крім цього, перевіркою Управління з контролю за використанням та охороною земель у м. Севастополі Державного комітету України по земельних ресурсах встановлено, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 14,2293 га використовується відповідачем без відповідних правовстановлюючих документів. Фактично відповідачем на вказаній земельній ділянці побудована автомобільна розв’язка. Раніш ця земельна ділянка використовувалася товариством з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Золота балка” на підставі рішення Севастопольської міської Ради №2337 від 19.10.2004. На момент здійснення перевірки рішення розпорядника (позивача) про вилучення спірної земельної ділянки у товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Золота балка” не приймалось, відповідачу у власність або у користування земельна ділянка не передавалась. Таким чином, Служба автомобільних доріг у місті Севастополі здійснила побудову автомобільної розв’язки на земельній ділянці, наданій ТОВ „Агрофірма „Золота балка”, у порушення частини третьої статті 125 Земельного кодексу України, до отримання правовстановлюючих документів на ії використання.

Згідно пояснень, наданих начальником Служби автомобільних доріг України у м. Севастополі Томчуком В.М. Севастопольському транспортному прокурору, вищевказані будівельні роботи здійснюються відповідачем відповідно до Генерального плану розвитку вулично - дорожніх мереж м. Севастополя до 2025 року та технічним завданням Державної служби автомобільних доріг України від 11.03.2004 №4-1-04, №43-04 „Про розробку проектно-кошторисної документації”. У теперішній час відповідачем здійснюється всі необхідні заходи щодо отримання правовстановлюючих документів на користування цією земельною ділянкою.

Постановою №000146 від 21.02.2008 заступника начальника Головного управління земельних ресурсів у м. Севастополі за порушення вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України керівника відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 грн.

Згідно приписів статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно статті 125 цього Кодексу право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Статтею 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Згідно статті 1 Закону України “Про державний контроль за використанням та охороною земель” самовільне зайняття земельних ділянок - будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання ненаданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Роз’ясненнями президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 № 02-5/215 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди” встановлено, що відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди. За статтею 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарські зобов'язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому господарському суду слід відрізняти обов'язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, що випливає з договору (статті 623 ЦК України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов'язання, що виникає внаслідок завдання шкоди (глава 82 ЦК України).

Севастопольським транспортним прокурором в інтересах держави в особі Севастопольської міської Ради заявлено до стягнення суму заподіяних збитків, які можливі тільки у випадку неналежного виконання або невиконання договірних зобов’язань.

Будь-які докази наявності між позивачем та відповідачем договірних відносин відсутні, і, як наслідок, на останнього не може бути покладено такий вид матеріальної відповідальності, як стягнення суми збитків.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги Севастопольського транспортного прокурора в інтересах держави в особі Севастопольської міської Ради про стягнення зі Служби автомобільних доріг у м. Севастополі збитків, заподіяних самовільним зайняттям земельної ділянки у сумі 43200,00 грн., необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 75, 82, 84-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити повністю.

Суддя Н.Г.Шевчук

Рішення оформлено відповідно до вимог статті 84

Господарського процесуального кодексу України

і підписано 23.06.2008