ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2008 р.

№ 49/226-б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Панової І.Ю.,

суддів

Заріцької А.О. (доповідач у справі),

Хандуріна М.І.

розглянувши касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва

на ухвалу

та ухвалу

господарського суду міста Києва від 10 грудня 2007 року

Київського апеляційного господарського суду від 26 січня 2008 року

у справі

господарського суду

№ 49/226-б

міста Києва

за заявою

товариства з обмеженою відповідальністю "Мегапласт"

до

ліквідатор

товариства з обмеженою відповідальністю "Енергофорс"

Ванжула Я.В.

про

визнання банкрутом

за участю представників сторін:

ДПІ у Подільському районі м. Києва Перепелюка О.В.,

ліквідатора Ванжули Я.В.,

ТОВ "Мегапласт" Сапранова О.О.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2007 року товариство з обмеженою відповідальністю "Мегапласт" (далі –ТОВ "Мегапласт") звернулося до господарського суду міста Києва із заявою про порушення справи про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Енергофорс" (далі –ТОВ "Енергофорс").

Ухвалою від 10 грудня 2007 року (суддя Митрохіна А.В.) за вказаною заявою порушено провадження у справі № 49/226-б про банкрутство ТОВ "Енергофорс", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду першої інстанції Державна податкова інспекція у Подільському районі м. Києва (далі –ДПІ у Подільському районі м. Києва) подала до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просила вказану ухвалу скасувати.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 26 січня 2008 року (колегія суддів у складі: Дзюбка П.О. –головуючого, Дикунської С.Я., Пантелієнка В.О.) ДПІ у Подільському районі м. Києва відмовлено у прийнятті апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу на підставі ст.ст. 64, 106 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з тих підстав, що така ухвала суду першої інстанції не підлягає оскарженню, а ДПІ не є кредитором товариства і не є стороною у справі про банкрутство.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції ДПІ у Подільському районі м. Києва подала до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані процесуальні документи.

Касаційна скарга мотивована порушенням господарськими судами норм матеріального та процесуального права.

За розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 13 червня 2008 року розгляд касаційної скарги здійснюється колегією суддів Вищого господарського суду України у складі: судді Панової І.Ю. –головуючого, суддів Заріцької А.О., Хандуріна М.І.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі про банкрутство ТОВ "Енергофорс" порушено у порядку ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі – Закон).

Указана стаття встановлює особливості банкрутства відсутнього боржника.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 5 ст. 52 Закону господарський суд у двотижневий строк з дня винесення ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство відсутнього боржника виносить постанову про визнання відсутнього боржника банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру і призначає ліквідатором ініціюючого кредитора за згодою останнього.

Ліквідатор письмово повідомляє про визнання господарським судом відсутнього боржника банкрутом усіх відомих йому кредиторів відсутнього боржника, які в місячний строк з дня одержання повідомлення можуть направити ліквідатору заяви з вимогами до банкрута.

17 січня 2008 року у газеті "Голос України" за № 8 здійснено публікацію оголошення про визнання ТОВ "Енергофорс" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури щодо даного товариства, про призначення ліквідатором Ванжулу Я.В. та зазначено, що претензії кредиторів приймаються протягом місяця з дня опублікування.

З матеріалів справи також вбачається, що ДПІ у Подільському районі м. Києва звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просила скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 10 грудня 2007 року, якою було порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Енергофорс" і справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції з урахуванням приписів Закону, ДПІ у Подільському районі м. Києва не є кредитором боржника у даній справі про банкрутство та ДПІ не зверталася до господарського суду з вимогами до ТОВ "Енергофорс".

Відповідно до положень ст. 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

За визначенням наведеним у ст. 1 вказаного Закону сторонами у справі про банкрутство є кредитори (представник комітету кредиторів) та боржник (банкрут).

Кредитор –юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Вищий господарський суд України зазначає, що п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Указана конституційна норма конкретизована законодавцем у ст. 12 Закону України "Про судоустрій України", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Стаття 129 Конституції України визначається і регламентується в галузевих законах, зокрема, ГПК України, відповідно до ст. 106 якого ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках передбачених цим Кодексом та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 91 ГПК України сторони у справі мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

ДПІ у Подільському районі м. Києва не є стороною у справі № 49/226-б та не є учасником у справі про банкрутство, оскільки відповідно до приписів ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" учасниками провадження у справі про банкрутство визнано таких осіб: сторони, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство, Фонд державного майна України, державний орган з питань банкрутства, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа акціонерів або учасників товариств з обмеженою чи додатковою відповідальністю.

Крім того, Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ГПК України оскарження ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство та призначення розгляду справи у підготовчому засіданні не передбачено, що виключає можливість перегляду судового акту господарського суду в апеляційному порядку.

Відтак, касаційне провадження за касаційною скаргою ДПІ у Подільському районі м. Києва на ухвалу суду першої інстанції від 10 грудня 2007 року у даній справі підлягає припиненню, у зв'язку з тим, що така ухвала не підлягає оскарженню.

Господарський суд може припинити провадження у справі з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, якщо буде встановлено, що провадження у справі порушено помилково.

Таким чином, Київський апеляційний господарський суд дійшов вірного висновку в ухвалі від 26 січня 2008 року про відмову у прийнятті апеляційної скарги ДПІ у Подільському районі м. Києва на ухвалу суду першої інстанції від 10 грудня 2007 року, оскільки така ухвала не підлягає оскарженню і скаржник не є ні стороною ні учасником провадження у справі про банкрутство ТОВ "Енергофорс", колегія суддів підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не встановила.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119, 11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва залишити без задоволення.

Касаційне провадження за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва на ухвалу господарського суду міста Києва від 10 грудня 2007 року у справі припинити.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 26 січня 2008 року у справі № 49/226-б залишити без змін.

Головуючий           І.Ю. Панова

Судді                                                                                  А.О. Заріцька

М.І. Хандурін