КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24.03.2008
№ 32/579

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Гарник Л.Л.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

позивача - ОСОБА_3 (дов. від 26.10.2007 року №
6055);ОСОБА_3 (дов. від 26.10.2007 року № 6055);

відповідача - Ларіонова О.О. (дов. від
07.03.2008 року № 104/03/08);третьої особи: не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м.Києва від
30.01.2008

у справі № 32/579

за позовом                               ОСОБА_2

до                                                   Закритого
акціонерного товариства "Фірма "Лейпціг"

третя особа відповідача           ОСОБА_1

про
визнання недійсними рішень, визнання права власності, зобов"язання
укласти договір

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від
30.01.2008 року у справі № 32/579 за позовом ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2)
до Закритого акціонерного товариства “Фірма “Лейпціг” (далі - відповідач, ЗАТ
“Фірма “Лейпціг”), за участю третьої особи ОСОБА_1(далі - третя особа, ОСОБА_1)
про визнання недійсними рішень, визнання права власності, зобов'язання укласти
договір, позов задоволено частково.

Так,
визнано недійсними рішення дирекції Закритого акціонерного товариства “Фірма
“Лейпціг”, оформлені протоколом № 7 від 23.09.2005 року; визнано за ОСОБА_2
право власності на прості іменні акції Закритого акціонерного товариства “Фірма
“Лейпціг” в кількості 1 398 штук номінальною вартістю 2 376,60 грн. В іншій
частині позову відмовлено. Стягнуто з Закритого акціонерного товариства “Фірма
“Лейпціг” на користь ОСОБА_2 85,00 грн. сплаченого державного мита та 118,00
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не
погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1звернулась до Київського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржуване рішення та передати справу на новий розгляд до суду
першої інстанції; не приймати до уваги жодні пояснення, заперечення, доручення
за підписом в якості генерального директора ЗАТ “Фірма “Лейпціг” ОСОБА_4,
вважати доручення, видані ЗАТ “Фірма “Лейпціг”, підписані ОСОБА_4 на третіх
осіб, такими, що не видані від імені ЗАТ “Фірма “Лейпціг”, а видані від
фізичної особи ОСОБА_4 і жодних юридичних наслідків для ЗАТ “Фірма “Лейпціг” не
породжують.

В
обґрунтування апеляційних вимог третя особа зазначає, що при прийнятті спірного
рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального
права, є необґрунтованим , необ'єктивним та висновки, викладені в ньому, не
відповідають обставинам справи. А саме, суд не взяв до уваги, що ОСОБА_4
судовими ухвалами було заборонено вчиняти будь-які право чини від імені
відповідача, законним керівником Закритого акціонерного товариства “Фірма
“Лейпціг” є лише ОСОБА_1, факт звільнення ОСОБА_1 з посади судом першої
інстанції не встановлено. Суд безпідставно дійшов до висновку, що обрання та
відкликання голови та членів дирекції товариства відноситься до виключної
компетенції загальних зборів акціонерів. Суд не дав належної оцінки Рішенню
Конституційного Суду України, згідно якого акції можуть бути придбані на
підставі договору з їх власником або держателем акцій, а на час прийняття
рішення про відчуження акцій на користь одного із засновників власником 25%
статутного фонду Закритого акціонерного товариства “Фірма “Лейпціг” було саме
товариство, та, одночасно, воно було держателем 13,98% акцій, що належали
ОСОБА_2 Отже, під час відчуження акцій, Дирекція відповідача не порушила прав
та інтересів засновників Товариства, та діяла в межах норм діючого
законодавства.

Ухвалою
Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2008 року апеляційну
скаргу ОСОБА_1було прийнято до провадження та призначено до судового розгляду
на 12.03.2008 року.

Ухвалою
Київського апеляційного господарського суду від 12.03.2008 року, у зв'язку із
наданням додаткових доказів, відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 24.03.2008
року.

ОСОБА_2надав
письмовий відзив на апеляційну скаргу третьої особи, в якому спростовує наведені
в ній доводи та просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1без задоволення, а
спірне рішення від 30.01.2008 року - без змін.

Закрите
акціонерне товариство “Фірма “Лейпціг” у письмовому відзиві на апеляційну
скаргу третьої особи, також просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1без
задоволення, а рішення господарського суду м. Києва від 30.01.2008 року - без
змін.

24.03.2008
року в судове засідання в апеляційній інстанції з'явились представники позивача
та відповідача. Третя особа в судове засідання не з'явилась. Однак, на адресу
суду надійшли письмові клопотання третьої особи та її представника з проханням
відкласти розгляд справи у зв'язку із зайнятістю представника в іншій справі.

Представники
позивача та відповідача щодо задоволення зазначених клопотань заперечували.

Суд,
проаналізувавши заявлене клопотання, матеріали справи та, вислухавши думку
учасників процесу, ухвалив відмовити в задоволенні заявлених клопотань,
оскільки вони сприяють затягуванню розгляду справи та є необґрунтованими.

Враховуючи
те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх
учасників судового процесу про час та місце слухання справи по розгляду
апеляційної скарги, колегія вважає можливим здійснити перевірку рішення суду
першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами
справи та без участі третьої особи та її представника.

Заслухавши
пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши доводи апеляційної
скарги, письмових відзивів позивача та відповідача на неї, дослідивши матеріали
справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла
висновку про те, що апеляційна скарга третьої особи не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Згідно
ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК
України) апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно
до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд
за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх
подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і
перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у
повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються
вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Рішенням
Загальних зборів товариства покупців членів трудового колективу організації
орендарів “Фірма “Лейпціг” від 25.04.1994 року, оформленим Протоколом № 4, було
створене ЗАТ “Фірма “Лейпціг”, засновниками якого виступили члени трудового
колективу та Мале підприємство “Планета сервіс ЛТД”.

Відповідно
до сертифікату акцій ЗАТ “Фірма “Лейпціг” серія А № 0000001 від 23.12.1994 року
ОСОБА_2 є акціонером ЗАТ “Фірма “Лейпціг” та власником простих іменних акцій
ЗАТ “Фірма “Лейпціг” у кількості 1 398 шт.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Києва від 22.02.2001 року визнано недійсними
установчі документи ЗАТ “Фірма “Лейпціг” в частині участі в товаристві МП
“Планета сервіс ЛТД”.

Однак,
як вбачається з матеріалів справи, акції МП “Планета сервіс ЛТД” відповідачем
не були реалізовані та не був зменшений статутний капітал на суму цих акцій.

27.02.2004
року відбулися чергові Загальні збори акціонерів ЗАТ “Фірма “Лейпціг”, на яких,
зокрема, було прийнято рішення про виключення зі складу засновників акціонера
ОСОБА_2 та доручено Правлінню відповідача привести установчий договір ЗАТ
“Фірма “Лейпціг” у відповідність до рішення Шевченківського районного суду м.
Києва від 22.02.2001 року та вказаного рішення про виключення позивача зі
складу засновників та акціонерів ЗАТ “Фірма “Лейпціг”.

Відповідно
до протоколу № 7 Загальних зборів дирекції ЗАТ “Фірма “Лейпціг” від 23.09.2005
року, задоволено заяви ОСОБА_1 та дозволено їй придбати вільні від розподілу
частки у статутному фонді ЗАТ “Фірма “Лейпціг”; зобов'язано ОСОБА_1 внести до
статутного фонду ЗАТ “Фірма “Лейпціг” суму в розмірі 6 626,60 грн. до
01.10.2005 року.

Як
визначено ст. 152 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 24
Закону України “Про господарські товариства” акціонерним є товариство,
статутний капітал якого поділений на визначену кількість акцій однакової
номінальної вартості.

Згідно
ст. 4 Закону України “Про цінні папери і фондову біржу”, що діяв на час
проведення загальних зборів акціонерів відповідача від 27.02.2004 року, акція
це цінний папір без установленого строку обігу, що засвідчує дольову участь у
статутному фонді акціонерного товариства, підтверджує членство в акціонерному
товаристві та право на участь в управлінні ним, дає право його власникові на
одержання частини прибутку у вигляді дивіденду, а також на участь у розподілі
майна при ліквідації акціонерного товариства.

Як
визначено у ст. 1 Закону України “Про Національну депозитарну систему та
особливості електронного обігу цінних паперів в Україні”, сертифікат це бланк
цінного паперу, який видасться власнику цінного паперу (цінних паперів) і
містить визначені законодавством реквізити та назву виду цінного паперу (акція,
облігація тощо) або найменування “сертифікат акцій (облігацій тощо)” і
засвідчує право власності на цінний папір (цінні папери). Сертифікат є
підтвердженням права власності на цінні папери.

Згідно
ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно
до ст. 317 ЦК України, власник самостійно володіє, користується та
розпоряджається своїм майном.

Стаття
41 Конституції України визначає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є акціонером ЗАТ “Фірма “Лейпціг” та
володіє встановленим законодавством обсягом корпоративних прав, які випливають
з його прав на акції товариства, що підтверджується відповідним сертифікатом.

Відповідно
до ст. 28 Закону України “Про господарські товариства” у відповідній редакції,
акції купуються учасниками при створенні акціонерного товариства на підставі
договору з його засновниками, а при додатковому випуску акцій у зв'язку із
збільшенням статутного фонду - з товариством. Акція може бути придбана також на
підставі договору з її власником або держателем за ціною, що визначається
сторонами, або за ціною, що склалася на фондовому ринку, а також у порядку
спадкоємства громадян чи правонаступництва юридичних осіб та з інших підстав,
передбачених законодавством. Перехід та реалізація права власності на акції
здійснюються відповідно до законодавства України.

Відповідно
до ч. 2 ст. 194 ЦК України, до особи, яка набула право власності на цінний
папір, переходять у сукупності усі права, які ним посвідчуються.

Згідно
ст. 32 Закону України “Про господарські товариства”, акціонерне товариство має
право викупити у акціонера оплачені ними акції тільки за рахунок сум, що
перевищують статутний фонд, для їх наступного перепродажу, розповсюдження серед
своїх працівників або анулювання. Вказані акції повинні бути реалізовані або
анульовані у строк не більше одного року. Протягом цього періоду розподіл
прибутку, а також голосування і визначення кворуму на загальних зборах
акціонерів провадиться без урахування придбаних акціонерним товариством власних
акцій.

Аналіз
норм діючого законодавства, дає можливість дійти висновку, що акціонер може
добровільно вийти з акціонерного товариства шляхом відчуження належних йому
акцій, в тому числі і самому товариству для їх подальшого анулювання або
розповсюдження серед своїх працівників.

При
цьому, законодавством не передбачено можливості примусового виключення особи зі
складу акціонерів та позбавлення її права на акції за рішенням загальних
зборів.

Отже,
рішення Загальних зборів засновників ЗАТ “Фірма “Лейпціг”, оформлене Протоколом
№ 1 від 27.02.2004 року, не повинно впливати на право власності позивача на
акції ЗАТ “Фірма “Лейпціг” та права, які випливають зі статусу позивача, як
акціонера.

Крім
того, належні позивачу прості іменні акції ЗАТ “Фірма “Лейпціг” у кількості 1
398 шт. є його приватною власністю, якою позивач володіє, користується та
розпоряджається на власний розсуд.

Відтак,
акції ЗАТ “Фірма “Лейпціг” в кількості 1 398 штук не є вільними для розподілу у
зв'язку із виключенням ОСОБА_2 зі складу засновників та акціонерів ЗАТ “Фірма
“Лейпціг”.

Доказів
викупу вказаних акцій у ОСОБА_2 в порядку, встановленому ст. 32 Закону України
“Про господарські товариства” суду не надано.

Отже,
рішення Зборів дирекції ЗАТ “Фірма “Лейпціг”, оформлене Протоколом № 7 від
23.09.2005 року, щодо надання дозволу ОСОБА_1 придбати вільні від розподілу
частки у статутному фонді ЗАТ “Фірма “Лейпціг”, порушує право власності ОСОБА_2
щодо володіння, користування та розпорядження належними йому акціями.

Разом
з тим, відповідно до ст. 41 Закону України “Про господарські товариства”, вищим
органом акціонерного товариства є загальні збори товариства. До компетенції
загальних зборів належить: а) визначення основних напрямів діяльності
акціонерного товариства і затвердження його планів та звітів про їх виконання;
б) внесення змін до статуту товариства; в) обрання та відкликання членів ради
акціонерного товариства (спостережної ради); г) обрання та відкликання членів
виконавчого органу та ревізійної комісії; д) затвердження річних результатів
діяльності акціонерного товариства, включаючи його дочірні підприємства,
затвердження звітів і висновків ревізійної комісії, порядку розподілу прибутку,
строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів), визначення порядку
покриття збитків; е) створення, реорганізація та ліквідація дочірніх
підприємств, філій та представництв, затвердження їх статутів та положень; є)
винесення рішень про притягнення до майнової відповідальності посадових осіб
органів управління товариства; ж) затвердження правил процедури та інших
внутрішніх документів товариства, визначення організаційної структури
товариства; з) вирішення питання про придбання акціонерним товариством акцій,
що випускаються ним; и) визначення умов оплати праці посадових осіб
акціонерного товариства, його дочірніх підприємств, філій та представництв; і)
затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує вказану в
статуті товариства; ї) прийняття рішення про припинення діяльності товариства,
призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу.
Повноваження, передбачені пунктами "б", "д", "е",
"ї", належать до виключної компетенції загальних зборів акціонерів і
не можуть бути передані іншим органам товариства. Статутом товариства до компетенції
загальних зборів можуть бути віднесені й інші питання.

Згідно
ст. 47 Закону України “Про господарські товариства”, виконавчим органом
акціонерного товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є
правління або інший орган, передбачений статутом.

Відповідно
до п. 9.2.1 Статуту ЗАТ “Фірма “Лейпціг” в редакції, затвердженій Загальними
зборами акціонерів від 24.02.2004 року, виконавчим органом ЗАТ “Фірма “Лейпціг”
(Товариство), який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є Правління.

Згідно
п. 9.2.2 та п. 9.2.5 Статуту, до складу Правління входить Голова Правління
/Генеральний директор/, головний бухгалтер та інші посадові особи. Дирекція
здійснює керівництво оперативною діяльністю Товариства в межах її компетенції
та прав, визначених цим Статутом, Загальними зборами акціонерів Товариства.

Відповідно
до п. 9.2.6 Статуту, дирекція на чолі з Генеральним директором організує роботу
Товариства, забезпечує виконання поточних та перспективних планів, приймає
рішення з питань реалізації продукції та товарів народного споживання, здійснює
набір кадрів, надає звіти про свою діяльність Загальним зборам акціонерів,
розпоряджається майном Товариства, включаючи його грошові кошти, складає від
імені Товариства без довіреності договори (контракти) та забезпечує їх
виконання, представляє Товариство в стосунках з організаціями та підприємствами
України та інших країн у всіх питаннях діяльності Товариства, які не віднесені
до виключної компетенції Загальних зборів.

Таким
чином, ні Статутом, ні законодавством Дирекції та Загальним зборам не надано
право розпорядження акціями, що належать конкретним акціонерам на праві
власності.

Отже,
надання дирекцією дозволу на придбання частки в акціонерному товаристві
суперечить чинному законодавству, оскільки статутний фонд в акціонерних
товариствах поділений не на частки, а на акції рівної номінальної вартості.

Крім
того, слід зазначити, що у зборах Дирекції ЗАТ “Фірма “Лейпціг” від 23.09.2005
року брали участь наступні особи: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Однак,
матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що зазначені особи
були обрані до складу Дирекції ЗАТ “Фірма “Лейпціг” в установленому законом
порядку, а саме, як визначено п. 9.1.8 Статуту, Загальними зборами ЗАТ “Фірма
“Лейпціг”.

За
таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком
місцевого господарського суду, що оскаржувані рішення дирекції ЗАТ “Фірма
“Лейпціг”, оформлені Протоколом № 7 від 23.09.2005 року, суперечать нормам
чинного законодавства, порушують права позивача, як акціонера та власника акцій
ЗАТ “Фірма “Лейпціг”, прийняті не уповноваженими особами, які не були в
установленому порядку обрані до керівного органу відповідача.

Стаття
386 ЦК України встановлює, що держава забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності.

Відповідно
до ст. 392 ЦК України, власник майна має право пред'явити позов про визнання
його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою,
а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно
ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків та
здійснює їх через свої органи, що діють відповідно до установчих документів та
закону.

Оскільки
відповідач, в особі свого вищого органу управління, не визнає право власності
ОСОБА_2 на акції ЗАТ “Фірма “Лейпціг”, що підтверджується Протоколом № 1 від
27.02.2004 року, а саме, рішенням Загальних зборів акціонерів відповідача про
виключення позивача зі складу засновників та акціонерів ЗАТ “Фірма “Лейпціг”,
то вимога позивача про визнання за ним права власності на акції ЗАТ “Фірма
“Лейпціг” в кількості 1 398 штук, загальна номінальна вартість яких, відповідно
до п. 6.2 Статуту ЗАТ “Фірма “Лейпціг”, становить 2 376,60 грн., є
обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім
того, позивач в позовній заяві також просить зобов'язати ЗАТ “Фірма “Лейпціг”
укласти договір купівлі-продажу на 2 500 штук простих іменних акцій відповідача
та виділити йому частку в майні ЗАТ “Фірма “Лейпціг” в розмірі 38,98 % усього
майна відповідача.

Відповідно
до ст. 33 Закону України “Про господарські товариства”, акціонер у строки,
встановлені установчими зборами, але не пізніше року після реєстрації
акціонерного товариства, зобов'язаний оплатити повну вартість акцій. При
несплаті протягом 3 місяців після встановленого строку платежу акціонерне
товариство має право реалізувати ці акції в порядку, встановленому статутом
товариства.

Статтями
38 та 39 Закону України “Про господарські товариства” також передбачено порядок
зменшення розміру статутного фонду за рішенням зборів акціонерів шляхом
анулювання акцій в порядку, встановленому Положенням про порядок збільшення
(зменшення) розміру статутного капіталу акціонерного товариства, затвердженого
Рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 22.02.2007
року № 387.

З
аналізу наведених положень судова колегія апеляційної інстанції доходить
висновку, що прийняття рішення про реалізацію акцій, які належали МП “Планета
сервіс ЛТД”. в порядку, встановленому законом та установчими документами, або
зменшення статутного капіталу з внесенням відповідних змін до установчих
документів ЗАТ “Фірма “Лейпціг” це право, а не обов'язок акціонерного
товариства.

Одним
із загальних принципів господарювання, відповідно до Господарського кодексу України,
є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Крім
того, згідно п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України “Про господарські товариства”,
товариство є власником, зокрема, майна, переданого йому засновниками і
учасниками у власність. Отже, власником майна, переданого засновниками та
акціонерами товариству, є саме товариство - ЗАТ “Фірма “Лейпціг”, яке володіє,
користується та на власний розсуд розпоряджається цим майном. Акціонери є
власниками акцій, а не майна товариства.

Таким
чином, позовні вимоги ОСОБА_2 в частині зобов'язання ЗАТ “Фірма “Лейпціг”
укласти договір купівлі-продажу на 2 500 штук простих іменних акцій відповідача
та виділкення йому частки в майні ЗАТ “Фірма “Лейпціг” в розмірі 38,98 % усього
майна відповідача, задоволенню не підлягають.

Відповідно
до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На
думку апеляційної інстанції, ОСОБА_2 доведено позовні вимоги в частині визнання
недійсними рішень Дирекції ЗАТ “Фірма “Лейпціг”, оформлених Протоколлом № 7 від
23.09.2005 року та визнання за ним права власності на акції ЗАТ “Фірма
“Лейпціг” в кількості 1 398 штук номінальною вартістю 2 376,60 грн., а тому
вони підлягають задоволенню.

Доводи
ОСОБА_1, що ОСОБА_4не є Головою правління ЗАТ “Фірма “Лейпціг”, а повноважним
представником ЗАТ “Фірма “Лейпціг” є саме ОСОБА_1 є необґрунтованими та не
приймається судом апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Так,
на підтвердження зазначеного ОСОБА_1 надала суду копії ухвали Дніпровського
районного суду м. Києва від 27.12.2007 року, ухвали, ухвали Апеляційного суду
м. Києва від 18.01.2008 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 21.01.2008
року, супровідного листа від 08.02.2008 року № 233/38, вимоги ВДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві, постанови про відкриття виконавчого провадження
від 08.02.2008 року, апеляційної скарги від 15.01.2008 року, повідомлення №
22-2655 та № 22-2655/08 від 21.01.2008 року та заяв від 27.02.2008 року і від
05.03.2008 року.

Ухвалою
Дніпровського районного суду м. Києва від 27.12.2007 року ОСОБА_4заборонено
проведення реєстрації будь-яких змін та доповнень до установчих документів ЗАТ
“Фірма “Лейпціг” про його реєстрацію та перереєстрацію, отримання печаток та
підписання контрактів від імені ЗАТ “Фірма “Лейпціг”; зупинено дію по
оформлених з 08.11.2007 року право чинів від імені ЗАТ “Фірма “Лейпціг” за
підписом ОСОБА_4 та уповноважених ним осіб, а також відомостей, які містяться в
Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відносно
ЗАТ “Фірма “Лейпціг” та в статутних документах ЗАТ “Фірма “Лейпціг”.

Однак,
ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.01.2008 року, зазначена
ухвала від 27.12.2007 року скасована та всі заборони знято.

Належних
доказів скасування цієї ухвали від 15.01.2008 року третьою особою не надано,
отже, дана ухвала на час розгляду справи, є чинною.

Крім
того, представник Закритого акціонерного товариства “Фірма “Лейпціг” з цього
приводу надала належним чином засвідчені копії витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та витягу з ЄДРПОУ, згідно
яких керівником ЗАТ “Фірма “Лейпціг” є ОСОБА_4.

Відповідно
до ст. 18 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців”, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа
може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися
на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі
відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в
спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати
ці відомості.

За
таких обставин, доводи ОСОБА_1, що ОСОБА_4не є Головою правління ЗАТ “Фірма
“Лейпціг” спростовуються матеріалами справи.

Таким
чином, враховуючи викладене, судова колегія Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд повно
з'ясував всі обставини справи та дав їм належну правову оцінку. Порушень норм
матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішення по справі, судовою колегією не встановлено.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 101 - 105 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду м. Києва
від 30.01.2008 року по справі № 32/579 за позовом ОСОБА_2 до Закритого
акціонерного товариства “Фірма “Лейпціг”, третя особа - ОСОБА_1, про визнання
недійсними рішень, визнання права власності, зобов'язання укласти договір
залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1-
без задоволення.

2.          Справу № 32/579 повернути до
господарського суду м. Києва.

Постанова
набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції
протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя
Гарник Л.Л.

Судді

27.03.08 (відправлено)