ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2008 р. Справа № 33/55-08

вх. № 2497/3-33

Суддя господарського суду Савченко А.А.

при секретарі судового засідання Даниленко О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Юрченко І.М., дов.№206/10 від 29.12.07р. відповідача - Деревянко Д.В., дов. №б/н від 01.06.06р.

розглянувши справу за позовом ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", м. Київ

до ВАТ "Харківська ТЕЦ - 5" с. Подвірки

про стягнення 8309997,13 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 8309997,13 грн., у тому числі 4040000,47 грн. боргу, 1918192,00 грн. пені, 1988721,78 грн. інфляційних, 363082,88 грн. 3% річних за договором № 10-187 на постачання природного газу, укладеним між ДК "Торговий дім "Газ України", правонаступником якого є позивач по справі, та відповідачем 04.03.1999 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання в частині оплати послуг за договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, зазначає, що строк позовної давності за вимогами про сплату заборгованості, інфляційних та 3% річних за поставлений природний газ у грудні 1998р. сплив 06.04.2002р. Строк позовної давності за вимогами щодо сплати пені сплив 06.10.1999р. За таких обставин просить суд застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

04.03.1999р. між ДК «Торговий дім «Газ України» (Постачальником), правонаступником якого є позивач та відповідачем (Покупцем) був укладений договір на постачання природного газу № 10-187. Відповідно до умов договору позивач зобов’язався передати відповідачу у грудні 1998р. природний газ в обсязі 27213000 куб. м. на умовах, визначених в договорі, а відповідач зобов’язався прийняти та оплатити газ на умовах договору, а саме розділом №4 договору. У відповідності до п.5.1. договору оплата за природний газ здійснюється виключно грошовими коштами шляхом перерахування на рахунок позивача вартості обсягу газу, що був поставлений згідно п.п.2.1;2.2 договору, протягом 30 днів з моменту укладення даного договору.

Позивач на підставі вищезазначеного договору поставив відповідачеві природний газ у грудні 1998р.. у обсязі 10000,000 тис. куб. м. на загальну суму 2741600,00 грн., що підтверджується актом приймання - передачі природного газу від 31.12.1998р., підписаним представниками сторін та скріпленим печатками, який долучений до матеріалів справи. Дооцінка вартості газу згідно з п.4.2 договору становить 1298400,00 грн.

Але відповідач, в порушення ст.161,162 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, не виконав своєчасно та належним чином взяті на себе зобов’язання, відмовився від виконання обов’язків, покладених на нього умовами договору, не сплатив у визначені договором строки, порядку та розмірі належні до сплати грошові кошти, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 4040000,47 грн.

Відповідно до ч.6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (від 16.01.2003 р.) правила Цивільного кодексу України (від 16.01.2003 р.) про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

У відповідності із ст.71 ЦК УРСР (від 18.07.1963 р.) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено /позовна давність/ встановлюється в три роки. Згідно до ст.72 ЦК УРСР встановлено скорочений строк позовної давності за позовами про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно умов договору оплата відповідачем природного газу, отриманого в грудні 1998 р., мала бути здійснена протягом 30 днів з моменту укладення договору. Оскільки договір укладено сторонами 04.03.1999р.,у позивача право на позов виникло 05.04.1999р., тобто дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про те, що його право порушене. Зважаючи, що трирічний строк позовної давності за цим позовом сплив 06.04.2002 р., а шестимісячний – 06.10.1999р.,в той час як Цивільний кодекс України (від 16.01.2003 р.) набрав чинності 01.01.2004 р., підлягає застосуванню правила про позовну давність, встановлені ЦК УРСР (від 18.07.1963 р.).

Таким чином, враховуючи, що позивачем позов подано 01.04..2008р., тобто після закінчення трирічного строку, доказів поважних причин пропуску строку позовної давності суду не подано, вимог про відновлення пропущеного строку позивачем не заявлено, суд вважає, що в задоволенні позову в частині стягнення основного боргу, річних ,інфляційних та пені необхідно відмовити за пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст 71,161,162 ЦК УРСР,ст.ст.1,12,22,49,33,82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.Рішення підписане 30.05.2008р.

Суддя Савченко А.А.