ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2008 р.

14:20

Справа № 11/178/08

За позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю “Заграва”

(54028, м.Миколаїв, вул.Ново заводська, 9)

до відповідача: Комунального підприємства “Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації” (54030, м.Миколаїв, вул.Шевченка, 40)

Суддя Василяка К.Л.

при секретарі судового засідання Заболотній І.В.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: Власенко С.О. –дов. №237/04-10 від 01.04.2008р.

від відповідача: Бортик Р.О. –дов. №37 від 04.01.2008р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання нечинним рішення КП “Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації” (надалі КП “ММБТІ”) №25 від 21.05.2008р. про відмову в проведенні реєстрації права власності на нерухоме майно, яке виникло у ТОВ “Заграва” з підстав заочного рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.09.2006р., справа №2-1763/2006 та зобов’язання КП “Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації” зареєструвати за ТОВ “Заграва”, право власності на нерухоме майно, а саме: на незавершені будівництвом нежитлові приміщення з готовністю 72%, що розташовані на земельній ділянці по вул.Янтарна, 325 у м.Миколаєві.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ТОВ “Заграва” має усі документи, що містять необхідні данні для проведення державної реєстрації незавершених будівництвом нежитлових приміщень з готовністю 72%, що розташовані на земельній ділянці по вул. Янтарна, 325 у м. Миколаєві. Пункт 10 Додатку 1 до Тимчасового положення встановлено, що одним з правовстановлювальних документів є рішення суду про визнання права власності. Відповідачем, з перевищенням наданих його законодавством повноважень, здійснюється тлумачення заявлених прав.

Відповідач у відзив проти позову заперечує, посилаючись на те, що проведення державної реєстрації права власності на вищезазначену нерухомість можливе лише за наявності рішення виконкому Миколаївської міської ради про надання об’єкту нерухомості відповідної адреси.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд –

в с т а н о в и в:

На підставі заочного рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 18.09.2006р. по справі №2-1763/2006 за ТОВ “Заграва” визнано право власності на незавершені будівництвом нежитлові приміщення з готовністю 72%, що розташовані на земельній ділянці по вул.Янтарна, 325 у м.Миколаєві.

На виконання вимог ст.182 ЦК України, ТОВ “Заграва” звернулось до КП “ММБТІ” з заявою про здійснення державної реєстрації права власності на зазначене у рішенні суду нерухоме майно.

Відповідач своїм рішенням №25 від 21.05.2008р. відмовив ТОВ “Заграва” у державній реєстрації права власності на вищевказаний об’єкт, з тієї підстави, що державна реєстрація прав на нерухоме майно (об’єкт незавершеного будівництва) може бути здійснена за умови надання документів про право власності або користування земельною ділянкою для будівництва об’єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об’єкта незавершеного будівництва.

Не погоджуючись із рішенням відповідача позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати його нечинним та зобов’язати КП “ММБТІ” здійснити реєстрацію права власності належного позивачу майна.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Статтею 182 ЦК України встановлено, що порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об’єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами БТІ. В той же час, приписами зазначеному пункту не передбачено, що БТІ здійснює повноваження органів реєстрації прав до моменту їх створення та формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру. Отже, БТІ лише продовжує проведення реєстрації об’єктів нерухомості до створення єдиної системи органів реєстрації прав та Державного реєстру.

Преамбулою та п.2 Наказу Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5, до запровадження єдиної системи державної реєстрації прав власності на нерухоме майно та введення в дію Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень було затверджено Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (надалі –Тимчасове положення). За таких обставин, при реєстрації прав власності на нерухоме майно, КП “ММБТІ” має керуватись Тимчасовим положенням.

Відповідно до п.2.1 Тимчасового положення, державна реєстрація прав власності на нерухоме майно здійснюється на підставі правовстановлювальних документів, вичерпний перелік яких наведений у Додатку 1 до Тимчасового положення.

Зокрема, пунктом 10 Додатку 1 до Тимчасового положення встановлено, що одним з правовстановлювальних документів є рішення суду про визнання права власності.

Згідно ст.124 Конституції України, судове рішення яке вступило в законну силу є обов’язковим для виконання на всій території України всіма фізичними та юридичними особами.

Суд вважає доречним посилання позивача на те, що державному реєстратору забороняється здійснювати тлумачення заявлених прав (п.3.5 Тимчасового положення).

Крім того, окрім повноважень які визначені Тимчасовим положенням, відповідач також наділений повноваженнями провадити технічну інвентаризацію об’єктів нерухомого майна. Зазначені повноваження відповідач здійснює на підставі Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001р. за №127 (далі - Інструкція). Отже, відповідно до положень п.1.2. Інструкції, встановлено що, ця Інструкція визначає порядок та методику проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд з метою: визначення їх фактичної площі та об'єму (щодо проектних); обстеження та оцінки технічного стану наявних об'єктів; установлення вартості об'єктів. Зокрема п.1.4. Інструкції визначено, що технічну інвентаризацію новозбудованих (реконструйованих) та наявних об’єктів виконують за рахунок замовників комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. На підставі матеріалів технічної інвентаризації складаються інвентаризаційні справи та технічні паспорти.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ “Заграва” було надано у користування земельну ділянку загальною площею 183000 кв.м., для завершення будівництва та обслуговування виробничих приміщень, строком на 5 років, розташовану за адресою: м. Миколаїв, вул.Янтарна, 325, в підтвердження чого позивачем надано договір оренди землі від 29.11.2006р., зареєстрований у Миколаївській регіональній філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13.12.2006року за №82, договір зареєстровано в книзі записів оренди землі від 13.12.2006р. за №4583.

31.08.2006р. відповідачем було виготовлено технічний паспорт на нежитлові приміщення, які розташовані по вул.Янтарна, 325 у м.Миколаєві (інвентаризаційна справа №10357).

Таким чином, ТОВ “Заграва” були зібрані та подані відповідачу для реєстрації усі документи, що містять необхідні данні для проведення державної реєстрації незавершених будівництвом нежитлових приміщень з готовністю 72%, що розташовані на земельній ділянці по вул. Янтарна, 325 у м. Миколаєві.

Враховуючи викладене, приймаючи спірне рішення відповідач, вийшов за межі встановлених ст.182 ЦК України, ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»та Тимчасового положення повноважень стосовно підстав відмови у державній реєстрації права власності на нерухоме майно. Крім того, відповідач фактично не виконав рішення суду, чим допустив порушення вимог ст.124 Конституції України.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 160-163, 167, 254 КАСУ суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати нечинним рішення Комунального підприємства “Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації” від 21.05.2008р. №25 про відмову в проведенні реєстрації права власності на нерухоме майно, яке виникло у ТОВ “Заграва” на підставі заочного рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 18.09.2006р. по справі №2-1763/2006.

3. Зобов’язати Комунальне підприємство “Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації” зареєструвати за ТОВ “Заграва”, право власності на нерухоме майно, а саме: на незавершені будівництвом нежитлові приміщення з готовністю 72%, що розташовані на земельній ділянці по вул.Янтарна, 325 у м. Миколаєві, яке виникло на підставі заочного рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 18.09.2006р. по справі №2-1763/2006.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановлюється ухвала.

Суддя