КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2008                                                                                           № 05-5-1/2217

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Капацин Н.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача –            Юринець А.В. (довір. №1408/22 від 05.05.08);

Кроль М.Б. (довір. №1326/08 від 19.12.07);

від відповідача – Пилипчук О.С. (довір. №11-01/3-д від 11.01.08);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго”

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 03.03.2008

у справі № 05-5-1/2217

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства „Державна енергогенеруюча компанія„Центренерго”

до                                                   Державного підприємства "Вугілля України"

про                                                  стягнення 666150,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 05-5-1/2217 від 10.04.2008р. позовну заяву Відкритого акціонерного товариства „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго” та додані до неї матеріали повернуто без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції грунтується на тому, що ксерокопії документів належним чином не засвідчені, додані до позовної заяви платіжні доручення №706 і №707 від 07.02.2008р. не відповідають Інструкції „Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті”, а тому не можуть бути прийняті судом як належні докази сплати державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Також як на підставу для повернення позовної заяви без розгляду суд першої інстанції посилається на те, що згідно опису вкладення у цінний лист від 19.02.2008, на адресу відповідача була надіслана тільки копія позовної заяви , що порушує вимоги ст..57 ГПК України, якою передбачено надавати докази, що підтверджують відправлення відповідачеві як копії позовної заяви , так і усіх доданих до неї документів.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2008р.. як таку, що винесена з порушенням норм процесуального права.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача, колегія суддів встановила наступне.

Відкрите акціонерне товариство „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго” звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства „Вугілля України” про стягнення 666 150,00 грн.

Ухвалою №05-5-1/2217 від 03.03.2008р. Господарський суд міста Києва повернув позовну заяву без розгляду на підставі п. п. 3,4,10,6 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких грунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

З матеріалів справи вбачається, що місцевим господарським судом позовну заяву повернуто на підставі того , що позивачем ксерокопії документів належним чином не засвідчені.

Позовна заява Відкритого акціонерного товариства „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго” містить посилання на конкретні докази на обгрунтування позовних вимог та дані докази додані в додатках до позовної заяви. Кожна сторінка додатків до позовної заяви завірена печаткою ВАТ „Центренерго” „З оригіналом згідно” та засвідчена підписом відповідальної особи.

Посилання суду на п.5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації є неправомірним, оскільки відповідно до п. 2.1 Роз’яснення Вищого Арбітражного суду України від 18.09.97 р. №02-5/289 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України „ із змінами і доповненнями , якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами ГПК. Якщо подані копії документів викликають сумніви, господарський суд має право витребувати оригінали цих документів.

Таким чином , місцевим господарським судом при поверненні позовної заяви ВАТ „Центренерго” без розгляду неправомірно застосовано п.3 ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. п.4, 10 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі, не подано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що господарський суд повернув позовну заяву Відкритого акціонерного товариства „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго” і додані до неї документи з тих підстав, що платіжні доручення №706 і №707 не відповідають вимогам інструкції „Про безготівкові розрахунки в національній валюті”, а тому не можуть бути прийняті судом як належні докази сплати державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до п.п.3, 3-1 ст.57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі та сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до п.14 Інструкції „Про порядок обчислення та справляння державного мита”, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993 року №15 при сплаті державного мита готівкою до документа щодо якого вчиняється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні мита з рахунку платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту "Зараховано в дохід бюджету ___ грн. (дата)". Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

До позовної заяви ВАТ „Центренерго” доданий оригінал платіжного доручення від 07.02.08р. №707, яке підтверджує перерахування державного мита у розмірі 6 661,50 грн. за подання позовної заяви. Дане платіжне доручення скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та засвідчено підписом відповідальної особи. На зворотній стороні даного доручення є напис кредитної установи „Держмито в сумі шість тис. шістсот шістдесят одна грн.. 51 коп. сплачено повністю і зараховано до державного бюджету 07.02.2008р.”. Цей напис скріплено першим і другим підписами посадових осіб і відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Також до позовної заяви ВАТ „Центренерго” доданий оригінал платіжного доручення від 07.02.08р. №706, яке підтверджує оплату витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи за позовом ВАТ „Центренерго” до ДП „Вугілля України”. Дане платіжне доручення скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та засвідчене підписом відповідальної особи.

Відповідно до ст.65 Господарського процесуального кодексу України суддя вчиняє в необхідних випадках дії по підготовці справи до розгляду, спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Тому суд першої інстанції, у випадку сумніву сплати та зарахування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, повинен був витребувати від позивача відповідні додаткові докази.

Таким чином, колегія суддів вважає додані позивачем платіжні доручення належними доказами сплати державного мита у встановленому розмірі та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

З матеріалів справи вбачається, що господарський суд повернув позовну заяву Відкритого акціонерного товариства „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго” з тих підстав, що на адресу відповідача була надіслана тільки копія позовної заяви.

Згідно статті 56 ГПК України позивач зобов’язаний при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів, якщо цих документів у сторін немає.

Як вбачається з фіскального чеку від 19.02.2008 та опису поштового вкладення від 19.02.08р. на виконання ст.56 ГПК України позивачем направлено на адресу відповідача копію позовної заяви. Як вбачається з матеріалів позовної заяви правовідносин між позивачем та відповідачем виникли на підставі договору №15-02/1-П щодо поставки вугілля, тому колегія суддів вважає, що додані до позовної заяви документи повинні бути у відповідача.

Таким чином господарським судом міста Києва неправомірно застосовано п.6 ч.1 ст.63 ГПК України та повернуто позовну заяву ВАТ „Центренерго”.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва по даній справі підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.101-106 Господарського процесуального кодексу, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Задовольнити апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго”

2.Скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва № 05-5-1/2217 від 03.03.2008р.

3. Матеріали позовної заяви повернути до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Головуючий суддя

Судді

16.05.08 (відправлено)