ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2008 р.

№ 5/238

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Козир Т.П.

суддів :

Мележик Н.І.,

Подоляк О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ЗАТ "Олександрія Хліб"

на постанову

від 11.02.2008 р. Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі

№ 5/238

за позовом

ЗАТ "Олександрія Хліб"

(надалі –Товариство)

до

ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії

ВАТ "Державний експортно-імпортний банк" у м. Кіровограді

(надалі –Банк)

про

визнання відсутнім права,

зобов’язання вчинити дії

за участю представників:

від позивача

- не з’явились

від відповідача

- Донченко Д.Є.

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2007 р. Товариство звернулось в господарський суд Кіровоградської області з позовом до Банку про визнання відсутнім у відповідача права застави на майно Товариства та про зобов’язання виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис, внесений на підставі договору застави №5505Z171 від 30.11.2005 р.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 24.12.2007 р. (суддя Змеул О.А.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.02.2008 р. (судді: Науменко І.М., Білецька Л.М., Лисенко О.М.), в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою, Товариство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення і постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 30.11.2005 р. між Банком (позикодавець) та Товариством (позичальник) укладена генеральна угода № 5505N2 (надалі –Генеральна угода).

Відповідно до п.п. 3.1.1, 3.1.2 Генеральної угоди Банк встановлює Позичальнику ліміт кредитних операцій в порядку та на умовах, визначених в додатково укладених договорах (угодах) в рамках даної Генеральної угоди і які після їх підписання стають її невід'ємною частиною. Загальна сума ліміту кредитних операцій, які здійснюються сторонами, в будь-який момент під час дії даної Генеральної угоди не може перевищувати суми, що еквівалентна 12000000 грн.

Згідно до п. 3.1.3 Генеральної угоди термін користування позичальником кредитними коштами встановлено до 29.11.2010 р.

Пунктом 3.1.4 Генеральної угоди визначено, що вона поширюється на наступні договори (угоди), які укладені між Банком та Товариством: кредитний договір № 5505К41 від 30.11.2005 р., відповідно до якого Банк відкриває Позичальнику відновлювану кредитну лінію в сумі 12000000 грн. на умовах, визначених Договором, строком до 29.11.2006 р.; інші угоди (договори), що будуть укладені між Банком та Позичальником протягом дії даної Генеральної угоди в межах ліміту кредитних операцій, встановлених згідно п. 3.1.2 Генеральної угоди.

7 грудня 2006 р. між Банком та Товариством укладений кредитний договір № 5506К40 (надалі –Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору Банк відкриває Позичальнику в рамках Генеральної угоди відновлювану кредитну лінію.

Сукупний ліміт заборгованості та кредитною лінією, відкритою згідно кредитного договору №5506К6 від 22.02.2006р., складає 12000000 грн.

Зазначена кредитна лінія надана строком на 12 місяців на умовах забезпеченості, повернення, відкличності, строковості, платності та цільового характеру використання.

Для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 30.11.2005 р. між Банком (заставодержатель) та Товариством (заставодавець) укладено договір застави № 5505Z171 (надалі –Договір застави).

Згідно п. 1.1 Договору застави заставою забезпечуються вимоги заставодержателя, що випливають із Генеральної угоди та усіх кредитних договорів, що є додатками до Генеральної угоди.

Відповідно до п. 1.2 Договору застави заставодавець з метою забезпечення викладених у Кредитному договорі зобов'язань заставляє наступне майно, а саме сільськогосподарську техніку. За домовленістю сторін загальна заставна вартість предмету застави становить 2 200 000 грн.

Договір застави 30.11.2005 року посвідчений приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу.

На підставі Договору застави до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено запис про обтяження майна, що засвідчено витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 14770463 від 05.10.2007 року.

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Аналогічні положення закріплені в ст. 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про заставу" у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

Суди першої та апеляційної інстанцій дослідивши Договір застави встановили, що сторони при укладанні зазначеного договору в п. 1.1 визначили суть, розмір та строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою.

В пункті 1.2 Договору застави сторонами було здійснено опис предмету застави. Окрім того, зазначений          договір нотаріально посвідчено.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що при укладені оспорюваного Договору застави сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору у відповідності до приписів ст. 12 Закону України "Про заставу", а тому Договір застави є укладеним та дійсним.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку, що Договір застави відповідає положенням ЦК України та Закону України "Про заставу", а тому рішення про задоволення позову слід визнати законним та обґрунтованим.

Судами першої та апеляційної інстанцій правомірно не прийнято до уваги посилання позивача на положення Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", оскільки відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюються законом. Таким законом є спеціальний закон –Закон України "Про заставу".

Висновки судів відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ЗАТ “Олександрія Хліб” залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.02.2008 р. у справі № 5/238 залишити без змін.

Головуючий, суддя Т. Козир

С у д д і Н. Мележик

О. Подоляк