ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2008 р.

№ 32-31-1-15-23/345-05-11026

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Першиков Є.В.

суддів

Данилової Т.Б.

Ходаківської І.П.

розглянувши

касаційні скарги

1) Одеської міської ради

2) Компанії "Ліндселл Ентерпрайзис Лімітед"

на

рішення від 14.08.2007 р. господарського суду Одеської області

та постанову від 12.02.2008 р. Одеського апеляційного господарського суду

у справі

№ 32-31-1-15-23/345-05-11026

за позовом

Компанії "Ліндселл Ентерпрайзис Лімітед", Республіка Кіпр

до

за участю

-          Одеської міської ради

- Виконавчого комітету Одеської міської ради

-          Управління фінансів Одеської міської ради

Прокуратури м. Одеси

про

стягнення 4 985 523 грн. 10 коп.

За участю представників сторін:

від позивача –Васько В.В., за довіреністю

від відповідача –1: Сімон А.А., за довіреністю

від Генеральної прокуратури України –Рудак О.В., за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 14.08.2007 р. (позов задоволено частково та з Ради, Виконкому і Управління, солідарно, на користь Компанії стягнуто 2 209 466 грн. 79 коп., з яких: 431 717 грн. 80 коп. складають 3% річних; 1 777 748 грн. 99 коп. індекс інфляції; а також 22 094 грн. 66 коп. - понесених витрат на сплату держмита та 118 грн. понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті частині заявленого позову - відмовлено.

Постановою від 12.02.2008 р. Одеського апеляційного господарського суду апеляційне подання заступника прокурора м. Одеси та апеляційні скарги Компанії „Ліндселл Ентерпрайзис Лімітед", Республіка Кіпр, м. Нікосія і Одеської міської ради, м. Одеса залишено без задоволення. У пункті другому резолютивної частині рішення господарського суду Одеської області від 14.08.2007 року у справі № 32-31-1-15-23/345-05-11026 цифри „22094 грн. 66 коп." змінено на цифри „11301 грн. 60 коп." та цифри „118 грн." змінено на цифри „52 грн. 30 коп.". В решті частині рішення господарського суду Одеської області від 14.08.2007 року у справі № 32-31-1-15-23/345-05-11026 - залишено без змін.

Одеська міська рада звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить: скасувати рішення господарського суду Одеської області від 14.08.2007 р. з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права; прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Компанія "Ліндселл Ентерпрайзис Лімітед" також звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати прийняті у справі судові рішення в частині відмови в задоволенні позову, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням арбітражного суду Одеської області від 14.12.2000 р. у справі № 17-4-11/5/4160 задоволено позов "Ліндселл Ентерпрайзис Лімітед", стягнуто солідарно з Ради та Виконкому заборгованість за облігаціями Одеської міської позики 1997 року у сумі 2 850 000 три., з яких 1 900 000 грн. номінальної вартості облігацій, 950 000 грн. процентів, передбачених умовами випуску та 142 500 грн. витрат по сплаті державного мита. 23.04.2001 р. на виконання зазначеного рішення було видано наказ.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.12.2001 р. у справі № 17-4-14-11/01-3243 позов Компанії задоволено частково, а саме з Ради та Виконкому солідарно стягнуто 35 815 544 грн. заборгованості за облігаціями Одеської міської позики 1997 року, 1 700 грн. витрат по сплаті державного мита та 69 грн. витрат по сплаті послуг на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.01.2003 р. у справі № 17-4-14-11/01-3243 рішення господарського суду Одеської області від 17.12.2001 р. доповнено та з Ради та Виконкому на користь Компанії було солідарно стягнуто 16 900 000 грн. основного боргу; 8 450 000 грн. процентів; 10 086 044 грн. інфляції; 379 500 грн. річних; 1 700 грн. державного мита та 69 грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання зазначеної постанови 23.01.2003 р. господарським судом Одеської області було видано наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.04.2003 р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.01.2003 р. та рішення господарського суду Одеської області від 17.12.2001 р. у справі № 17-4-14-11/01-3243 в частині застосування вимог ст. 214 Цивільного кодексу УРСР - скасовано, а справу передано на новий розгляд в зазначеній частині.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.06.2004 р. Раді та

Виконкому надано відстрочку виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду від 20.01.2003 р. у справі № 17-4-14-11/01-3243 до 01 січня 2005 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.07.2004 р. Раді та Виконкому надано відстрочку виконання рішення арбітражного суду від 14.12.2000 р. та додаткового рішення арбітражного суду Одеської області від 23.04.2001 р. у справі № 17-4-11/5/4160 до 01 січня 2005 р.

За наслідками нового розгляду рішенням господарського суду Одеської області від 11.02.2004 р. у справі № 17-4-22-19-14-11/01-3243 позов Компанії задоволено частково, а саме з Ради, Виконкому та Управління стягнуто індекс інфляції у сумі 13 824 240 грн. 54 коп. та три відсотки річних у сумі 4 393 600 грн. 80 коп.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.05.2004 р. апеляційну скаргу Компанії на рішення господарського суду від 11.02.2004 р. було задоволено частково та додатково стягнуто 3 738 196 грн. індексу інфляції, нарахованої на основну суму боргу по облігаціям та 4 393 600 грн. трьох відсотків річних від основної суми боргу.

22.02.2005 р. на виконання рішення господарського суду Одеської області від 11.02.2004 р. та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 12.05.2004 р. видано наказ.

Судами встановлено, що виплата відповідачами боргу по облігаціям, відповідно до наказів від 23.04.2001 р. та від 23.01.2003 р. здійснювалась частками, що підтверджується наявними платіжними дорученнями та станом на 22 лютого 2005 року була повністю погашена.

Останні позовні вимоги у справі №17-6-19-14-11/01-3243 подавались Компанією 20.01.2004 р. щодо нарахування індексу інфляції на суму основного боргу та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, були задоволені господарським судом, однак погашення основного боргу по наказам від 23.04.2001 р. та від 23.01.2003 p., як вже зазначалось, було здійснене лише 22.02.05 р.

Компанія вважає, що оскільки відповідачі своєчасно не виконали свої грошові зобов'язання, то відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, з урахуванням здійснених останніми виплат на погашення боргу вони повинні сплатити Компанії в солідарному порядку 891 109 грн. 53 коп. - 3% річних за період з 20.01.2004 р. по 21.02.2005 р. включно від суми боргу по облігаціям, а також 4 094 413 грн. 57 коп. - суми інфляції, нарахованої на суму основного боргу за період з 01.01.2004 р. по 21.02.2005 р. незалежно від наявності ухвал суду про надання відстрочки виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України, переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія зазначає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зазначений обов'язок покладається на боржника тоді, коли має місце прострочення грошового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалами господарського суду Одеської області від 10.06.2004 р. по справі №17-4-14-11/01-3243 та від 01.07.2004 р. по справі №17-4-11/5/4160 було надано відповідачам відстрочку виконання рішень суду по цих справах, які не скасовані у встановленому порядку та набрали законної сили.

В ст. 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження".

Статтею 121 ГПК України передбачено, що суд у виняткових випадках може відстрочити виконання рішень, які набрали законної сили.

Ухвали суду, які набрали законної сили, відповідно до ст. 124 Конституції України є обов'язковими до виконання на всій території України.

Судова колегія погоджується з висновком попередніх судових інстанцій про те, що в період з 11.06.2004 р. по 01.01.2005 p., відповідно до ухвали господарського суду Одеської області від 10.06.2004 р. у справі № 17-4-14-11/01-3243, що набрала законної сили та в період з 02.07.2004 р. по 01.01.2005 p., відповідно до ухвали господарського суду Одеської області від 01.07.2004 р. у справі № 17-4-11/5/4160, що набрала законної сили, діяла відстрочка виконання названих судових рішень, у зв'язку з чим, в цей період часу, відповідачі були тимчасово звільнені від виконання грошового зобов'язання на підставі ухвал господарського суду Одеської області про надання ним відстрочки виконання судових рішень, а тому позовні вимоги Компанії обґрунтовано залишено, в цій частині, без задоволення та стягнуто з Ради, Виконкому та Управління солідарно 431 717 грн. 80 коп. - 3% річних та 1 777 748 грн. 99 коп. збитків від знецінювання грошових коштів (індекс інфляції), тобто за періоди, коли не діяла відстрочка виконання рішень, надана судом відповідачам та не прийняв до уваги протилежні ствердження Компанії.

Доводи Ради про те, що спірні взаємостосунки сторін повинні регулюватися лише нормами Господарського кодексу України, якими не передбачена можливість стягнення 3% річних та індексу інфляції судом обґрунтовано відхилено, оскільки вони є помилковими та не відповідають вимогам ст. 625 Цивільного кодексу України, яка прямо передбачає обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

З огляду на вищевикладене судова колегія приходить до висновку, що оскаржувана постанова апеляційного суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.ст. 85, 111-5 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою сторін оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-9, 111-7, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Одеської міської ради та Компанії "Ліндселл Ентерпрайзис Лімітед" залишити без задоволення.

Постанову від 12.02.2008 р. Одеського апеляційного господарського суду у справі № 32-31-1-15-23/345-05-11026 господарського суду Одеської області залишити без змін.

Головуючий суддя Є. Першиков

Судді Т. Данилова

І. Ходаківська