ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2008 р.

№ 36/439

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г.,

Михайлюка М.В.,

Самусенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УНО ПІЦА" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 5 лютого 2008 року у справі № 36/439 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор-Т", м. Київ, до: Товариства з обмеженою відповідальністю "УНО ПІЦА", м. Київ, про виселення,

за участю представників сторін:

позивача –ТОВ "Фактор-Т" –Криворучко С.М. (дов. від 25.10.2007 р.);

відповідача –ТОВ "УНО ПІЦА" –Кулаков В.В. (дов. без №/дати);

встановив:

У листопаді 2007 року позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю "Фактор-Т" пред'явив позов до відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю "УНО ПІЦА" про виселення.

Вказував, що на підставі договору оренди № 25 від 23 жовтня 2002 року, укладеного між ним (орендодавцем) та ТОВ "УНО ПІЦА" (орендарем), позивач передав відповідачу нежитлове приміщення площею 132 кв.м. в буд. 33 по вул. Вишгородська в м. Києві.

Посилаючись на закінчення строку дії договору та на безпідставне використання відповідачем спірного приміщення, позивач просив прийняти рішення про виселення відповідача з вказаного приміщення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28 листопада 2007 року (суддя Трофименко Т.Ю.), залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 5 лютого 2008 року у справі № 36/439 (колегія суддів у складі: Андрієнка В.В. –головуючого, Малетича М.М., Студенця В.І.), позов задоволено.

Постановлено виселити ТОВ "УНО ПІЦА" з нежитлового приміщення площею 132 кв.м. в буд. 33 по вул. Вишгородська в м. Києві та передати приміщення по акту приймання-передачі ТОВ "Фактор-Т". Стягнуто з відповідача на користь позивача 10 000 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Рішення мотивовані посиланнями на закінчення строку дії договору, передбаченого п. 3.1 договору та на заяву від 12 жовтня 2007 року, якою відповідача було повідомлено про закінчення строку дії договору оренди.

У касаційній скарзі ТОВ "УНО ПІЦА", посилаючись на порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, а саме: ст. 284 ГК України, ст. 4-3, 4-7, 43, 49 ГПК України, –просить скасувати судові рішення у даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого та постанова апеляційного суду, в частині задоволення позовних вимог про виселення відповідача з нежитлового приміщення, відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 23 жовтня 2002 року між ТОВ "Фактор-Т" (орендодавцем) та ТОВ "УНО ПІЦА" (орендарем) укладено договір № 25 оренди нежитлового приміщення площею 132 кв.м. в буд. 33 по вул. Вишгородська в м. Києві, строком на п'ять років, тобто з 23 жовтня 2002 року по 23 жовтня 2007 року.

На виконання умов договору орендодавець передав орендарю вказане приміщення за актом приймання-передачі від 11 грудня 2002 року.

Пунктом 5.1 договору сторони визначили, що після закінчення строку оренди або у випадку дострокового припинення договору відповідач (орендатор) зобов'язаний звільнити приміщення, прибрати все своє майно та передати приміщення орендодавцю (позивачу) по акту в належному стані з урахуванням його нормального зносу.

Пунктом 2 ст. 291 Господарського кодексу України визначено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до 785 Цивільного кодексу України у разі припиненні договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона бала одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, орендодавцем –ТОВ "Фактор-Т" на адресу відповідача було направлено повідомлення про звільнення орендованого приміщення в якому зазначено про закінчення строку дії договору оренди нежитлового приміщення від 23 жовтня 2002 року, а також про неможливість продовження дії договору у зв'язку з тим, що вказане приміщення буде використовуватися ТОВ "Фактор-Т" для власних потреб.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що строк дії договору, передбачений п. 3.1, закінчився, відповідач був належним чином повідомлений про закінчення строку дії договору, а тому у відповідача, в силу закону і умов договору, існує обов’язок повернути орендоване майно орендодавцю.

Посилання відповідача на п. 3.3 договору яким передбачено, що дія договору не може бути припинена в односторонньому порядку, а також на те, що позивач не має права вимагати припинення договору протягом його дії при умові виконання відповідачем умов договору, судами визнано безпідставними, оскільки, по-перше: позивачем заявлений позов про виселення відповідача із орендованого приміщення у зв'язку із закінченням строку дії оренди, а не про дострокове розірвання договору; по друге: за умови належного виконання умов договору орендодавець не має права вимагати розірвання договору лише на протязі строку його дії.

Разом з тим судами попередніх інстанцій розглянуто питання про відшкодування позивачу витрат на оплату послуг адвоката в сумі 10 000 грн.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката, тощо. Тобто судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, якій такі послуги надавалися, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України “Про адвокатуру”, а згідно зі ст. 12 цього закону оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об’єднанням чи адвокатом.

Матеріали справи свідчать про те, що 12 жовтня 2007 року між адвокатом Криворучко Світланою Михайлівною та ТОВ "Фактор-Т" укладено договір № 12/10 про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат за дорученням Товариства здійснює надання йому оплатної правової допомоги по господарському спору з "УНО ПІЦА" про виселення у зв'язку з закінченням строку договору оренди нежитлового приміщення № 25 від 23 жовтня 2007 року. Відповідно до п. 3.2 договору загальна сума гонорару становить 10 000 грн.

На підтвердження витрат по оплаті послуг адвоката позивачем надано до суду квитанції № 064665 від 12 жовтня 2007 року та № 064666 від 25 жовтня 2007 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, які підлягають сплаті за послуги адвоката, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. За таких обставин суд з урахуванням матеріалів конкретної справи може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна надавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Судова колегія вважає, що в даному випадку необхідно врахувати, що сам адвокат Криворучко С.М. приймав участь лише в чотирьох судових засіданнях, в одному з яких спір по суті не розглядався, оскільки відсутній був відповідач, а, відповідно, враховуючи і підготовчі дії адвоката, оплата його послуг в розмірі 10 000 грн. є неспіврозмірною. У контексті зазначених обставин, судова колегія вважає, що відшкодування судових витрат, сплачених позивачем за отримання послуг адвоката, підлягає в розмірі 5000 грн.

Враховуючи наведене, рішення місцевого та постанова апеляційного суду в частині задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 10 000 грн. витрат на оплату послуг адвоката підлягає до скасування. В решті судові рішення відповідають нормам чинного законодавства та підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УНО ПІЦА" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 5 лютого 2008 року у справі № 36/439 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УНО ПІЦА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор-Т" витрат позивача на послуги адвоката у сумі 10 000 грн. змінити та викласти в наступній редакції: “Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УНО ПІЦА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор-Т" 5000 грн. судових витрат, пов’язаних з оплатою послуг адвоката.”

Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ згідно ст. 122 ГПК України.

Судді:

Н. Дунаєвська

М. Михайлюк

С. Самусенко