ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2008 р.

№ 26-27/51-07-1185

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя : Першиков Є.В.

суддів: Данилова Т.Б., Муравйов О.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги

державного підприємства "Одеська залізниця"

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду від 15.01.2008р.

у справі

господарського суду

№26-27/51-07-1185

Одеської області

за позовом

державного підприємства "Одеська залізниця"

до

закритого акціонерного товариства "Синтез-Ойл"

про

за участю представників сторін:

позивача -

відповідача -

стягнення 238,19грн.

Слюсар М.М. дов. № 349 від 20.02.2008

не з’явився

Розпорядженням № 02-12.2/117 від 02.04.2008р. у зв'язку з лікарняним судді Ходаківської І.П. змінено склад колегії суддів у справі №26-27/51-07-1185, призначеної до розгляду у складі - головуючий суддя –Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Ходаківська І.П., утворено колегію суддів в наступному складі: головуючий суддя –Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б. Муравйов О.В.

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2007 року Одеська залізниця звернулась до Господарського суду Одеської області із позовом до Закритого акціонерного товариства "Синтез Ойл" про стягнення 238,19 грн. пені за несвоєчасну оплату залізничних послуг.

Позовні вимоги було обґрунтовано посиланням на укладений між Одеською залізницею та ЗАТ"Синтез Ойл" 18.12.2003 Договір про організацію перевезень та проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, який передбачає сплату пені у розмірі 0,5% від суми боргу за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України. Пеня за несвоєчасну оплату склала 238,19 грн.

В запереченнях на позовну заяву ЗАТ"Синтез Ойл" посилався на "Порядок стягнення провізних платежів при перевезеннях вантажу в міжнародному вантажному сполученні між залізницями держав –учасників Співдружності Незалежних Держав, Латвійської республіки, Литовської республіки й Естонської республіки, згідно з яким провізні платежі за перевезення вантажів по транзитним залізницям сплачуються через експедиторські організації, що мають договір із залізницею. У графу 20 накладної СМГС вноситься відмітка про платника по транзитним залізницям, яким у спірних накладних СМГС вказано фірму-експедитора "Транскарго Сервісіз Лтд".

Рішенням господарського суду Одеської області від 06.11.2007 ( суддя Никифорчук М.І.), залишеним без змін Постановою від 15.01.2008 Одеського апеляційного господарського суду ( судді Михайлов М.В., Поліщук Л.В., Журавльов О.О.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що порожні вагони, які перевозились по накладним СМГС, не є вантажем, і якщо залізницею не було здійснено перевезення саме вантажу відповідно до умов пункту 4.4 Договору про організацію перевезень, то і заборгованість у ЗАТ "Синтез Ойл" перед залізницею по оплаті за перевезення саме вантажів не виникла, а відтак нема підстав стягувати і пеню за несвоєчасну оплату платежів за перевезення та додатково надані послуги.

Не погоджуючись із судовими рішеннями, Одеська залізниця звернулась до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій посилається на порушення ст.229, 230 Господарського кодексу України, які встановлюють штрафні санкції за порушення правил здійснення господарської діяльності та неповне з’ясування судами обставин справи і неправильну оцінку доказів, що призвело до прийняття неправильних судових рішень.

У відзиві на касаційну скаргу ЗАТ "Синтез Ойл" проти касаційної скарги заперечує, зазначає, що позов заявлено неналежним позивачем до неналежного відповідача з порушенням умов підсудності й підвідомчості , просить судові рішення залишити без змін , а касаційну скаргу Одеської залізниці залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено і це підтверджується матеріалами справи, у період з 08.09.2006 по 10.09.2006 на станцію Одеса-Пересип Одеської залізниці на адресу ЗАТ "Синтез Ойл" прибули 88 порожні вагони, відправлені ТОО "Тенгізшевройл" зі станцій Ганюшкіно, Кульсари Казахських залізниць по міжнародним залізничним накладним форми СМГС.

За перевезення 88 вагонів по території України нарахований залізничний тариф 68288 грн., митний збір 660 грн., збір за обробку документів 167,20 грн., ПДВ 13823,80 грн., всього на загальну суму 82939 грн.

На 01.09.2006 та на момент прибуття вагонів 08.09.2006 залишок коштів на особовому рахунку № 136730 ЗАТ "Синтез Ойл" в Одеському ТехПД-1 складав 9972,42 грн.

Згідно облікового рахунку за вересень 2006 року 08.09.2006 ЗАТ "Синтез Ойл" перерахувало 5000 грн., а також платіжним дорученням № 2380 від 15.09.2006 ЗАТ "Синтез Ойл" перерахувало на особовий рахунок в Одеському ТехПД-1 в якості оплати транспортних послуг 187716 грн.

Згідно п.4.4 Договору № 136730 від 18.12.2003 "Про організацію перевезень і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги" вантажовласник сплачує залізниці пеню у розмірі 0,5% від суми боргу за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України. Залізниця за несплату платежів за період 08.- 10 –16.09.2006 нарахувала пеню в сумі 238,19 грн.

Судами встановлено, що 88 порожніх приватних цистерн, власником яких є ТОО "Тенгнизшевройл", резидент республіки Казахстан", були завезені на митну територію України у митному режимі "тимчасовий ввіз".

Відповідно до перевізних документів –залізничних накладних за формою Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення ( СМГС) у графи перевізних документів 4 та 20 платником провізної плати (тарифу) від прикордонної станції на державному кордоні України до станції Одеса –Пересип частини залізничних цистерн є фірма експедитор "Транскарго Сервісізіс Лтд", якій на цей період було привласнений код експедитора по залізницях України .

Фірма-експедитор "Транскарго Сервісізіс Лтд" надавала у 2006 році експедиторські послуги з експедирування вантажів залізницями України на підставі договору № 807 від 14.04.2006 з Державною адміністрацією залізничного транспорту України "Укрзалізниця".

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив із норм Статуту залізниць України та умов укладеного між Одеською залізницею та ЗАТ "Синтез Ойл" Договору № 136730 від 18.12.2003 "Про організацію перевезень і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги".

Між тим, частина четверта пункту 62 Статуту залізниць передбачає, що платежі за перевезення експортно-імпортних вантажів здійснюються відповідно до міжнародних угод і чинного законодавства, як правильно зазначив апеляційний суд.

Розглядаючи апеляційну скаргу, апеляційна інстанція правильно вирішувала спір, керуючись нормами Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС), стаття 15 якої "Сплата провізних платежів" регулює відносини з розрахунків по міжнародним залізничним вантажним перевезенням. Учасниками цієї міжнародної угоди (СМГС) в тому числі, є Україна, Російська Федерація, Республіка Казахстан.

01.10.1997 було укладено Угоду між залізничними адміністраціями держав –учасниць Співдружності Незалежних Держав, Латвійської республіки, Литовської республіки й Естонської республіки про особливості застосування окремих норм Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС)".

Відповідно до Додатку № 1 та Додатку № 2 до Угоди про особливості застосування СМГС стаття 15 СМГС "Сплата провізних платежів" застосовується відповідно до вимог Додатку № 4 до даної Угоди та який має назву "Порядок стягнення провізних платежів при перевезеннях вантажу в міжнародному вантажному сполученні між залізницями держав –учасників Співдружності Незалежних Держав, Латвійської республіки, Литовської республіки й Естонської республіки".

Цим Порядком встановлено, що провізні платежі за перевезення вантажів по транзитним залізницям сплачуються через експедиторські організації, що мають договір із залізницею; у графу 20 накладної СМГС вноситься відмітка про платника за сплату перевезення по транзитним залізницям.

Одеський апеляційний господарський суд правильно визначив, що на підставі частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді спору повинен керуватись, в тому числі і, нормами цих міжнародних угод.

Однак, судами як першої, так і апеляційної інстанцій неправильно визначено, що порожні вагони не є вантажем, за перевезення яких обов’язок оплати не виникає, а відтак і нема підстав для стягнення пені за прострочення оплати.

"Приватні" ( власні ) вагони, які перевозяться залізницею по повним вантажним документам із сплатою залізничного тарифу, мають правовий статус "вантажу " ( вантаж на колесах) .

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України, яка перекликається із статтею 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Статтею 7 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС), яка перекликається із п. 6 Статуту залізниць України, визначено, що накладна –основний перевізний документ встановленої форми, наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою договору на перевезення вантажу, який укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони –одержувача.

Умови приймання до перевезення залізничного рухомого складу , в т.ч. порожніх вагонів, передбачені пунктом 1 статті 5 СМГС, а також Правилами перевезення приватних вантажних вагонів і вагонів залізниці, зданих нею в оренду ( Додаток 10 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення).

Порядок нарахування плати за перевезення приватних порожніх вагонів встановлений у Тарифній політиці, яка приймається у відповідності із ст.3 Угоди про проведення узгодженої політики в галузі визначення транспортних тарифів від 17.01.1997, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Угоди про проведення узгодженої політики в галузі визначення транспортних тарифів " від 10.02.1998.

Апеляційним судом правильно встановлено фактичні обставини справи, а саме, що спірні 88 порожніх вагонів перевозились зі станцій Ганюшкіно, Кульсари Казахських залізниць по накладних СМГС вантажовідправником приватних цистерн - власником є ТОО "Тенгнизшевройл", на станцію Одеса-Пересип Одеської залізниці на адресу ЗАТ "Синтез Ойл" , однак, висновок про те, що за таке перевезення обов’язку оплати не виникло –не відповідає обставинам справи. В судових рішеннях судами попередніх інстанцій не визначено, яким нормативним документом встановлено, що перевезення приватних порожніх вагонів має здійснюватись безкоштовно без нарахування і сплати тарифу та додаткових зборів.

Щодо міркувань судів попередніх інстанцій стосовно підстав нарахування митного збору та інших додаткових платежів, то це не є предметом розгляду у цій справі.

Однак, судами попередніх інстанцій при розгляді справи допущено порушення ст. 34, 38 та 43 Господарського процесуального кодексу України в частині витребування належних доказів та всебічного, повного і об’єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судами попередніх інстанцій не витребувано від залізниці всі оригінали листів 4 ( аркуш видачі вантажу) міжнародних накладних СМГС, по яких спірні вагони надходили ЗАТ "Синтез Ойл" , та не встановлено, по яких накладних платником за перевезення по Українським залізницям зазначено експедитора "Транскарго Сервісізіс Лтд" , а по яких платником за перевезення по залізницях України є ЗАТ "Синтез Ойл" як одержувач вантажу у відповідності із пунктом 1 статті 15 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Судами попередніх інстанцій не витребувано від позивача правове обґрунтування пред’явлення ЗАТ "Синтез Ойл" до оплати накладні СМГС, в яких платником за перевезення по залізницях України зазначено експедитора "Транскарго Сервісізіс Лтд".

Суди не витребували від залізниці уточнений розрахунок пені з урахуванням наявності передоплати на особовому рахунку ЗАТ "Синтез Ойл" в ТехПД-1 Одеської залізниці, з урахуванням оплати відповідачем нарахованих платежів 15.09.2006, а також з урахуванням того, що платником по частині накладних за перевезення по залізницях України є експедитор "Транскарго Сервісізіс Лтд".

Щодо заперечень на касаційну скаргу ЗАТ "Синтез Ойл" про те, що позов заявлено неналежним позивачем до неналежного відповідача з порушенням умов підсудності й підвідомчості, то ці заперечення колегією суддів відхиляються, оскільки господарський суд повинен розглянути спір в межах заявлених позовних вимог.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, тому судові рішення по справі підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до господарського суду.

Під час нового розгляду господарському суду слід взяти до уваги викладене, вжити передбачені законом заходи для всебічного, повного і об’єктивного встановлення обставин справи, прав і обов’язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111, Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу державного підприємства "Одеська залізниця" задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 15.01.2008р. у справі № 26-27/51-07-1185 та рішення господарського суду Одеської області від 06.11.2007 скасувати.

Справу № 26-27/51-07-1185 направити на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Головуючий                                                   Є. Першиков

Судді                                                             Т. Данилова

О. Муравйов