ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю «ЛКО»

до            товариства з обмеженою відповідальністю «777 Григор»

про           стягнення 2 485,34 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Гринюк Д.О. –представник за довіреністю № 130 від 03.01.2008 року;

від відповідача: Гринь В.Д. –директор;

Люберацька Т.М. –представник за довіреністю № б/н від 20.05.2008 року.

встановив :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛКО»звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «777 Григор»про стягнення боргу в сумі 2 485,34 грн. за договором поставки № ПММ-631 від 01.08.2006 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.08.2006 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ЛКО»та товариством з обмеженою відповідальністю «777 Григор»був укладений договір поставки товару № ПММ-631, відповідно до умов якого передбачено, що позивач зобов’язується передавати у власність безалкогольну та слабоалкогольну продукцію під торговельною маркою «Оболонь», а відповідач приймати та оплачувати вартість продукції.

Відповідно до п. 2.1 договору товар передається відповідачу окремими партіями на підставі товарно-транспортної накладної, яка оформлюється згідно замовлення. Замовлення на товар передається відповідачу та приймається позивачем по телефону або через представника позивача.

Виконуючи умови даного договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 2 076,14 грн. На підтвердження зазначеного факту в матеріалах справи наявні підписані сторонами та скріплені печатками товарно-транспортні накладні:

- № ВН-М042174 від 20.03.2007 року на суму 991,99 грн.;

- № ВН-М043216 від 28.03.2007 року на суму 1 084,15 грн.

Згідно з п. 4.2 договору № ПММ-631 від 01.08.2006 року оплата товару здійснюється за згодою сторін, але не пізніше 7 календарних днів з моменту передачі товару.

Відповідач не оплатив за поставлений товар в повному обсязі, тому сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 2 076,14 грн.

У судовому засіданні 20.05.2008 року представник позивача надав документи на вимогу ухвали суду про порушення провадження у справі та подав клопотання про стягнення з відповідача 31,13 грн. за витяг з ЄДРПОУ. Просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 2 076,14 грн., п’ять відсотків річних в розмірі 93,00 грн., пеню в сумі 316,20 грн., витрати, пов’язані з розглядом справи в розмірі 31,13 грн. та витрати по сплаті державного мита в сумі 102,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву та пояснив, що проти існування заборгованості не заперечує, але просить суд у позові відмовити, оскільки з 11.04.2007 року товариство не працює, у зв’язку з тим, що його було пограбовано та як наслідок порушена кримінальна справа.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з урахуванням уточнення до позовної заяви та перерахунком судом штрафних санкцій.

01.08.2006 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ЛКО»та товариством з обмеженою відповідальністю «777 Григор»був укладений договір № ПММ-631 про поставку відповідачу безалкогольної та слабоалкогольної продукції під торговельною маркою «Оболонь». Як вбачається з договору, товар передається покупцю окремими партіями на підставі товарно-транспортної накладної, яка оформлюється згідно замовлення.

20.03.2007 року та 28.03.2008 року позивач на адресу відповідача поставив товар на загальну суму 2076,14 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними № ВН-М042174 від 20.03.2007 року та № ВН-М043216 від 28.03.2007 року на суму 1 084,15 грн., які підписані сторонами та скріплені печатками.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 статті 266 ГК України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Згідно ч. 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частина 1 статті 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 4.2 договору № ПММ-631 від 01.08.2006 року оплата товару здійснюється за згодою сторін, але не пізніше 7 календаних днів з моменту передачі товару.

Згідно ч.2 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов’язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за поставлений товар у відповідача перед позивачем в сумі 2 076,14 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і визнаний відповідачем, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п.3 ч.1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Пунктом 6.1 договору № ПММ-631 від 01.08.2006 року передбачено, що при порушенні строку оплати товару, встановленого п. 4.2 договору, покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 4.2 договору № ПММ-631 від 01.08.2006 року оплата товару здійснюється за згодою сторін, але не пізніше 7 календарних днів з моменту передачі товару.

Тому, останнім днем виконання взятих на себе зобов’язань по оплаті товарно-транспортної накладної № ВН-М042174 від 20.03.2007 року мало бути 13.12.2006 року, а по накладній № ВН-М043216 від 28.03.2007 року –04.04.2007 року.

Розрахунок пені за накладною № ВН-М042174 від 20.03.2007 року:

Період нарахування

Сума заборгованості, грн.

Кількість днів прострочення

Ставка НБУ, %

Сума пені, грн.

27.03.07-31.05.07

991,99

66

08,5

30,49

01.06.07-27.09.07

991,99

118

08,0

51,31

Розрахунок пені за накладною № ВН-М043216 від 28.03.2007 року:

Період нарахування

Сума заборгованості, грн.

Кількість днів прострочення

Ставка НБУ, %

Сума пені, грн.

04.04.07-31.05.07

1 084,15

58

08,5

29,29

01.06.07-04.10.07

1 084,15

126

08,0

59,88

Загальна сума пені становить 170,97 грн. та підлягає стягненню.

Згідно ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 6.2 договору № ПММ-631 від 01.08.2006 року при порушенні п. 4.2 даного договору (строк оплати), покупець зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також п’ять процентів річних від простроченої суми.

Розрахунок п’яти процентів річних:

2 076,14* 5%/ 365* 327 = 93,00 грн.

Сума п’яти процентів річних становить 93,00 грн. та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 44 ГПК України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Представник позивача подав клопотання про стягнення з відповідача 31,13 грн. сплачених позивачем за витяг з ЄДРПОУ, витребуваних ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.04.2008 року по справі № 33/198 та надав витяг з ЄДРПОУ про включення ТОВ «777 Григор»до ЄДРПОУ, тому вимога позивача про стягнення з відповідача витрат, пов’язаних з розглядом справи в розмірі 31,13 грн. належним чином доведена та підлягає задоволенню.

Згідно ч.5 статті 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, ч.5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «777 Григор»(04070, м. Київ, вул. Оболонська, 35, р/р 2001 в КМФ АКБ УСБ, МФО 322012, код ЗКПО 25407791) або з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЛКО»(01103, м. Київ, Військовий проїзд, 1/8; р/р 1 в АК «Промислово-фінансовий банк»м. Києва, МФО 320906, ) суму основного боргу 2 076 (дві тисячі сімдесят шість) грн. 14 коп., пеню в сумі 170 (сто сімдесят) грн. 97 коп., п’ять процентів річних в розмірі 93 (дев’яносто три) грн. 00 коп., витрат пов’язаних з розглядом справи в розмірі 31 (тридцять одна) грн. 13 коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 102 (сто дві) грн. 00 коп. та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя