СУД
Постанова

Іменем України

20
березня 2008 року

Справа
№ 20-11/464

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  Плута
В.М.,

суддів                                                                      Гонтаря
В.І.,

Черткової І.В.,

за участю
представників сторін:

позивача:          Кислинської Галини Анатоліївни, довіреність № 280208 від
01.02.08;

відповідача:
ОСОБА_1,
паспорт  НОМЕР_1від 17.03.00;

позивача: Муратіді Дмитра Юрійовича,
довіреність №  27-02   від 01.02.08;

позивача:
Чміль Анатолія
Івановича (повноваження перевірені), директор приватного підприємства
"Мария";

відповідача:
ОСОБА_2, довіреність
№  б/н
від 17.01.08;

розглянувши
апеляційну скаргу
фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1 на
рішення господарського суду міста Севастополя (суддя Дмитрієв В.Є.) від
20.12.2007 у справі № 20-11/464

за
позовом           приватного підприємства "Мария"
(вул. Шабаліна, 6, м. Севастополь,99029)

до           фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1); (АДРЕСА_2); (представнику: ОСОБА_2, АДРЕСА_3)

про
стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду міста Севастополя від 20.12.2007 у справі № 20-11/464 позов
задоволено.

Стягнуто
з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь приватного підприємства
"Мария" безпідставно отримані кошти в розмірі 282000,00 грн., а також
витрати по сплаті державного мита в сумі 2820,00 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118,00 грн.

В
основу рішення головним чином була покладена норма статті 1212 Цивільного
кодексу України.

Не
погодившись з цим судовим актом, відповідач звернувся до Севастопольського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення
суду скасувати, прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Апеляційна
скарга мотивована тим, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального
та процесуального права.

Так,
відповідач посилається на те, що суд неправомірно розглянув справу у його
відсутність, так як він був несвоєчасно та неналежним чином повідомлений про
місце та час слухання справи. В обґрунтування цієї думки підприємець вказує те,
що його домашня адреса -АДРЕСА_4і на цю адресу був скерований лише один судовий
акт.

Крім
того, заявник апеляційної скарги вважає, що суд помилково застосував норму
статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки вона регулює правовідносини
щодо набуття, збереження майна, а не грошових коштів без достатньої правової
підстави.

При
цьому,  фізична особа - підприємець  ОСОБА_1вказує те, що за усним договором він
отримав від позивача лише 100000,00 грн. Проект договору відповідач надав
позивачу після фактичного виконання робіт, проте приватне підприємство
"Мария" відмовилось від підпису.

Також,
відповідач зазначає, що суд не врахував факт виплати підприємцем заробітної
плати будівникам у сумі 65000,00 грн. та придбання будівельних матеріалів на
суму 96163,81 грн.

27
лютого 2008 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 20 березня 2008
року.

Розпорядженням
заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від
20.03.2008 суддю Горошко Н.П. замінено на суддю Черткову І.В.

Повторно
розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу
України, перевіривши матеріали справи на предмет правильності застосування
судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З
матеріалів справи вбачається, що 28.12.2005 приватне підприємство
"Мария" на підставі рахунків - фактур № 148 від 28.12.2005 та від
01.06.2006 (том 1, а. с. 12) та відповідно до платіжного доручення № 179 від
28.12.2005 (том 1, а. с. 30), № 78 від 30.03.2006 (том 1, а. с. 31), № 190 від
11.07.2006 (том 1, а. с 32), № 83 від 31.03.2006 (том 1, а. с. 33),
перерахувало фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1авансові платежі в розмірі
282000,00 грн. за виготовлення металоконструкцій, на підставі усної
домовленості про подальше укладання договору підряду.

Обставини
справи свідчать про те, що з моменту переводу грошових коштів і на момент
розгляду справи договір підряду на виготовлення металоконструкцій не укладений,
таких доказів відповідач не надав і під час апеляційного провадження.

Згідно
пункту 2 статті 180 Господарського кодексу України, господарський   договір
вважається  укладеним,  якщо
між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто  згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними
є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного  виду,
а  також  умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін
повинна бути досягнута згода.

Пунктом
8 статті 181 Господарського кодексу України встановлено, у разі якщо сторони не
досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий  договір
вважається  неукладеним
(таким,  що не відбувся). Якщо одна із
сторін здійснила  фактичні дії  щодо його виконання,  правові наслідки таких дій визначаються
нормами Цивільного кодексу України.

За
правилами статті 207 Цивільного кодексу України, правоустановчий документ
вважається таким, який укладений у письмовій формі, якщо він підписаній
сторонами.

Таким
чином, вбачається, що неукладений договір не породжує ніяких прав та
обов'язків, порушення яких може бути предметом судового розгляду. При цьому,
права власності в розумінні глави 24 Цивільного кодексу України на
металоконструкції, які виготовлені відповідачем, у приватного підприємства
"Мария" не виникло.

Відповідно
до пункту 1 статті1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом відпала.

Посилання
заявника апеляційної скарги на те, що суд помилково застосував вищенаведену
норму, колегією суддів вважаються неспроможними, оскільки дана норма
розповсюджує свою дію, за аналогією, і на грошові кошти.

Надані
відповідачем документи, не є будь-яким доказом, який впливає на вирішення спору
у даній справі по суті позовних вимог. Факт виплати підприємцем заробітної
плати будівникам у сумі 65000,00 грн. та придбання будівельних матеріалів на
суму 96163,81 грн. не є предметом розгляду у даній справі, оскільки відповідні
зустрічні позовні вимоги відповідачем заявлені не були. Однак, фізична особа -
підприємець ОСОБА_1не позбавлений права заявити їх в окремому провадженні.

За
тих же підстав суд відхиляє заяву відповідача про витребування доказів.
Виплата, чи невиплата вищенаведених сум не має відношення для встановлення
факту перерахування позивачем відповідачу суми у розмірі 282000,00 грн., яка є
предметом позовних вимог.

Висновок
фахівця Севастопольського відділення Харківського науково-дослідного інституту
судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса від 02.02.2007 № 64 в якості належного
доказу судом не приймається, тому що таке експертиза не є судовою у розумінні
статті 41 Господарського процесуального кодексу України, а також проведена на
основі кошторисного розрахунку на металоконструкції для житлового будинку по
вул. Маліновського, який у свою чергу складений приватним підприємцем
ОСОБА_1самостійно і з приватним підприємством "Мария" не
узгоджувався.

За
такими ж обставинами судовою колегією не приймається в якості належного доказу
висновок експерту Севастопольської торгово-промислової палати від 28.02.2007 №
В-58, проведеного за замовленням позивача.

При
цьому, апеляційна інстанція звертає увагу на те, що будь-яких інших документів,
які були б підписані і позивачем і відповідачем суду не надані.

Таким
чином, матеріали справи свідчать про те, що у відповідача при відсутності
будь-якого договору (у належній письмовій формі) з позивачем, відсутні підстави
для набуття (отримання) грошових коштів. При цьому, таки обставини вказують на
те, що виконання, чи не виконання підприємцем робіт по виготовленню
металоконструкцій не мають значення для справи. Підстави які б доказували факт
виконання відповідачем робіт саме для позивача відсутні.

Посилання
відповідача в апеляційній скарзі на те, що господарський суд першої інстанції
порушив норми процесуального права, а саме неналежним чином повідомив фізичну
особу - підприємця  ОСОБА_1 про місце та
розгляд справи, тому що кореспонденція скеровувалась на адресу, де відповідач
фактично не знаходиться, судовою колегією не може бути прийняти до уваги,
оскільки відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України
від 02.06.2006 № 01-8/1228 Про деякі питання практики застосування норм Господарського
процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу
господарських судів у 2005 році до повноважень господарських судів не віднесено
установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання
фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших
процесуальних дій.

Крім
того, матеріали справи свідчать про те, що судові ухвали з відомістю про час та
місце розгляду справи (том 1, а. с. 1, 24) скеровувались на адреси відповідача:
АДРЕСА_1 та вАДРЕСА_2, при тому, що перша адреса зазначена самим відповідачем в
апеляційній скарзі, а також, саме така адреса зазначена у листі-відповіді
Гагарінської районної державної адміністрації міста Севастополя (том 1, а. с.
37).

Більш
того, в процесі апеляційного провадження, відповідач, відповідно до статті 98
Господарського процесуального кодексу України був належним чином повідомлений
про час і місце розгляду справи, що підтверджується його явкою у судове
засідання під час і, крім того, згідно зі статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України апеляційний господарський суд перевірив
законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського  суду  у  повному обсязі.

З
урахуванням викладеного, судова колегія
вважає, що рішення господарського суду Автономної Республіки Крим є
законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись
статтею 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.
Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.
Рішення господарського суду міста Севастополя від 20.12.2007 у справі №
20-11/464 залишити без змін.

Головуючий
суддя
В.М. Плут

Судді
В.І. Гонтар

І.В. Черткова