Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2008 р. Справа № 07/209-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., судді Пушай В.І. , Плужник О.В.

при секретарі Гудковій І.В.

за участю представників сторін:

позивача - Костиря Г.А.

відповідача - Безкровний М.Г., Клочко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 574Х/3-7) на рішення господарського суду Харківської області від 20.02.08 р. по справі № 07/209-07

за позовом ПСП "Марс" с. Перша Гнилиця

до ВАТ "Підсереднє" с. Підсереднє

про стягнення 49728,39 грн. -

встановила:

В листопаді 2007 р. позивач –ПСП „Марс”, с. Перша Гнилиця, Харківської області звернувся до господарського суду з позовною заявою в якій просив суд стягнути з відповідача –ВАТ „Підсереднє”, с. Підсереднє, Харківської області 49728,39 грн. заборгованості, яка виникла у відповідача внаслідок несплати ним позивачеві грошових коштів за одержану продукцію за накладними № 122 від 22.11.04 р., № 32 від 31.05.06 р., № 35 від 30.06.06 р. Крім того, позивачем були заявлено до стягнення судові витрати.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.02.08 р. (суддя Інте Т.В.) по справі № 07/209-07 позов задоволено частково. З відповідача на користь позивача стягнуто 23328,39 грн. заборгованості по оплаті поставленої сільськогосподарської продукції, 233,28 грн. державного мита та 55,36 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу. В задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача 26400 грн. заборгованості по оплаті поставленої сільськогосподарської продукції відмовлено.

Прийняте по справі рішення мотивоване наступним:

- рішення в частині задоволення позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за накладними № 32 від 31.05.06 р., та № 35 від 30.06.06 р. задоволено з тих підстав, що відповідач не надав доказів погашення заборгованості, а так само не надав доказів здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог.

- рішення в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за накладною № 122 від 22.11.04 р. визнано не підлягаючим задоволенню, оскільки підставою для передачі продукції за вказаною накладною є взаєморозрахунок, тобто передачу продукції на суму 26400 грн. відбувалася в рахунок оплати відповідачу за раніше придбаний в нього товар та ін.

Відповідач з рішенням господарського суду не погоджується, вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на те, що суд першої інстанції при винесенні рішення не врахував той факт, що заборгованість в сумі 49728,39 грн. була зарахована відповідачем як зустрічна однорідна вимога в рахунок погашення боргу позивача перед відповідачем за укладеним між сторонами договором б/н від 19.02.04 р., про що останній неодноразово в усній та письмовій формі (зокрема в претензії від 07.12.05 р., та в повідомленні від 26.09.06 р.) повідомляв позивача. Крім того, відповідач наголошує на тому, що дані про зарахування зустрічних однорідних вимог містяться також в матеріалах розглянутої Великобурлуцьким районним судом цивільної справи за позовом Трембача О.В. до позивача по даній справі та ін.

Відповідач просить суд рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, судова колегія встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, відповідно до накладної № 122 від 22.11.04 р., позивачем передано відповідачу 10000 кг цукру на суму 26400 грн. (а.с.11). При цьому в якості підстави для передачі продукції зазначено взаємозалік.

31.05.06 р. за накладною № 32 позивачем передано відповідачу 12674 кг молока на суму 8557,91 грн.(а.с.12).

30.06.06 р. за накладною № 35 позивачем було передано відповідачу 13949 кг молока на суму 14770,48 грн. (а.с.23).

Загальна вартість переданої продукції складає 49728,39 грн.

В зв’язку з не визначенням сторонами у справі строку виконання грошових зобов’язань за вказаними вище правочинами, на підставі ст. 530 ЦК України, позивачем на адресу відповідача 08.11.07 р. направлена вимога (а.с. 9) про оплату боргу за вищевказаними накладними в 7-денний строк, тобто до 16.11.07 р.

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень вказує на те, що заборгованість за спірними накладними відсутня, оскільки вона раніше була зарахована відповідачем в рахунок погашення боргу за одержану позивачем продукцію в рамках укладеного між сторонами договору б/н від 19.02.04 р., про що відповідач неодноразово повідомляв позивача як в усній, так і в письмовій формі.

При цьому, як свідчать матеріали справи, та не заперечується сторонами, за договором від 19.02.04 р. відповідач поставив позивачу продукцію на загальну суму 91534 грн.

Частку боргу в сумі 10000 грн. позивач сплатив грошовими коштами.

Правом вимоги заборгованості в сумі 31806,55 грн. відповідач поступився ФО Трембач А.В. відповідно до договору уступки (відступлення) права вимоги від 20.09.06 р., про що відповідач повідомив позивача повідомленням від 26.09.06 р., в якому крім іншого також зазначив про зарахування заборгованості в сумі 49728,39 грн. за накладними № 162 від 22.11.04 р., № 32 від 31.05.06 р., № 35 від 30.06.06 р. в якості боргу за передану продукцію за договором від 19.02.04 р.

З матеріалів справи також вбачається, що господарський суд приймаючи оскаржуване рішення виходив з наступного:

- рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за накладними № 32 від 31.05.06 р., та № 35 від 30.06.06 р. суд мотивував тим, що відповідач не надав доказів погашення заборгованості, а так само не надав доказів здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог.

- рішення в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за накладною № 122 від 22.11.04 р. суд мотивував тим, що підставою для передачі продукції за вказаною накладною є взаєморозрахунок, тобто передачу продукції на суму 26400 грн. відбувалася в рахунок оплати відповідачу за раніше придбаний в нього товар та ін.

Однак, викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, не повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм не надана правильна та належна правова оцінка, в зв’язку з чим, є підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі рішення.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог —відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 601 ЦК України, Зобов’язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Тобто, зарахування –це така підстава припинення зобов’язання, за якої припиняються зустрічні однорідні вимоги і, яка можлива за наявності таких умов: 1) зустрічність вимог –одночасна участь сторін у двох зобов'язаннях і при цьому кредитор за одним зобов'язанням є боржником в іншому зобов'язанні; 2) однорідність вимог (гроші, однорідні речі); 3) настання строку виконання зобов'язання або визначення строку моментом запитання, або щоб термін виконання не був вказаний взагалі, тобто виконання можна було вимагати в будь-який момент; 4) ясність вимог - відсутність спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання і т.д.; 5) звернення з заявою однієї сторони до іншої. Таким чином, зарахування є одностороннім правочином, для нього достатньо заяви однієї сторони. За наявності всіх наведених вище умов згоди іншої сторони для зарахування не потрібно.

Як свідчать матеріали справи, зокрема надіслані відповідачем на адресу позивача повідомлення від 26.09.06 р., відповідь на лист-вимогу № 154 від 14.11.07 р. та ін., останнього на час його звернення до господарського суду було належним чином повідомлено про те що заборгованість в сумі 49728,39 грн. за накладними № 122 від 22.11.04 р., № 32 від 31.05.06 р., № 35 від 30.06.06 р. відповідач зараховує в якості боргу за передану продукцію за договором від 19.02.04 р.

При цьому враховуючи, що заборгованість позивача перед позивачем за договором від 19.02.04 р. підтверджується матеріалами справи і її наявність позивачем не спростована, що зарахування зустрічних однорідних вимог було здійснено відповідачем без порушень вимог чинного законодавства України, що чинне законодавство України не містить спеціальних вимог щодо форми та змісту заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, що відповідно до заяви позивача про перегляд рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 27.02.07 р. по справі № 2-17/07 останньому було відомо про здійснене відповідачем зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 49728,39 грн. і при цьому він усвідомлював відсутність заборгованості відповідача перед позивачем в означеній сумі, висновки господарського суду щодо недодержання відповідачем вимог закону стосовно надсилання заяви однієї сторони до іншої про здійснення зарахування є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України. Таким чином прийняте по справі рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по оплаті сільськогосподарської продукції в сумі 23328,39 грн. за накладними № 32 від 31.05.06 р. та № 35 від 30.06.06 р. підлягає скасуванню, а позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Беручи також до уваги те, що підставою для здійснення поставки за накладною № 122 від 22.11.04 р. був саме взаєморозрахунок (тобто передачу продукції на суму 26400 грн. відбувалася в рахунок оплати відповідачу за раніше придбаний в нього товар), про що також свідчить надіслана відповідачем на адресу позивача претензія від 07.12.05 р., що позивач фактично не заперечував того, що поставки товару за накладною № 162 від 22.11.04 р. на суму 26400 грн. не здійснювалась, а мала місце саме поставка за накладною № 122 від 22.11.04 р. на суму 26400 грн., зарахування заборгованості за якою фактично і здійснювалося відповідачем, заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлену продукцію за накладною № 122 від 22.11.04 р. задоволенню не підлягають.

З урахуванням вимог ст. 49 ГПК України, також підлягає скасуванню рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат. При цьому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 249 грн. держмита за подання апеляційної скарги.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду частково відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 1, 3 ч. 1 ст. 104 ст. 105 ГПК України, судова колегія -

постановила:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 20.02.08 р. по справі № 07/209-07 скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства „Марс” (вул. Молодіжна, 2, с. Перша Гнилиця, Великобурлуцький район, Харківська область, 62609, , п/р 260082341 в ХОД АПБ "АВАЛЬ", МФО 351458) на користь Відкритого акціонерного товариства "Підсереднє" (вул. Центральна, 10, с. Підсереднє, Великобурлуцький район, Харківська область, 62608, , п/р 1217 у філії "Приватбанк", с.м.т Великий Бурлук, МФО 351533) 249 грн. держмита по скарзі.

Наказ доручити видати господарському суду Харківської області.

Повний текст постанови підписано 07.04.08 р.

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Судді Пушай В.І.

Плужник О.В.