ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2008 р.

№ 8/4997

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Бернацької Ж.О. –головуючої (доповідач),

Воліка І.М.,

Шевчук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги відкритого акціонерного товариства "Ресторан "Поділля" та відкритого акціонерного товариства "Готель "Поділля" на постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 20.12.2007 р. в справі № 8/4997 господарського суду Хмельницької області за позовом відкритого акціонерного товариства "Готель "Поділля" до Хмельницького бюро технічної інвентаризації за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: відкритого акціонерного товариства "Ресторан "Поділля" про визнання не чинними та скасування витягів з реєстру прав власності

за участю представників сторін:

від позивача: Костюк Ю.М.,

від відповідача: Байрачного А.І.,

від третьої особи: Шкодяка В.І., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 03.08.2007 р. (судді: Степанюк А.Г. - головуючий, Вибодовський О.Д., Димбовський В.В.) позовні вимоги відкритого акціонерного товариства "Готель "Поділля" до Хмельницького бюро технічної інвентаризації про визнання не чинними та скасування Витягів з реєстру прав власності задоволено; визнано не чинними та скасовано видані Хмельницьким бюро технічної інвентаризації Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 7883423 від 26.07.2005 р. для оформлення відчуження 161/1000 частки приміщень, що складається: прим. № 43 площею 145,8 кв.м.; прим. № 44 площею 364,1 кв.м.; прим. № 45 площею 14,5 кв.м.; прим. № 33 площею 18,0 кв.м.; прим. № 42 площею 11,8 кв.м.; прим. № 39 площею 2,1 кв.м.; прим. № 40 площею 1,4 кв.м.; прим. № 41 площею 1,1 кв.м., загальною площею 558,8 кв.м. та Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 7894344 від 27.07.2005 р. для оформлення відчуження 18/1000 частини, що складається з приміщень першого поверху № 54 площею 42,8 кв.м., № 56 площею 14,6 кв.м., № 56 площею 2,5 кв.м., № 56’’площею 2,6 кв.м.; загальною площею 62,5 кв.м.

Рішення мотивовано тим, що підвальні приміщення загальною площею 558,8 кв.м., вказані у витягу № 7883423 від 26.07.2005 р. та приміщення першого поверху загальною площею 62,5 кв.м., вказані у витягу № 7894344 від 27.07.2005 р. є власністю відкритого акціонерного товариства "Готель "Поділля", посилаючись на приписи пункту 2 статті 48 Закону України "Про власність", статей 391, 393 Цивільного кодексу України та пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень".

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 20.12.2007 р. (судді: Філіпова Т.Л. - головуючий, Горшкова Н.Ф., Майор Г.І.) рішення господарського суду Хмельницької області від 03.08.2007 р. скасовано; провадження у справі припинено; стягнуто з відкритого акціонерного товариства "Готель "Поділля" на користь відкритого акціонерного товариства "Ресторан "Поділля" суму сплаченого державного мита в розмірі 42, 50 грн.

Постанову мотивовано тим, що бюро технічної інвентаризації на основі законодавства делеговані владні повноваження у сфері суспільних правовідносин, пов'язаних зі здійсненням від імені держави дій щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно. Виходячи з положень пункту 1 статті 3, пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, спори юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою). Таким чином, місцевий господарський суд зобов'язаний був розглядати справу за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Не погоджуючись з винесеною постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 20.12.2007 р., відкрите акціонерне товариство "Ресторан "Поділля" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою про зміну постанови Житомирського апеляційного господарського суду від 20.12.2007 р. в частині припинення провадження у справі, а також відкрите акціонерне товариство "Готель "Поділля" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою про скасування постанови від 20.12.2007 р. та залишення в силі рішення господарського суду Хмельницької області від 03.08.2007 р.

Касаційна скарга відкритого акціонерного товариства "Ресторан "Поділля" обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції не вірно вказано норму Господарського процесуального кодексу України, на підставі якої припинив провадження у справі.

Касаційна скарга відкритого акціонерного товариства "Готель "Поділля" обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального і процесуального права.

Вислухавши представників сторін, обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 22.05.2003 р. Хмельницьким бюро технічної інвентаризації проведено реєстрацію права власності на будівлю ресторану, що розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Шевченка, 34, за відкритим акціонерним товариством "Ресторан "Поділля" та видано відповідний Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 610426 від 22.05.2003 р.

Підставою для проведення реєстрації права власності є наказ № 17 від 30.04.1996 р. Відділу приватизації виконкому Хмельницької міської ради народних депутатів (який є засновником відкритого акціонерного товариства "Ресторан "Поділля" відповідно до рішення № 1 від 06.02.1995 р. про створення останнього) з переліком нерухомого майна, переданого у власність відкритому акціонерному товариству "Ресторан "Поділля".

26.07.2005 р. Хмельницьким бюро технічної інвентаризації видано відкритому акціонерному товариству "Ресторан "Поділля" Витяг № 7883423 з реєстру прав власності на нерухоме майно, в якому зазначено наступні відомості: реєстраційний номер 1171970; тип об’єкта - будівля ресторану; адреса об’єкта: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Шевченка, буд. 34; частка - 1/1; загальна площа: 3470,1 кв.м.; примітки - Витяг видано для оформлення відчуження 161/1000 частки підвальних приміщень, що складається: приміщення № 43 площею 145,8 кв.м.; приміщення № 44 площею 364,1 кв.м.; приміщення № 45 площею 14,5 кв.м.; приміщення № 33 площею 18,0 кв.м.; приміщення № 42 площею 11,8 кв.м.; приміщення № 39 площею 2,1 кв.м.; приміщення № 40 площею 1,4 кв.м.; приміщення № 41 площею 1,1 кв.м., загальною площею 558,8 кв.м. Вартість 161/1000 частки становить 237822, 00 грн. Перелічені приміщення розміщені в підвалі ресторану.

27.07.2005 р. Хмельницьким бюро технічної інвентаризації видано відкритому акціонерному товариству "Ресторан "Поділля" Витяг № 7894344 з реєстру прав власності на нерухоме майно, в якому зазначено наступні відомості: реєстраційний номер 1171970; тип об’єкта - будівля ресторану; адреса об’єкта: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Шевченка, буд. 34; частка - 1/1; загальна площа: 3470,1 кв.м.; примітки - Витяг видано для оформлення відчуження 18/1000 частини, що складається з приміщень першого поверху № 54 площею 42,8 кв.м., № 56 площею 14,6 кв.м., № 56’площею 2,5 кв.м., № 56’’площею 2,6 кв.м., загальною площею 62,5 кв.м. Вартість 18/1000 частини становить 26685, 00 грн.

Підставою виникнення права власності у вказаних Витягах зазначено наказ № 17 від 30.04.1996 р. Відділу приватизації виконкому Хмельницької міської ради народних депутатів.

Крім цього, як вбачається із тексту Витягів з реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.07.2005 р. та від 27.07.2005 р., витяги дійсні протягом трьох місяців.

11.07.2007 р. позивач (відкрите акціонерне товариство "Готель "Поділля") звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовом про визнання не чинними та скасування виданих Хмельницьким бюро технічної інвентаризації Витягів з реєстру прав власності на нерухоме майно № 7883423 від 26.07.2005 р. для оформлення відчуження 161/1000 частки приміщень, що складається: прим. № 43 площею 145,8 кв.м.; прим. № 44 площею 364,1 кв.м.; прим. № 45 площею 14,5 кв.м.; прим. № 33 площею 18,0 кв.м.; прим. № 42 площею 11,8 кв.м.; прим. № 39 площею 2,1 кв.м.; прим. № 40 площею 1,4 кв.м.; прим. № 41 площею 1,1 кв.м., загальною площею 558,8 кв.м. та № 7894344 від 27.07.2005 р. для оформлення відчуження 18/1000 частини, що складається з приміщень першого поверху № 54 площею 42,8 кв.м., № 56 площею 14,6 кв.м., № 56’площею 2,5 кв.м., № 56’’площею 2,6 кв.м.; загальною площею 62,5 кв.м.

Однак, суд апеляційної інстанції правильно не погодився з таким рішенням місцевого господарського суду, враховуючи наступне.

Так, наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 встановлено, що до прийняття Верховною Радою України та набрання чинності Закону України "Про державну реєстрацію прав на об'єкти нерухомого майна бюро технічної інвентаризації" (далі-БТІ) здійснюють реєстрацію прав власності на нерухоме майно, а також затверджено Тимчасове положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно (далі - Тимчасового положення), яким визначалася реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна та процедура її проведення станом на 22.05.2003 р.

Пунктом 1.4. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18.02.2002 р. за N 157/6445, з наступними змінами, встановлено, що державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштами особи, що звернулася до БТІ.

Додатком № 1 до пункту 2.1. Тимчасового положення визначено перелік правоустановлювальних документів, що є підставою для виникнення та проведення реєстрації права власності.

Згідно пункту 3.8. Тимчасового положення після прийняття рішення реєстратором та внесення запису до Реєстру прав на правовстановлювальних документах робиться відповідна відмітка (штамп) про реєстрацію відповідних прав (додаток 7), видається витяг установленої форми з Реєстру прав (додаток 8) та повертаються правовстановлювальні документи власнику (власникам) або уповноваженій ним (ними) особі.

Витяг з Реєстру - це документ, що видається фізичній чи юридичній особі реєстратором за затвердженими Міністерством юстиції формами.

Додаток № 8 до пункту 3.8. Тимчасового положення передбачає форму витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Пункти 5.1.1. та 5.1.2. Тимчасового положення передбачають перелік осіб та органів, які мають право на отримання витягу про зареєстровані права з Реєстру.

У відповідності із пунктом 5.2. даного положення витяг з Реєстру прав або інформаційна довідка видаються на підставі відомостей, які містяться в Реєстрі прав, після отримання відповідної заяви встановленої форми (додаток 9) чи офіційного запиту від органів, зазначених у пункті 5.1.2.

03.08.2004 р. набрав чинності Закон України № 1952-ІУ від 01.07.2004 р. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", який регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості (стаття 1 Закону). Державний реєстр прав на нерухоме майно та їх обмежень - єдина державна інформаційна система, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обмеження, суб'єктів речових прав, технічні характеристики об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об'єктів нерухомого майна (абзац 2 частини 1 статті 2 Закону).

Пунктом 5 Прикінцевих положень вказаного Закону та пунктом 1.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно передбачено, що до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць.

Слід зазначити, правовим актом державного чи іншого органу є юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Таким чином, Витяг з реєстру прав являється тимчасовим (дійсний протягом трьох місяців) похідним документом відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень".

Суд апеляційної інстанції правильно звернув увагу на певні порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства щодо визначення юрисдикційної підвідомчості даного спору.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Частиною 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій України" передбачено, що місцеві господарські суди розглядають справи, які виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Згідно частини 1 статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною другою цієї норми визначено, що державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом, а частина третя визначає, що відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Згідно пункту 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено категорії спорів, на які поширюється компетенція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ.

З господарськими спорами можуть пересікатися категорії спорів, визначені в пунктах 1, 3, 4 частини 1 зазначеної статті, а саме:

а) спори суб'єкта господарювання із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності останнього;

б) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, а також спори з приводу укладання та виконання адміністративних договорів;

в) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій. Функції повинні здійснюватися відповідним суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Таким чином, від справ господарської юрисдикції за участю суб'єктів господарської діяльності і суб'єктів владних повноважень адміністративні справи відрізняються особливим змістом правовідносин між сторонами та предметом позовних вимог.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", частина перша якої передбачає, що систему органів державної реєстрації прав складають центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, створена при ньому державна госпрозрахункова юридична особа з консолідованим балансом (центр державного земельного кадастру) та її відділення на місцях, які є місцевими органами державної реєстрації прав, частина друга визначає, що держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів, а частина третя вказує, що адміністратором Державного реєстру прав є центр державного земельного кадастру, який здійснює його ведення. Статут центру державного земельного кадастру затверджує центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Проте, пунктом 5 Прикінцевих положень вказаного Закону передбачено, що до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Вказане свідчить, що БТІ на основі законодавства делеговані владні повноваження у сфері суспільних правовідносин, пов'язаних зі здійсненням від імені держави дій щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно. Таким чином БТІ в розумінні пункту 7 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України є суб'єктом владних повноважень як орган державної влади.

Враховуючи роз'яснення, надані Вищим господарським судом України (Інформаційним листом Вищого господарського суду України № 01-8/2167 від 22.11.2005 р. були внесені зміни до Інформаційного листа Вищого арбітражного суду України № 01-8/98 від 31.01.2001 р. "Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов'язані із здійсненням права власності та його захистом", зокрема, пункт 18 вказаного листа викладеного в новій редакції), судова колегія погоджується з оцінкою суду першої інстанції правового статусу Хмельницького бюро технічної інвентаризації як органу , що здійснював владні повноваження.

Виходячи з положень пункту 1 статті 3, пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, спори юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції правильно дійшов висновку, що аналіз суб'єктного складу та характеру правовідносин свідчить, що даний спір щодо зобов‘язання БТІ вчинити певні дії в межах делегованих їй державних повноважень є справою адміністративної юрисдикції.

У відповідності з пунктом 7 розділу VII “Прикінцеві та перехідні положення ” Кодексу адміністративного судочинства України, після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також апеляційні, касаційні скарги (подання) розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

За вказаних обставин суд першої інстанції в порушення вимог норм процесуального права розглянув в порядку господарського судочинства позовні вимоги, розгляд яких мав здійснюватись за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені апеляційним господарським судом на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що оскаржувана постанова Житомирського апеляційного господарського суду від 20.12.2007 р. є законною та обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги відкритого акціонерного товариства "Ресторан "Поділля" та відкритого акціонерного товариства "Готель "Поділля" залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 20.12.2007 р. в справі № 8/4997 господарського суду Хмельницької області залишити без змін.

Головуючий, суддя:

Ж. Бернацька

Судді:

І. Волік

С. Шевчук