ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2008 р.

№ 12/197

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Остапенка М.І.

суддів :

Гончарука П.А.

Харченка В.М.

розглянувши касаційну скаргу

Закарпатського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Закарпаттурист"

на рішення

та постанову

Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2007 року

Львівського апеляційного господарського суду від 20.11.2007 року

у справі за позовом

до

про

ТОВ виробничо-комерційної фірми "Агронафтопродукт"

Закарпатського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Закарпаттурист"

стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

у вересні 2007 року, ТОВ виробничо-комерційна фірма "Агронафтопродукт" звернулась до господарського суду з позовом про стягнення з Закарпатського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Закарпаттурист" 130 000 грн. у рахунок повернення виконаного за недійсним правочином, 8 060 грн. на відшкодування втрат від знецінення коштів внаслідок інфляції, 2 864 грн. відсотків за час користування чужими коштами, а всього –140 824 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.09.2007 року позов задоволено.

За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.11.2007 року апеляційна скарга відповідача залишена без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції - без змін.

Судові рішення в частині стягнення інфляційних втрат та відсотків оскаржено у касаційному порядку й ухвалою Вищого господарського суду України від 14.03.2008 року порушено касаційне провадження у справі за касаційною скаргою відповідача, у якій він посилається на неправомірне застосування до нього наслідків порушення зобов’язань і просить судові рішення, у цій частині, скасувати і у стягненні інфляційних втрат та відсотків відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зазначене положення застосовано також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином, який не створює юридичних наслідків і, відповідно до ст. 216 ЦК України, зобов’язує кожну із сторін повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та під час перегляду справи в апеляційному порядку, а ця обставина не оспорюється і у касаційній скарзі, відповідач безпідставно користувався коштами позивача після визнання недійсним договору купівлі-продажу майна від 27.06.2006 року за рішенням господарського суду Запорізької області від 28.09.2006 року у справі №5/277, ухилився від покладеного на нього обов’язку повернути отримане за недійсним правочином, а тому, господарський суд першої інстанції та апеляційний господарський суд правильно постановили про стягнення отриманих відповідачем коштів, з урахуванням їх знецінення внаслідок інфляції, та відсотків за час користування чужими коштами і підстав для скасування судових рішень, за наведених у касаційній скарзі мотивів, судова колегія не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 25.09.2007 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20.11.2007 року –без змін.

Головуючий М.І. Остапенко

Судді                                                                        П.А. Гончарук

В.М. Харченко