ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2008 р.

№
12/455-44/443

Вищий
господарський суд України у складі: суддя
Селіваненко В.П. -головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_1,
м. Київ,

на
рішення господарського
суду міста Києва від 09.10.2007

та
постанову Київського
апеляційного господарського суду від 26.11.2007

зі
справи  № 12/455-44/443

за
позовом закритого
акціонерного товариства “Ензим”, м. Львів,

до
Державного
департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України
(далі - Держдепартамент), м. Київ,

суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1, м. Київ,

третя
особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет
спору, - ОСОБА_1
(далі -ОСОБА_1),

про
визнання недійсним
свідоцтва України № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг,

та
зустрічним позовом суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (далі -СПД ОСОБА_1)

до
закритого
акціонерного товариства “Ензим” (далі -ЗАТ “Ензим”),

третя
особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, -управління промисловості та
підприємництва Львівської міської ради (далі - Управління), м. Львів,

про
зобов'язання вчинити
певні дії,

за
участю представників:

ЗАТ
“Ензим” -Дубинського
М.І., Сопільняк В.Ю.,

Держдепартаменту
-не з'явився,

ОСОБА_1
- не з'явився,

Управління
- не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

ЗАТ
“Ензим” у серпні 2003 року звернулося до господарського суду міста Києва з
позовом до Держдепартаменту та СПД ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва
України № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг (комбіноване позначення
“Львівські ензими”), а також про зобов'язання Держдепартаменту внести
відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і
послуг та здійснити необхідну офіційну публікацію.

СПД
ОСОБА_1 подав до ЗАТ “Ензим” зустрічний позов з проханням (з урахуванням
подальших змін і доповнень позовних вимог): визнати актом недобросовісної
конкуренції включення ЗАТ “Ензим” позначення “Ензим” у своє найменування;
заборонити ЗАТ “Ензим” застосовувати в цивільному обороті своє найменування;
зобов'язати Львівську державну адміністрацію скасувати державну реєстрацію ЗАТ
“Ензим”; визнати установчі документи ЗАТ “Ензим” такими, що суперечать
законодавству.

Справа
неодноразово розглядалася господарськими судами.

Рішенням
господарського суду міста Києва від 09.10.2007 (суддя Сулім В.В.), залишеним
без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2007
(колегія суддів у складі: Григорович О.М. -головуючий, судді Гольцова Л.А.,
Рябуха В.І.): провадження у справі за первісним позовом в частині позовних
вимог до СПД ОСОБА_1 та за зустрічним позовом припинено на підставі пункту 6
частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України (далі
-ГПК України); в іншій частині первісний позов задоволено: визнано недійсним
повністю свідоцтво України № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг;
Держдепартамент зобов'язано внести відповідні зміни до Державного реєстру
свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та здійснити необхідну офіційну
публікацію.

Прийняті
судові рішення в частині припинення провадження у справі мотивовано припиненням
СПД ОСОБА_1 підприємницької діяльності та втратою ним відповідного статусу.
Водночас задоволення позовних вимог за первісним позовом до Держдепартаменту
мотивовано невідповідністю зареєстрованого за свідоцтвом України № НОМЕР_1 знака
для товарів і послуг умовам надання правової охорони.

У
касаційній скарзі до Вищого господарського суду України ОСОБА_1 просить рішення
місцевого та постанову апеляційного господарських судів зі справи скасувати
внаслідок їх прийняття з неправильним застосуванням норм матеріального і
процесуального права та припинити провадження у справі.

ЗАТ
“Ензим” подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило про
безпідставність її доводів та просило судові рішення зі справи залишити без
змін, а скаргу -без задоволення.

Інші
відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Учасників
судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним
чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши
повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та
правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права,
заслухавши представників ЗАТ “Ензим”, Вищий господарський суд України дійшов
висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги з урахуванням
такого.

Попередніми
судовими інстанціями у справі встановлено, що:

- ЗАТ
“Ензим” є власником свідоцтва України від 17.02.2003 № 29803 на знак для
товарів і послуг (комбіноване позначення “Львівські дріжджі”) за 30, 35 та 39
класами Міжнародної класифікації товарів і послуг (далі -МКТП); дата подання
заявки - 15.09.2000;

-
15.07.2003 Держдепартаментом СПД ОСОБА_1 видано свідоцтво України № НОМЕР_1 на
знак для товарів і послуг (комбіноване позначення “Львівські ензими”), який
зареєстровано для товарів і послуг 30, 35 та 39 класів МКТП; дата подання
заявки - 04.07.2002;

-
зареєстроване за свідоцтвом України № НОМЕР_1 позначення є схожим настільки, що
його можна сплутати з раніше заявленою на реєстрацію і зареєстрованою
торговельною маркою ЗАТ “Ензим” за свідоцтвом України № 29803 для однорідних
товарів і послуг, а також є таким, що може ввести в оману щодо особи, яка
виробляє товар;

-
ОСОБА_1 мав статус суб'єкта підприємницької діяльності з 04.02.2000 по  16.04.2007 (т. 5, а.с. 95-96, 132).

Причиною
даного спору є питання щодо наявності правових підстав для здійснення
провадження у даній справі господарськими судами України, а також для визнання
недійсним свідоцтва України № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг (комбіноване
позначення “Львівські ензими”).

Господарський
характер спірних правовідносин, пов'язаний з використанням ЗАТ
"Ензим" і СПД ОСОБА_1 спірних позначень у підприємницькій діяльності,
та суб'єктний склад сторін за станом на час порушення провадження у справі за
первісним позовом ЗАТ "Ензим" та на час прийняття до провадження
зустрічного позову СПД ОСОБА_1 відповідали приписам статей 1, 12, 21 ГПК
України, що свідчило про підвідомчість даного спору господарським судам
України.

Спори,
пов'язані з визнанням недійсними документів, які встановлюють право на об'єкти
інтелектуальної власності (свідоцтва, патенти), стосуються питань права
власності на відповідні об'єкти і за своїм характером є цивільно-правовими чи
господарсько-правовими й не належать до числа публічно-правових спорів. Отже,
набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України не вплинуло на
підвідомчість даного спору, який має вирішуватися за правилами господарського
судочинства.

Відповідні
правові позиції викладено й у пунктах 61, 55 рекомендацій президії
Вищого господарського суду України від 10.06.2004 № 04-5/1107 “Про деякі
питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної
власності”, а також у пункті 3 рекомендацій президії Вищого господарського суду
України від 27.06.2007 № 04-5/120 “Про деякі питання підвідомчості і
підсудності справ господарським судам”.

Пунктом
6 частини першої статті 80 ГПК України встановлено, що господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо підприємство чи організацію, які є
сторонами, ліквідовано.

Водночас
перелік підстав припинення провадження у справі, передбачений статтею 80 ГПК
України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Принциповим
при цьому є те, що у випадках припинення провадження у справі повторне
звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же
предмет і з тих же підстав не допускається (частина друга статті 80 ГПК
України).

Касаційна
інстанція бере до уваги відмінності у правоздатності, дієздатності та державній
реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців (глави 4, 5, 7 Цивільного
кодексу України, зокрема, статті 25, 26, 34, 91, 92, 110-111; Закон України
“Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців”), у тому
числі те, що: між сторонами продовжують існувати спірні правовідносини; у разі
припинення підприємницької діяльності фізичної особи -підприємця за цією ж
фізичною особою зберігається право на її повторну державну реєстрацію як
підприємця; припинення фізичною особою підприємницької діяльності та втрата нею
статусу суб'єкта такої діяльності не призводять до втрати нею цивільної
правоздатності.

З
огляду на наведене касаційна інстанція дійшла висновку про те, що ліквідація
юридичної особи і припинення підприємницької діяльності фізичної особи ні за
своєю правовою суттю, ані за юридичними наслідками не є тотожними подіями у
розумінні пункту 6 частини першої статті 80 ГПК України.

Отже,
враховуючи предметну та суб'єктну підвідомчість даного спору на момент
порушення провадження за первісним і зустрічними позовами господарським судам
України, а також відсутність належних правових підстав для припинення
провадження у даній справі згідно з приписами статті 80 ГПК України, касаційна
інстанція вважає помилковим припинення судом першої інстанції провадження у
справі за первісним позовом ЗАТ “Ензим” в частині позовних вимог до СПД ОСОБА_1
та за зустрічним позовом СПД ОСОБА_1 до ЗАТ “Ензим”.

Таку
ж правову позицію викладено й у постанові Верховного Суду України від
07.11.2006 зі справи № 16-9/225-04-7490, де зазначено про необхідність
вирішення господарським судом спору по суті й після втрати
відповідачем-суб'єктом підприємницької діяльності відповідного статусу.

У
свою чергу, судові рішення попередніх судових інстанцій в частині задоволення
на підставі підпункту “а” пункту 1 статті 19, абзацу п'ятого пункту 2 та абзацу
другого пункту 3 статті 6  Закону України
“Про охорону прав на знаки для товарів і послуг” позовних вимог ЗАТ “Ензим” про
визнання недійсним свідоцтва України № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг
(комбіноване позначення “Львівські ензими”), а також про зобов'язання
Держдепартаменту внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв України
на знаки для товарів і послуг та здійснити необхідну офіційну публікацію
відповідають встановленим місцевим та апеляційним господарськими судами
фактичним обставинам (які свідчать про невідповідність зареєстрованого за
свідоцтвом України № НОМЕР_1 позначення умовам надання правової охорони) та
прийняті ними з дотриманням норм матеріального і процесуального права на
підставі ретельного аналізу та всебічної оцінки поданих сторонами доказів, а
також висновку судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності від
02.02.2006 № 8545, з яким погодився й Держдепартамент (т. 5, а.с. 3-21, 53).

При
цьому залучення ОСОБА_1 згідно з ухвалою господарського суду міста Києва від
28.08.2007 до участі у справі додатково як третьої особи за первісним позовом,
за яким ОСОБА_1 як підприємець мав статус відповідача, не призвело ні до
звуження обсягу, ані до порушення процесуальних прав ОСОБА_1

Разом
з тим як Держдепартамент, так і власник об'єкта інтелектуальної власності за
оспорюваним свідоцтвом України № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг
(комбіноване позначення “Львівські ензими”) є належними відповідачами за
позовом ЗАТ “Ензим”.

Доводи
скаржника щодо помилковості оцінки місцевим та апеляційним судами наявних у
справі доказів не можуть бути підставою для задоволення касаційної скарги,
оскільки відповідно до статті 1117 ГПК України касаційна інстанція,
переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, на підставі встановлених
фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної
інстанції норм матеріального і процесуального права; касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким
чином, касаційна інстанція згідно з частиною першою статті 11110 ГПК
України вважає за необхідне рішення місцевого і постанову апеляційного
господарських судів зі справи змінити, скасувавши їх у частині припинення
провадження у справі, та, беручи до уваги повноту і всебічність дослідження
попередніми судовими інстанціями фактичних обставин справи, що стосуються
предмету доказування за первісним позовом, прийняти нове рішення про повне
задоволення позовних вимог ЗАТ “Ензим” до Держдепартаменту та СПД ОСОБА_1

Водночас
у частині зустрічного позову СПД ОСОБА_1, вимоги якого попередніми судовими
інстанціями не було розглянуто по суті, справа підлягає передачі на розгляд
суду першої інстанції, якому належить дослідити обставини, пов'язані з
необхідністю залучення до участі у справі усіх зацікавлених осіб, вичерпно
з'ясувати фактичні обставини, що належать до предмету доказування, дати їм та
доводам сторін належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до вимог
закону. При цьому касаційна інстанція з огляду на фактичні підстави відмови в
наданні правової охорони знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України №
НОМЕР_1 вважає можливим у даному випадку самостійний розгляд вимог за
зустрічним позовом.

Керуючись
статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2.
Рішення господарського суду міста Києва від 09.10.2007 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від 26.11.2007 зі справи № 12/455-44/443
змінити, скасувавши їх у частині припинення провадження у справі за позовом
закритого акціонерного товариства “Ензим” до суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 та за зустрічним позовом суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1.

Позовні
вимоги закритого акціонерного товариства “Ензим” до Державного департаменту
інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України та суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Справу
в частині зустрічного позову суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства “Ензим” передати на новий
розгляд до господарського суду міста Києва.

3. В
іншій частині рішення господарського суду міста Києва від 09.10.2007 та
постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2007 зі справи
№ 12/455-44/443 залишити без змін.

Суддя
В.Селіваненко

Суддя              І.Бенедисюк

Суддя                                                                                               Б.Львов