КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

20.03.08 р.                                                                                          № 19/119

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Ткаченка Б.О. (доповідач по справі),

суддів:

Лобань О.І.

Федорчук Р.В.

судді-доповідача Ткаченка Б.О.

секретар судового засідання Рустам’ян Е.А.

представники сторін:

від прокурора: Кравчук В.Г. - прокурор

від позивачів: Дубовик В.А. –дов. №16/125-07 від 28.12.07р., представник

від відповідача: Ступнік С.В. –дов. №б/н від 27.12.07р., представник

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Давидівське»на рішення господарського суду Полтавської області від 04.12.2007р.

у справі №19/119 (суддя Безрук Т.М. )

за позовом Прокурора Київського району м. Полтави в інтересах держави в особі Національної акціонерної компанії «Украгролізинг»в особі її відособленого структурного підрозділу Полтавської філії Національної акціонерної компанії «Украгролізинг»

до           Товариства з обмеженою відповідальністю «Давидівське»

про           стягнення 273335,95 грн.

в с т а н о в и в:

Прокурор Київського району м. Полтави в інтересах держави в особі Національної акціонерної компанії «Украгролізинг»в особі її відособленого структурного підрозділу Полтавської філії Національної акціонерної компанії «Украгролізинг» звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Давидівське»про стягнення 273335,95 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 04.12.2007р. по справі №19/119 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь НАК «Украгролізинг»в особі її відособленого структурного підрозділу Полтавської філії НАК «Украгролізинг» 205905,29 грн. заборгованості з лізингових платежів, 8510,91 грн. пені, 2144,16 грн. державного мита в доход Державного бюджету України та 93 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

На думку відповідача, рішення місцевого господарського суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. ст. 4і,33,43 ГПК України.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.01.2008р. апеляційна скарга відповідача прийнята до розгляду та порушене апеляційне провадження по справі.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення місцевого господарського суду прийняте з урахуванням всіх обставин справи та у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні вимоги є безпідставними, необґрунтованими і такими, що не відповідають чинному законодавству.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти вимог апеляційної скарги.

Представник позивачів заперечував проти вимог апеляційної скарги.

Представник відповідача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, судова колегія апеляційного суду виходить із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 20.05.2004р. між ВАТ «Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Давидівське" (лізингоодержувач) був укладений договір №16-04-754фл , згідно умов якого лізингодавець передає лізингоодержувачу у користування на визначений договором строк предмет лізингу, який набувається ним у власність у постачальника та визначений у додатку до договору «Кількість, ціна і вартість предмета лізингу», за умови сплати лізингоодержувачем лізингових платежів, черговість, розмір і строки сплати яких встановлюється графіком сплати лізингових платежів (т. 1 а.с. 17-19).

Згідно Додатку №1 до договору та актів приймання-передачі сільськогосподарської техніки №20 та №20/1 від 21.05.2004р. ТОВ "Давидівське" отримало зернозбиральний комбайн КЗС-9-1-01 "Славутич" та подрібнювач соломи КЗС-9м на загальну суму 471425,00 грн. (т. 1 а.с. 20-22).

Згідно графіків сплати лізингових платежів ТОВ «Давидівське»повинне було проводити лізингові платежі двічі на відповідний рік (т. 1 а.с. 23-24).

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "Давидівське" здійснено лише часткову оплату по відповідному договору у зв’язку з чим станом на 20.11.2006р. заборгованість товариства складала 177522,14 грн. (т. 1 а.с. 150-165).

Дослідивши представлені докази, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Полтавської області від 04.12.2007р. має бути залишене без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

В рішенні Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08.04.1999р. визначено, що прокурор або його заступник подають до арбітражного суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ в організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Прокурор або його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів Держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту.

В позовній заяві прокурором в якості органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах визначено Кабінет Міністрів України.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо дальшого розвитку лізингу в аграрному секторі економіки»від 23.02.2001р. №111 Кабінетом Міністрів України утворена Національна акціонерна компанія «Украгролізинг».

Згідно п. 5.1 Статуту НАК «Украгролізинг»засновником Компанії є держава в особі Кабінету Міністрів України (т. 1 а.с.7-9).

Відповідно до п. 1.1 Положення про Полтавську філію Національної акціонерної компанії «Украгролізинг»філія є відособленим госпрозрахунковим структурним підрозділом НАК «Украгролізинг»(т. 1 а.с. 11-13).

В п. 1 Порядку використання коштів державного бюджету, що спрямовуються на придбання вітчизняної техніки і обладнання для агропромислового комплексу на умовах фінансового лізингу та заходи за операціями фінансового лізингу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1904 від 10.12.03р. визначено, що цей Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених Мінагрополітики у загальному та спеціальному фондах державного бюджету для забезпечення сільськогосподарських підприємств та інших суб'єктів підприємницької діяльності агропромислового комплексу (далі - лізингоодержувачі) технікою і обладнанням вітчизняного виробництва (далі - техніка) на умовах фінансового лізингу, що здійснюється на підставі договорів, укладених між НАК "Украгролізинг" і лізингоодержувачами.

Таким чином, не виконання та/чи неналежне виконання ТОВ «Давидівське»договірних зобов'язань щодо своєчасної та повної сплати лізингових платежів може призвести до порушення інтересів держави в частині ненадходження коштів до Державного бюджету України, що в свою чергу може негативно вплинути на виконання державних економічних програм, і, зокрема, зробить неможливим проведення реформ в аграрному секторі, структурної перебудови аграрного сектору економіки, забезпечення сільгосптоваровиробників сільськогосподарською технікою.

З вищезазначеного Указу Президента України №111 від 23.02.2001р. вбачається, що одним із основних завдань НАК «Украгролізинг»є сприяння залученню інвестицій для виконання державних програм у галузі інженерного та матеріально-технічного забезпечення сільськогосподарського виробництва.

Враховуючи вищевикладене та оскільки порушення інтересів НАК «Украгролізинг»може призвести і до порушень інтересів держави, апеляційний господарський суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість звернення прокурора з відповідним позовом.

Матеріалами справи підтверджується, що 20.05.2004р. між ВАТ «Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Давидівське" (лізингоодержувач) був укладений договір №16-04-754фл , згідно умов якого лізингодавець передає лізингоодержувачу у користування на визначений договором строк предмет лізингу, який набувається ним у власність у постачальника та визначений у додатку до договору «Кількість, ціна і вартість предмета лізингу», за умови сплати лізингоодержувачем лізингових платежів, черговість, розмір і строки сплати яких встановлюється графіком сплати лізингових платежів (т. 1 а.с. 17-19).

Згідно Додатку №1 до договору та актів приймання-передачі сільськогосподарської техніки №20 та №20/1 від 21.05.2004р. ТОВ "Давидівське" отримало зернозбиральний комбайн КЗС-9-1-01 "Славутич" та подрібнювач соломи КЗС-9м на загальну суму 471425,00 грн. (т. 1 а.с. 20-22).

В ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг»визначено, що за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 16 даного Закону сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Лізингові платежі можуть включати:

а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу;

б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно;

в) компенсацію відсотків за кредитом;

г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

В п. п. 3.5.2 п. 3.5 відповідного договору зазначено, що лізингоодержувач зобов’язаний своєчасно та в повному обсязі згідно погодженого з лізингодавцем графіку сплачувати лізингові платежі відповідно до умов договору.

В п. 4.1 договору визначено, що з моменту одержання предмета лізингу за користування останнім лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі, черговість яких кратна шести місяцям.

Відповідно до п. 4.2 договору розмір лізингових платежів, їх склад та строк оплати встановлюється додатком до договору «Графік сплати лізингових платежів».

Згідно графіків сплати лізингових платежів ТОВ «Давидівське»повинне було проводити лізингові платежі двічі на відповідний рік (т. 1 а.с. 23,24).

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "Давидівське" здійснено лише часткову оплату по відповідному договору у зв’язку з чим станом на 20.11.2006р. заборгованість товариства складала 177522,14 грн. (т. 1 а.с. 150-165).

Із матеріалів справи також вбачається, що 23.02.2007р. згідно акту вилучення у боржника предметів, зазначених у рішенні суду та передачі їх стягувачу, ДВС у Пирятинському районі Полтавської області вилучено у ТОВ "Давидівське" комбайн КЗС-9-1-01 "Славутич" та подрібнювач соломи КЗС-9м (т. 1 а.с. 31).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вищенаведене та зробивши повторний перерахунок, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що оскільки відповідний комбайн та подрібнювач соломи у відповідача був вилучений 23.02.07р., то за користування ним відповідач повинен був сплатити лізингові платежі на загальну суму на 28383,15 грн. з дати останнього лізингового платежу по дату вилучення відповідної техніки, а саме:

-          27202,30 грн. за користування зернозбиральним комбайном та 196650,43 грн. заборгованості з лізингових платежів;

-          1180,85 грн. за користування подрібнювачем соломи та 9254,86 грн. заборгованості з лізингових платежів (розрахунки т. 1 а.с. 26,27).

Посилання відповідача на те, що ним сплачено лізингових платежів у більшій сумі, ніж це зазначає позивач, не є обґрунтованим, оскільки в наданих відповідачем платіжних дорученнях №231 від 31.10.06р. на суму 10000 грн. та №39 від 22.04.05р. на суму 4000 грн. призначення платежу не підтверджує оплату по відповідному договору (т. 1 а.с. 154,161).

В п. 7.1 та п. 7.2 договору зазначено, що за порушення строків сплати лізингових платежів лізингоодержувач за кожний день прострочення від несплаченої суми сплачує лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня. За порушення строків підписання графіку сплати лізингових платежів лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі 0,1% за кожний день прострочення від суми платежів, що визначені графіком на строк лізингу.

В силу статей 546, 548, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Враховуючи вищенаведене та здійснивши повторний перерахунок суми пені, апеляційний господарський суд приходить до висновку і про правомірність позовних вимог в частині стягнення 8510,91 грн. пені (розрахунки т. 1 а.с. 28,29).

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги про стягнення 58399,75 грн. збитків за пошкодження та розукомплектування техніки та стягнення 520 грн. за проведення оцінки пошкодженої та розукомплектованої техніки не підлягають задоволенню, оскільки ні прокурором, ні позивачем не доведено того, що пошкодження та розукомплектування техніки здійснено саме діями відповідача.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення місцевим господарським судом ст. 4і ГПК України у зв’язку з тим, що судове засідання від 04.12.2007р. було проведено без участі відповідача не є обґрунтованим, оскільки в попередньому судовому засіданні від 30.11.2007р. був присутній представник відповідача, який належним чином був повідомлений про дату та час наступного судового засідання, що підтверджується протоколом судового засідання від 30.10.2007р. по справі №22/79, та мав змогу надати додаткові докази та/чи пояснення (т. 1 а.с. 169). Крім того, ухвалу від 30.10.2007р. по справі №22/79 про оголошення перерви в судовому засіданні до 04.12.2007р. представник відповідача отримав 06.11.2007р., що підтверджується корінцем поштового повідомлення, що також свідчить про наявність у відповідача достатнього часу для надсилання додаткових доказів та/чи пояснень по відповідній справі (т. 1 а.с. 170,172).

Відповідачем подавалося клопотання №8 від 20.02.08р. (вх. 2-05/537/н від 21.02.08р.) про відстрочку виконання рішення до 01.11.08р. Клопотання мотивоване тим, що несприятливі погодні умови навесні та влітку 2007р. на території Полтавської області спричинили недобір врожаю, внаслідок чого відповідач зазнав значних збитків і зможе погасити заборгованість перед позивачем лише після збору нового врожаю 2008 року. На підтвердження своїх вимог, відповідачем надано довідку №9 від 20.02.08р. за підписом директора товариства Донченка В.В., в якій зазначено кількість посіяних озимих культур в 2007р., скільки заплановано посіяти ярих культур в 2008р. та зазначено орієнтовну суму фінансових ресурсів, яка необхідна товариству (в матеріалах справи).

В судовому засіданні від 21.02.08р. оголошено перерву до 06.03.08р. та зобов’язано відповідача надати додаткові документи на підтвердження вимог щодо відстрочки виконання рішення. На виконання вимог апеляційного господарського суду, відповідачем надано лист №40 від 05.03.08р., до якого додано звіт про хід збирання врожаю та проведення інших польових робіт на 01.12.07р., довідку Управління агропромислового розвитку районної державної адміністрації про те, що озими посіви товариства 2008 року знаходяться в задовільному стані та договір №22 від 12.02.08р. купівлі-продажу зерна (в матеріалах справи).

Колегія апеляційного господарського суду, вивчивши подані відповідачем матеріали, відмовляє у задоволенні клопотання про відстрочку виконання рішення, оскільки подані документи не підтверджують понесення відповідачем значних збитків внаслідок несприятливих погодних умов навесні та влітку 2007р. і не доводять неможливості погашення заборгованості перед позивачем за рахунок інших ресурсів.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд повторно розглядає справу та перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що рішення господарського суду Полтавської області від 04.12.2007р. у справі №19/119 прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому має бути залишене без змін.

Керуючись ст. ст. 1, 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст. ст. 526, 546, 548, 549, 611 Цивільного кодексу України, ст. 230 Господарського кодексу України, ст. ст. 99, 101-105, 121 ГПК України, апеляційний господарський суд,

постановив:

1.          Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Давидівське»у задоволенні клопотання №8 від 20.02.08р. про відстрочку виконання рішення господарського суду Полтавської області від 04.12.2007р. по справі №19/119.

2.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Давидівське»на рішення господарського суду Полтавської області від 04.12.2007р. по справі №19/119 залишити без задоволення.

3.          Рішення господарського суду Полтавської області від 04.12.2007р. по справі №19/119 залишити без змін.

4.          Справу №19/119 повернути до господарського суду Полтавської області.

5.          Постанова набирає чинності з дня її прийняття.

Головуючий суддя:                                                                      Ткаченко Б.О.

Судді:

Лобань О.І.

Федорчук Р.В.