ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2008 р.

№ 33/436-07

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П.- головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “АгроПИРГАСАП”, м. Дніпропетровськ (далі –ТОВ “АгроПИРГАСАП”)

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2007 та

постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.02.2008

зі справи № 33/436-07

за позовом ТОВ “АгроПИРГАСАП”

до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (далі –відділення виконавчої дирекції Фонду)

про зобов’язання вчинити певні дії,

третя особа –господарське товариство з обмеженою відповідальністю “Агропіргасап”, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (далі –ГТОВ “Агропіргасап”).

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ТОВ “АгроПИРГАСАП” подало до господарського суду Дніпропетровської області позов про зобов’язання відділення виконавчої дирекції Фонду виправити у журналі обліку страхувальників (юридичних осіб) і в журналі взяття на облік юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців, які ведуться названим відділенням, назву страхувальника, зареєстрованого за № 044000031 (), на правильну –ТОВ “АгроПИРГАСАП”. Місцевим господарським судом до участі у справі було залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ГТОВ “АгроПІРГАСАП”.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2007 (суддя Рудовська І.А.), залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.02.2008 (колегія суддів у складі: Павловський П.П. –головуючий, судді Чус О.В. і Швець В.В.), провадження у справі припинено на підставі пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). У винесенні зазначеної ухвали та прийнятті відповідної постанови попередні судові інстанції виходили з того, що спірні правовідносини сторін у справі є публічно-правовими, а тому даний спір не підлягає вирішенню господарським судом у порядку господарського судочинства.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України відділення виконавчої дирекції Фонду просить скасувати оскаржувані судові рішення зі справи та передати останню до місцевого господарського суду для розгляду по суті. Скаргу з посиланням на пункт 1 статті 12, пункт 1 частини першої статті 80 ГПК України, пункт 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, статті 15, 16 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” мотивовано тим, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не наділено “повноваженнями на здійснення владних управлінських функцій” (далі –Закон), а тому спір у даній справі не є публічно-правовим, не підпадає під адміністративну юрисдикцію і мав бути вирішений господарським судом відповідно до правил господарського судочинства, і отже, господарським судом неправильно застосовано припис пункту 1 частини першої статті 80 ГПК України.

Відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Учасників судового процесу згідно зі статтею 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Представники сторін і третьої особи в судове засідання не з’явилися.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з урахуванням такого.

Причиною подання касаційної скарги стала незгода позивача з припиненням місцевим господарським судом провадження в даній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК України.

Відповідно до цієї норми господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Згідно з приписами пункту 1 частини першої статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна та з інших підстав, крім, зокрема, спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесенні до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів.

Пунктом 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України) справу адміністративної юрисдикції визначено як публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 17 КАС України визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Визначення суб’єкта владних повноважень наведено в пункті 7 статті 3 КАС України: це - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов’язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, визначає Закон.

Відповідно до статей 15, 16, 18 цього Закону страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків (далі – Фонд) - некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням; управління Фондом здійснюється на паритетній основі державою, представниками застрахованих осіб і роботодавців; безпосереднє управління Фондом здійснюють його правління та виконавча дирекція; робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах та містах обласного значення.

Згідно з частиною першою та другою статті 46 Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків провадить збір та акумулювання страхових внесків, має автономну, незалежну від будь-якої іншої, систему фінансування. Фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків здійснюється за рахунок, зокрема, капіталізованих платежів, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників.

За змістом статті 52 Закону саме відділенням виконавчої дирекції надано право на стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду та адміністративно-господарських санкцій.

Частиною першою статті 55 Закону передбачено судовий порядок вирішення наявних спорів.

Отже, в даному випадку відділення виконавчої дирекції Фонду виступає саме як суб'єкт владних повноважень у сфері загальнообов’язкового державного соціального страхування, а тому даний спір є публічно-правовим та відповідно до приписів статті 4 і частини другої статті 17 КАС України (за відсутності встановленого законом іншого порядку його судового вирішення) на нього поширюється компетенція адміністративних судів.

У пункті 11 рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 27.06.2007 № 04-5/120 “Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам” також зазначено, що:

- відповідно до статті 14 Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування страхові фонди є органами, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов’язкового державного соціального страхування, провадять збір та акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечують фінансування виплат за загальнообов’язковим державним соціальним страхуванням та здійснюють інші функції згідно з затвердженими статутами;

- отже, у відповідних правовідносинах виконавчі дирекції Фондів соціального страхування, їх робочі органи виступають як суб'єкти владних повноважень у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

З урахуванням наведеного попередні судові інстанції дійшли правильного висновку про те, що даний спір підлягає розглядові за правилами адміністративного судочинства і відповідно застосували пункт 1 частини першої статті 80 ГПК України.

Водночас ТОВ “АгроПИРГАСАП” не позбавлене права на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства з урахуванням вимог розділу VII “Прикінцеві та перехідні положення” КАС України, зокрема, пункту 6 цього розділу.

Керуючись статтями 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2007 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.02.2008 зі справи № 33/436-07 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “АгроПИРГАСАП” –без задоволення.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Б. Львов