ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

За позовом Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія

«Страховий капітал»

до            Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНБЕСТ»

про стягнення 9 210,00 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

Від позивача: Селіванова О.Г. –пред. за довір. № 25/05-08 від 15.05.08

Від відповідача: Шельпук С.Ю. –пред. за довір. №13 від 11.01.08

Малиневський С.О. –пред.за довір. №533 від 01.04.08

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Страховий капітал»(далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНБЕСТ»(далі відповідач) про стягнення з останнього 9 210,00 грн. боргу, також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати (102,00 грн. –державного мита; та 118,00 грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач відповідно до умов Договору № 4337-ОП від 03.11.2006р. не виконав належним чином договірні зобов’язання щодо централізованої охорони об’єкта, а саме офісу позивача, чим спричинв позивачу збитків на загальну суму –9 210,00 грн.

Ухвалою суду від 04.04.2008 справу прийнято до свого провадження суддею Мельник В.І. та призначено розгляд на 16.05.2008.

05.05.2008р. через відділ діловодства відповідачем було надано відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 16.05.2008 представником позивача, на виконання вимог ухвали від 04.04.2008, надано документи для залучення до матеріалів справи. Також представником позивача надано уточнення позовних вимог.

Представник відповідача, на виконання вимог ухвали суду від 04.04.2008р., надав документи для залучення до матеріалів справи.

У відповідності до ст.77 ГПК України в судовому засіданні оголошено перерву до 02.06.2008р.

30.06.2008 через відділ діловодства позивачем надано заперечення на відзив відповідача.

В судовому засіданні 02.06.2008р. представниками позивача та відповідача надані додаткові пояснення по справі. Представником позивача позовні вимоги підтриманні в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача та відповідача, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного між сторонами Договору про централізовану охорону об’єкта № 4337-ОП від 03.11.2006р. (далі-договір) відповідач взяв на себе зобов’язання по централізованій охороні офісу позивача.

Відповідно до умов Договору (п.1.1.) охорона об’єкта, а саме приміщення позивача, міститься у здійсненні централізованого нагляду за станом засобів сигналізації на об’єкті та негайному виїзді нарядів охорони при спрацюванні засобів сигналізації, що встановлюється на об’єкті з метою затримання сторонніх осіб, що незаконно проникли на об’єкт протягом періоду охорони.

Відповідно до п.8.1 договору, останній було укладено терміном на один рік з дня його підписання, з правом пролонгації, якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не вимагатиме його припинення або переукладання. Строк дії договору було пролонговано до 03.11.2008р.

02.11.2007р., до приміщення позивача проникли невідомі особи та вчинили крадіжку майна позивача, а саме двох ноутбуків: ASUS Celeron 6 AN0AS065950 –вартістю 4 620,00грн., та Samsung Intel 013Z93CP900108 –вартістю 4 590, 90 грн., вартість яких підтверджена платіжними дорученнями №918 від 24.10.2007р. та № 40 від 20.11.2006р., а також видатковими накладними № РН-02688 від 26.10.2007р., № РН-02211 від 17.11.2006р. (копії наявні в матеріалах справи).

За фактом вчинення злочину Шевченківським РУ ГУ МВС України м.Києва порушено кримінальну справу згідно ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України. Позивача визнано цивільним позивачем по кримінальній справі № 10-145345, проте провадження досудового слідства по справі зупинено, оскільки не встановлено особу, яка вчинила злочин.

Відповідно до п.2.4. Договору, відповідач зобов’язаний при виявленні нарядом охорони ознак проникнення сторонніх осіб, вжити термінових заходів щодо їх затримання, здійснювати охорону місця пригоди, викликати на об’єкт клієнта (позивача) або його довірених осіб, сповістити чергову частину РУ ГУ МВС України в м.Києві, організувати пошук «по гарячих слідах»зловмисників майна.

Факт надання послуг підтверджується актом введення в експлуатацію охоронної сигналізації та технічного стану об’єкта (додаток №3 до Договору), який було підписано відповідачем та позивачем.

Однак, за твердженням позивача, зобов’язання згідно п.2.4. договору, відповідачем було виконано неналежним чином, а саме: мобільна група реагування відповідача при прибутті на об’єкт позивача 02.11.2007р. о 04-18 при спрацюванні сигналізації було викликано співробітника позивача, яким було сповіщено чергову частину РУ ГУ МВС України в м.Києві про проникнення в приміщення позивача та крадіжку майна, але вищенаведені дії мав здійснити відповідач.

Відповідно до п.4.1. Договору відповідач несе перед позивачем відповідальність за не виконання чи неналежне виконання зобов’язань по Договору за збитки, завдані сторонніми особами, які проникли на об’єкт в період охорони, шляхом зламування, відкривання або руйнування заблокованих технічними засобами сигналізації вікон, дверей та інших конструкцій, та вчинили крадіжку майна, що зберігалось на об’єкті, якщо буде встановлена вина відповідача у її допущенні в межах завданих збитків, але не більше 10 000(десяти тисяч)грн. 00 коп.

Згідно, наданого позивачем, розрахунку боргу відповідача, основний борг останнього, на день подання позову складає 9 210,00 грн.

17.12.2007 року позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію №634/12-07 для врегулювання питання добровільного відшкодування збитків (копія наявна в матеріалах справи). Вищенаведена вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629, 978 ЦК України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається; володілець майна зобов’язаний виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідач відповідно до умов Договору № 4337-ОП від 03.11.2006р. не виконав належним чином договірні зобов’язання щодо централізованої охорони об’єкта, а саме офісу позивача, чим спричинив останньому збитків на загальну суму –9 210,00 грн.

Проте в уточненні наданому в судовому засіданні 16.05.2008 позивач просить стягнути з відповідача 8 494, 13 грн., зменшивши загальну суму боргу за рахунок зняття з відповідача суми стягнення амортизаційних нарахувань ноутбука ASUS Celeron 6 AN0AS065950 за період з грудня 2006р. по листопад 2007р., а саме 705,87 грн.

Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором охорони.

Відповідно до ст. 978 за договором охорони охоронець, який є суб’єктом підприємницької діяльності, зобов’язується забезпечити недоторканість особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов’язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов’язковим для виконання.

У відзиві наданому відповідачем, останній заеперчує проти позовних вимог позивача з підстав, наведених нижче. Сторонами договору було підписано акт вводу в експлуатацію охоронної сигналізації від 03.11.2006р., який є додатком №3 до Договору (копія наявна в матеріалах справи). Згідно п.5 вищенаведеного акту, надійність грат, замків, засувів, защіпок на вікнах та інше не відповідала вимогам відповідача, а саме: на вікнах із внутрішнього боку не встановлені металеві грати, не встановлені захисні жалюзі. Згідно п.6 акту позивач відмовився від встановлення на об’єкті засобів технічного укріплення та захисту, а також блокування засобами охоронної сигналізації наступних місць можливого проникнення, а саме: від встановлення на вікнах, їх внутрішнього боку захисних ролет (жалюзей, металевих грат); позивач був повідомлений, шляхом підписання акту, про те, що відповідач не буде нести відповідальність, у випадку швидкоплинної крадіжки, що станеться внаслідок проникнення на об’єкт через місця, від обладнання яких, засобами технічного укріплення та захисту, позивач відмовися.

Вищенаведений акт було підписано та завірено мокрими печатками, як відповідача так і позивача.

Доказів того, що позивач, під час підписання вищенаведеного акту, був не згоден з вказаними пунктами, суду не надано.

У запереченні на відзив відповідача позивачем зазначено, що пункти наведеного акту є недійсними, оскільки вони не відповідають вимог чинного законодавства.

Згідно п.1 ст.215 підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України.

Відповідно до п.2 ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; п.3 ст.203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вілним і відповідати його внутрішній волі; п.5 ст.203 ЦК України встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши матеріалми справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, в зв’язку з тим, що позивач не вжив усіх заходів по зберіганню свого майна, оскільки відмовився від встановлення на об’єкті засобів технічного укріплення та захисту, а також блокування засобами ОС місць можливого проникнення, внаслідок чого сталася крадіжка.

Згідно п.4.1. Договору охорона (відповідач) мала нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов’язань по Договору за збитки, завдані сторонніми особами, які проникли на об’єкт позивача, в період охорони шляхом зламування відкривання або руйнування заблокованих технічними засобами сигналізації конструкцій, проте на зовнішніх решітках охоронювана сигналізація не була встановлена позивачем, тобто позивачем не було вжито усіх заходів для забезпечення зберігання свого майна.

Керуючись ст.ст. 173, 193 ГК України, ст.ст.203, 215, 525, 526, 530, 629, 978 ЦК України, ст.ст. 82-89, 93 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1.          В задоволенні позовних вимог відмовити.

2.          Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його підписання.

Суддя В.І.Мельник

(Рішення виготовлене та підписане 04.06.2008р.)