ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" квітня 2008 р.                                                                        Справа № 16/120

за заявою            Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції, м. Ужгород

до банкрута           приватного підприємства „Фірма ЕКО”, с. Вовкове, Ужгородський район

про                      банкрутство

Суддя Васьковський О.В.

За участю представників:

від кредитора (Ужгородської МДПІ) –Петрушка Е.В. –начальник відділу погашення прострочених податкових зобов’язань (дов. від 10.04.08 №5215/11/10)

від кредитора (Виконавчої дирекції Фонду СС з ТВП) –Александров Є.М. –головний спеціаліст юридичного відділу (дов. від 09.07.07 №07-08-1219)

від банкрута –не з’явився

ліквідатор – Руденко О.В. –арбітражний керуючий

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні ліквідатор подав суду звіт про вжиті заходи у ліквідаційній процедурі приватного підприємства „Фірма ЕКО”, с. Вовкове, Ужгородський район. Судом заслухано звіт ліквідатора, де останній зокрема вказав, що 17.03.08 проведено збори кредиторів банкрута, згідно рішення яких утворено комітет кредиторів та проведено засідання комітету кредиторів, на якому погоджено умови мирової угоди та зобов’язано ліквідатора подати мирову угоду на затвердження господарського суду Закарпатської області.

Суд, розглянувши заяву ліквідатора від 27.03.08 про затвердження мирової угоди та саму мирову угоду, прийшов до наступного висновку.

Справа про банкрутство приватного підприємства „Фірма ЕКО” порушена із урахуванням особливостей визначений ст. 52 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” від 14.05.1992р. №2343-ХІІ (далі –Закон №2343-ХІІ) щодо банкрутства відсутнього боржника.

Згідно із ч.3 ст.35 Закону №2343-ХІІ рішення про укладення мирової угоди від імені кредиторів приймається комітетом кредиторів більшістю голосів кредиторів - членів комітету та вважається прийнятим за умови, що всі кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника, висловили письмову згоду на укладення мирової угоди.

Мирова угода як одна із судових процедур (ст. 4 Закону №2343-ХІІ) може бути укладена на будь-якій стадії провадження у справі про банкрутство (ч.2 ст.35 Закону №2343-ХІІ).

За своїм змістом ліквідаційна процедура передбачена ст. 52 Закону №2343-ХІІ є скороченою та не містить публічних засад для виявлення кредиторів та створення таких органів кредиторів як збори та комітет кредиторів, встановлених ст.ст. 13, 14,15 16, 23 Закону №2343-ХІІ. Обов’язковою умовою порушення справ про банкрутство відсутнього боржника є відсутність підприємницької діяльності боржника, яка характеризується рядом ознак, неповний перелік яких наведений у ч.1 ст.52 Закону №2343-ХІІ. Тому, за своєю суттю ця ліквідаційна процедура направлена на безумовну ліквідацію боржника, а не на відновлення його платоспроможності.

За таких обставин, затвердження мирової угоди у справі про банкрутство порушеної за ознаками ст. 25 Закону №2343-ХІІ можливе за умови переходу до загальних процедур.

Отже, суд відмовляє у задоволенні заяви ліквідатора про затвердження мирової угоди.

Керуючись ст. ст. 13, 14, 15 16, 22-25, 52 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст. ст. 4-1, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

відмовити у затвердженні мирової угоди.

Ухвалу надіслати кредиторам, банкруту, ліквідатору.

Суддя                                                                                          О.В. Васьковський