ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2008 р.

№ 3/93

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державного підприємства

"Адміністрація річкових портів"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2006 р.

у справі

№ 3/93

господарського суду

м. Києва

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Кий-Луга-Сервіс"

до

Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

про

спонукання укласти договір оренди нерухомого майна

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:

— не з'явились;

відповідача:

Костишена В.Л., дов. № 90 від 17.12.2007 р.;

скаржника:

Ложечник Ю.О., дов. № 01/05-44Д від 01.04.2008 р.;

Лазнюк Г.В., дов. № 01/05-Д від 22.10.2007 р.;

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2006 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Кий-Луга-Сервіс" (далі –Товариство) звернулось до господарського суду м. Києва з позовною заявою, у якій просило вважати договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності –вертикальної підпірної стінки довжиною 500 п. м, яка знаходиться у районі шостих та сьомих східців вище за течією від станції метро "Дніпро", укладеним між ним та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (далі –Відділення) на умовах, викладених у проекті договору, доданого до позовної заяви.

Позовні вимоги Товариство обґрунтовувало тим, що Відділення, в порушення вимог Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та Цивільного кодексу України, відмовило йому в укладенні договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності –вертикальної підпірної стінки довжиною 500 п. м, яка знаходиться у районі шостих та сьомих східців вище за течією від станції метро "Дніпро", у зв'язку з тим, що відповідне нерухоме майно не може бути об'єктом оренди.

Рішенням господарського суду м. Києва від 16.02.2006 р. (суддя Хілінська В.В.) позовні вимоги Товариства задоволено: затверджено текст договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності –вертикальної підпірної стінки довжиною 500 п. м, яка знаходиться у районі шостих та сьомих східців вище за течією від станції метро "Дніпро" та зазначено про те, що вважати його укладеним після набрання судовим рішенням законної сили.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2006 р. (колегія суддів: Зеленін В.О., Синиця О.Ф., Рєпіна Л.О.) рішення господарського суду м. Києва від 16.02.2006 р. залишено без змін.

Вказані рішення та постанова прийняті з посиланням на норми Конституції України, Господарського кодексу України, Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та мотивовані тим, що Відділення безпідставно відмовило Товариству в укладенні договору оренди, оскільки вертикальна підпірна стінка довжиною 500 п. м, яка знаходиться у районі шостих та сьомих східців вище за течією від станції метро "Дніпро", може бути об'єктом оренди.

Державне підприємство "Адміністрація річкових портів" (далі –Підприємство), яке не було залучено до участі у справі, звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2006 р. і рішення господарського суду м. Києва від 16.02.2006 р. скасувати та передати справу на новий розгляд до господарського суду м. Києва з залученням його в якості другого відповідача. Викладені у касаційній скарзі вимоги Підприємство обґрунтовує тим, що вказані рішення та постанова стосуються його прав та обов'язків, оскільки майно, яке є об'єктом договору оренди, затвердженого оскаржуваними судовими актами, входить до складу набережної пасажирських причалів, станція метро "Дніпро", яка перебуває на його балансі (інвентарний № 1590), та, виходячи з норм Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Закону України "Про приватизацію державного майна" та Переліку майнових комплексів державних підприємств, організацій, їх структурних підрозділів основного виробництва, приватизація яких не допускається, затверджених Декретом Кабінету Міністрів України від 31.12.1992 р. № 26-92 (далі –Перелік), не може бути об'єктом оренди.

Товариство та Відділення не скористались правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та відзивів на касаційну скаргу Підприємства до Вищого господарського суду України не надіслали, що не перешкоджає касаційному перегляду судових актів, які оскаржуються.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Підприємства підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

З матеріалів, доданих Підприємством до касаційної скарги, вбачається, що вертикальна підпірна стінка довжиною 500 п. м, яка знаходиться у районі шостих та сьомих східців вище за течією від станції метро "Дніпро" та яка є об'єктом договору оренди, затвердженого оскаржуваними судовими актами, входить до складу набережної пасажирських причалів, станція метро "Дніпро", яка перебуває на його балансі (інвентарний № 1590).

Наведене свідчить, що постанова Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2006 р. та рішення господарського суду м. Києва від 16.02.2006 р. стосується прав і обов'язків Підприємства, однак його не було залучено до участі у справі.

Відповідно до частини першої ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з п. 3 частини першої ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо господарський суд прийняв рішення або постанову, що стосується прав і обов'язків осіб, які не були залучені до участі в справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанова Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2006 р. та рішення господарського суду м. Києва від 16.02.2006 р. підлягають скасуванню на підставі п. 3 частини першої ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України, а справа –передачі на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду необхідно врахувати зазначене та залучити Підприємство до участі у справі, виходячи з вимог Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2006 р. та рішення господарського суду м. Києва від 16.02.2006 р. у справі № 3/93 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                   Г.А. Кравчук

Суддя                                                                       Г.М. Мачульський

Суддя                                                                       В.І. Шаргало