КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2008                                                                                           № 2/83

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової Л.Г.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Максимов В.А. - представник за дов. б/н від 10.04.2008р.

від відповідача -не з?явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватне підприємство "Сервіс-Агат"

на рішення Господарського суду м.Києва від 20.03.2008

у справі № 2/83

за позовом                               Дочірнє підприємство "Капро-Чернігів" ТОВ "Комплект"

до                                                   Приватне підприємство "Сервіс-Агат"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 3460,05 грн.

Суть рішення і апеляційної скарги:

Дочірнє підприємство “Капро - Чернігів” Товариства з обмеженою відповідальністю “Комплект” 28.02.2008р. звернулося з позовом до Приватного підприємства “Сервіс - Агат” про стягнення боргу за переданий товар на підставі видаткових накладних від 22.11.2007 №2955, від 22.11.2007 № 2956, від 23.11.2007 № 2969.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 20.03.2008 (дата підписання повного тексту 21.03.2008), позов задоволено повністю, стягнуто з Приватного підприємства “Сервіс - Агат” на користь Дочірнього підприємства “Капро-Чернігів” Товариства з обмеженою відповідальністю “Комплект” 3460,05 грн. боргу, 102 грн. державного мита, 118 грн. на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу. Рішення мотивоване тим, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем за неоплату товару в розмірі 3460 грн.05коп. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому суд першої інстанції відповідно до ст. ст. 655, 691, 692, 530 ЦК України позовні вимоги щодо стягнення основного боргу визнав обґрунтованими та задовольнив у повному обсязі.

Відповідач, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.03.2008 по справі № 2/83 скасувати та прийняти нове, яким відмовити Дочірньому підприємству “Капро-Чернігів” Товариства з обмеженою відповідальністю “Комплект” в задоволенні позову до приватного підприємства “Сервіс-Агат”.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції винесено при неповному з’ясуванні та недоведеності обставини, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення постановлено з порушенням та невірним застосуванням норм матеріального права. Апелянт посилався на те, що претензія, яка додана позивачем до матеріалів справи, була розцінена як доказ пред’явлення позивачем вимоги до відповідача, але на адресу відповідача будь-якої претензії щодо погашення заборгованості не надходило. Скаржник також зазначав, що в судовому засіданні позовні вимоги були розглянуті за участю позивача та за відсутністю відповідача з поважних причин - у зв’язку з хворобою останнього, чим порушили його права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач - Дочірнє підприємство “Капро- Чернігів” Товариства з обмеженою відповідальністю Комаплект” заперечував проти доводів апелянта, просив залишити рішення господарського суду Чернігівської області від 20.03.2008 № 2/83 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2008 прийнято апеляційну скаргу до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено на 20.05.2008.

В судове засідання 20.05.2008 представник відповідача не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце засідання суду, про що свідчить повідомлення поштового відділення про вручення кореспонденції суду стороні за № 39910 від 18.04.2008 (знаходяться в матеріалах справи). Заявленого клопотання на адресу суду від апелянта про неможливість прибуття в судове засідання з причин, що від нього не залежить не надходило.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, та правильно встановлено судом першої інстанції, відповідачем згідно видаткових накладних № 2955 від 22.11.2007р., № 2956 від 22.11.1207р. № 2969 від 23.11.2007 за довіреністю ЯОП № 327874 від 07.11.2007 отриманий товар (кабельно - провідникова продукція) на загальну суму 4960 грн. 05 коп.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

В силу ст. ст. 11, 509 ЦК України між сторонами у справі виникли цивільні права і обов’язки (зобов’язання), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Як правильно вказав суд першої інстанції, договір укладений між позивачем та відповідачем, за правовою природою є договором купівлі – продажу.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму у відповідності ст. 655 ЦК України.

Так, Дочірнє підприємство “Капро - Чернігів” Товариства з обмеженою відповідальністю “Комплект” передало Приватному підприємству “Сервіс - Агат” кабельно-провідникову продукцію в асортименті, кількості та згідно цін вказаних у видаткових накладних № 2955 від 22.11.2007р., № 2956 від 22.11.1207р. № 2969 від 23.11.2007 на загальну суму 4960,05грн.

На виконання укладеного договору, відповідач сплатив позивачу в рахунок сплати боргу 1500 грн., що підтверджується банківськими виписками від 27.11.2007 та 31.11.2007.

Відповідно ч. 2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обв?язок у семиденний строк від дня пред?явлення вимоги, якщо обов?язок негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства.

В ч.2ст.530 ЦК України вміщені правила, що стосуються виконання зобов’язань, в яких строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги. Кредитор у такому зобов’язанні наділений правом вимагати його виконання у будь-який час. Але враховуючи, що для боржника негайне задоволення вимог кредитора не завжди можливе, закон встановив для нього загальний “пільговий” строк виконання зобов’язання, що дорівнює семи дням від дня пред’явлення вимоги.

Отже, виходячи з наведеного Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що претензію суд розцінив як пред’явлення позивачем вимоги до сплати боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.12.2007 позивачем було направлено відповідачу претензію (вимогу) про сплату богу на суму 3960 грн. 05 коп. за товари, одержані за накладними: № 2955 від 22.11.2007, № 2956 від 22.11.2007, № 2969 від 23.11.2007, відправлення підтверджується фіскальним чеком №7759 від 19.12.2007 про направлення рекомендованого листа на адресу відповідача.

Таким чином, твердження апелянта про те, що на його адресу не надходило будь-якої претензії (вимоги), щодо погашення заборгованості, з боку позивача не приймаються судом як, безпідставні в розумінні ст. 34 ГПК України.

Отже, відповідач повинен був сплатити борг протягом семи днів з пред’явлення вимоги відповідно ч.2 ст.530 ЦК України.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, станом на день вирішення спору по суті в першій інстанції заборгованість відповідача за отриманий товар складала 3460 грн. 05 коп.

Будь-яких належних доказів, які б спростовували твердження позивача щодо існування заборгованості в розмірі 3460 грн. 05 коп. відповідач суду не надав та не спростував факт наявності заборгованості доводами апеляційної скарги.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов’язків цивільного характеру.

Отже, Київський апеляційний господарський суд зазначає, що розумність тривалості провадження по судовій справі повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору. Відповідно до аналізу приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов’язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні суди.

Ст. 69 ГПК України зазначає, що спір має бути вирішено господарським судом у трок не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Відповідно до ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідачем не надано було як суду першої, так і апеляційної інстанції доказів підтвердження хвороби керівника підприємства та неможливості прийняти участі в судовому засіданні. Крім того, у відповідності до ст. 28 ГПК України, представниками юридичних осіб можуть бути інші особи, повноваження яких підтверджується довіреністю від імені підприємства, організації. Доказів про неможливість видати довіреність іншій особі не надано.

Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення у відповідності до ч.2 ст.104 ГК України.

Пункту 2 ч.3 ст.104 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення кореспонденції суду першої інстанції № 815310 від 03.03.2008. Відповідач не надав як суду першої, так і апеляційної інстанції доказів підтвердження хвороби керівника підприємства та неможливості прийняти участі в судовому засіданні.

Крім того, відсутність відповідача в судовому засіданні не призвела до прийняття неправильного рішення судом першої інстанції, оскільки матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача за отриманий товар на суму 3460 грн. 05 коп., та будь-яких належних доказів, які б спростовували твердження позивача щодо існування заборгованості відповідач суду не надав, в тому числі суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують рішення суду.

З огляду на вищевикладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції в розумінні ст. 104 ГПК України. Судові витати за розгляд апеляційної скарги у зв’язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства “Сервіс-Агат” залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Чернігівської області від 21.03.2008 у справі № 2/83 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 2/83 повернути до господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя

Судді