ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

02.04.2008

Справа №2-2/7472.1-2007

За позовом: ТОВ «Алафітон» (м. Алушта, вул. Леніна 21.)

До відповідачів: ВАТ ВМБП «Електрон» (м. Новосібірск, вул. Танковая 72, адреса для листування: м. Севастополь, пр. Перемоги, б.80,кв.14).

СПД Дергаус І.М. ( м. Сімферополь, бульвар Франко буд.4 кв. 48; м. Сімферополь, бульвар Франко буд.4 кв. 21 ).

Про визнання недійсними договорів, актів приймання-передачі.

Суддя Толпиго В.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача : Смілик – представник, дов. у справі.

Від ВАТ ВМБП «Електрон» : не з’явився.

Від СПД Дергаус І.М: СПД Дергаус І.М.(05.5.1971р.н.), зареєстрований за адресою: м. Сімферополь, бульвар Франко 4 кв. 48, св-во у справі.

Суть спору: 18 травня 2007р. позивач звернувся з позовом про визнання недійсним договорів інвестування від 12.01.2005р., актів дострокового приймання-передачі від 13.01.2005р. однокімнатної квартири № 88 загальною площею 41,01кв.м., двокімнатної квартири № 89 загальною площею 56,47 кв.м., однокімнатної квартири № 91 загальною площею 42,34кв.м., однокімнатною квартири № 98 загальною площею 41,01кв.м., двокімнатної квартири № 99 загальною площею 56,47кв.м.

Вимоги мотивовані тим, що 12.01.2005р. між колишнім директором позивача Мєдвєдєвим А.В. та СПД Дергаусом І. М. були укладені інвестиційні договори б/н про пайову участь в будівництві багатоквартирного житлового будинку (А-563) в 4-му мікрорайоні м. Алушти. 13.01.2005р. між тими ж особами були складені акти дострокового прийому-передачі 5 квартир в цьому будинку - за №№ 88, 89,91,98,99. На момент складання договорів і актів всі будівельні матеріали та обладнання в незавершеному будівництвом будинку належали ВАТ ВМБП «Електрон». ТОВ «Алафітон» не мало квартир та не здійснювало будівництво. Тільки 29.4.2005р. на підставі рішення Центрального районного суду м. Сімферополя ТОВ «Алафітон» отримало у власність від ВАТ ВМБП «Електрон» будівельні матеріали, обладнання та незавершене будівництво будинку в м. Алушті. Земельна ділянка під будівництво надана Алуштинською міськрадою на підставі договору оренди від 28.02.2005р., дозвіл на продовження будівництва будинку ТОВ «Алафітон» отримало 16.6.2005р., тобто на момент складання договорів і актів ТОВ «Алафітон» не мало ніякого відношення до будинку. Указує позивач і на те, що за договором інвестор зобов'язаний був проводити фінансування будівництва своїх квартир для подальшого отримання грошовими коштами, тоді як підтверджуючих документів немає, в банківських виписках ТОВ «Алафітон» відсутні які-небудь дані про фінансові надходження від СПД Дергауса.

У судове засідання, що відбулося 18.3.2008р., відповідач №1 явку представника не забезпечив, причини неявки суду не відомі. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином: рекомендованою кореспонденцією.

18.3.2008р. до ГС АРК надійшла заява від позивача (б/н,б/д), у якої він заявляє суду що: 1. Інвестиційні договори, що розглядаються у судовому засіданні, які укладені між СПД Дергаус та нібито підписані ТОВ «Алафітон» Медвєдєвим, відкрито спрямовані на захоплення чужим майном, заподіяння шкоди ТОВ «Алафітон» та відповідно до ЦК України (ст..ст.203,215,216) є недійсними.

2. Вищенаведені договори є фіктивними та відповідно до ст.234 ЦК України, не спрямовані на настання правових наслідків правочину (СПД Дергаус не збирався та не збирається виконувати обов’язки за договорами).

3. Наведені договори не можуть бути ніколи виконані у зв’язку з тим, що об’єкт інвестування – будинок А 563 прийнятий до експлуатації 30.11.2006р. державною комісією та після цього строку ніякі інвестиції ні Дергауса, ні інших осіб в цей об’єкт неможливі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, суд встановив:

Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя від 29.3.2005р. у справі №2-2397/2005р., на яке посилається позивач, встановлено, що ВАТ ВМБП «Електрон» на загальному зборі 27.9.2002р. вирішено передати у власність позивачу незавершений будівництвом 130 квартирний житловий будинок №А-563 в 4-ому мікрорайоні м. Алушти на загальну суму 8346920грн., у якості додаткового внеску ВАТ ВМБП «Електрон», в тому числі наступних майнових активів: вартості будівельних робіт, вартості техумов міста за рахунок використання сітей та обладнання (ліфти та електрообладнання).

Актом приймання-передачі від 17-23.9.2002р. ВАТ ВМБП «Електрон» передало у власність позивачу обсяги виконаних будівельних робіт за даним об’єктом незакінченого будівництва.

Актом приймання-передачі від 09-13.01.2004р. ВАТ ВМБП «Електрон» передало у власність позивачу останні майнові активі у складі незакінченого будівництвом 130-квартирного житлового будинку №А-563 в 4-ому мікрорайоні м. Алушти - вартість техумов міста за рахунок користування сітей та обладнання (ліфти та електрообладнання).

Таким чином, у власність ТОВ «Алафітон», ВАТ ВМБП «Електрон» був переданий наведений об’єкт незакінченого будівництва у повному обсязі.

На зборах учасників ТОВ «Алафітон» (протокол №2/1 від 23.9.2002р.) було прийнято рішення про прийняття на баланс вищенаведеного незакінченого будівництвом житлового будинку по представленої документації від ВАТ ВМБП «Електрон».

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про господарські товариства», товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу, про що також вказано у рішенні Центрального районного суду від 29.3.2005р. у справі №2-2397/2005р., у позивача право власності на незакінчений будівництвом об’єкт житловий будинок: у вигляді матеріалів, обладнання та т.п. виникло з моменту передачі відкритим акціонерним товариством ВАТ ВМБП «Електрон» у вигляді додаткового внеску ВАТ ВМБП «Електрон».

Крім того, в розділі 3 п.32 Статуту ТОВ «Алафітон», затвердженого 27.12.2004р., визначено, що ТОВ «Алафітон» є власником майна, переданого йому учасниками у власність, як внески в Статутний капітал.

У зв’язку із вищевикладеним, суд прийшов до висновку, що 12.01.2005р. ТОВ «Алафітон», як власник, мало право на укладення договорів «Про дольову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку».

Що стосується посилання на те, що СПД Дергаус І.М. не фінансував будівництво житлового будинку, то воно спростовується матеріалами справи, у тому числі рішенням ГС АРК від 10.4.2006р. у справі №2-26/5941-2006, яким встановлено, що фінансування об’єкту нерухомого майна – частини квартир багатоквартирного житлового будинку у м. Алушта, мікрорайон №4, А- 563 здійснювалося СПД Дергаус І.М, що підтверджується зокрема угодою від 13.01.2005р., договорами №12/2 від 12.01.2005р., №12/12 від 11.01.2005р., актами прийому – передачі виконаних робіт за вказаними договорами. Вищенаведеним рішенням за фізичною особою-підприємцем Дергаусом Ігорем Миколаєвичем (95031, м. Сімферополь, бул Франка, 4, кв. 48, ідентифікаційний код ) визнано право власності на наступні приміщення 130-квартирного житлового будинку у м. Алушта, мікрорайон №4, А-563: однокімнатну квартиру №88 загальною площею 41,01 кв.м, яка розташована на 9 поверсі; двокімнатну квартиру №89 загальною площею 56,47 кв.м., розташована на 9 поверсі; однокімнатну квартиру №91 загальною площею 42,34 кв.м., розташована на 10 поверсі; однокімнатну квартиру №98 загальною площею 41,01 кв.м., розташована на 10 поверсі; двокімнатну квартиру №99 загальною площею 56,47 кв.м., розташована на 10 поверсі.

Стаття 35 ГПК України передбачає підстави звільнення від доказування. Відповідно до наведеної статті, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Що стосується доводів позивача, викладених в п.3 заяви від 18.3.2008р., про те що спірні договори не можуть бути ніколи виконані у зв’язку з тим, що об’єкт інвестування – будинок А 563 прийнятий до експлуатації 30.11.2006р. державною комісією та після цього строку ніякі інвестиції ні Дергауса, ні інших осіб в цей об’єкт неможливі, то суд вважає, це посилання неспроможним та необґрунтованим, тому що, як вже було наведене вище, це ствердження спростовується рішенням ГС АРК від 10.4.2006р. у справі №2-26/5941-2006.

Крім того, суд вважає за необхідно визначити, що відповідно до протоколу №10 від 11.01.2005р. Медвєдєв призначений генеральним директором ТОВ «Алафітон» з 11.01.2005р., тому 12.5.2005р. він міг укладати договори.

Що стосується посилання позивача на п. 4.5 Статуту ТОВ «Алафітон», затвердженого зборами учасників (протокол №9 від 27.12.2004р.), яким визначено, що рішення про відчуження майна Товариства на суму, що складає п’ятдесят і більш відсотків майна Товариства, приймаються більшістю не менш чим у ѕ голосів, суд визначив наступне:

З урахуванням того, що позивачу у власність був переданий незакінчений будівництвом будинок на суму 8346920грн., а вартість квартир, які підлягають передачі СПД Дергаус склала 220380грн., що не привішує 50 % майна Товариства, то рішення ѕ голосів Товариства нетреба.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач не довів суду обґрунтованість позовних вимог.

З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У засіданні суду, що відбулося 18.3.2008р., була оголошена перерва на 02.4.2008р. для підготовки рішення.

Рішення оголошено 02.4.2008р.

Керуючись ст.ст. 49,77,82,84,85, ГПК України

ВИРІШИВ :

У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.