ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

02.06.2008 року                                                            Справа № 7/355н

Луганський апеляційний господарський суд колегією суддів у складі:

головуючого:                                        Перлова Д.Ю.,

суддів                                                  Лазненко Л.Л.,

Якушенко Р.Є.,

при секретарі

судового засідання                               Михайличенко Д.В.,

за участю

представників сторін:

від позивача                                         Боженової Л.М., наказ від 27.04.06 ПП "Аттіка",

Безродної В.Є., дов. від 27.03.08 № 178,

від відповідача                               Халаєвої Г.О., дов. від 01.01.08 № 66,

розглянувши

апеляційну скаргу                              Приватного підприємства „Аттіка”,

м. Стаханов Луганської області

на рішення

господарського суду                              Луганської області

від                                                  03.04.08

у справі                                         № 7/355н (суддя –Калашник Т.Л.)

за позовом                                         Приватного підприємства „Аттіка”,

м. Стаханов Луганської області

до відповідача                               Товариства з обмеженою відповідальністю                               „Луганське енергетичне об’єднання”

в особі Серговської філії ТОВ „Луганське                                         енергетичне об’єднання”,

м. Стаханов Луганської області

про                                                   визнання незаконними дій

та визнання незаконним акту

ВСТАНОВИВ:

Позивач –Приватне підприємство „Аттіка”, м. Стаханов Луганської області (далі за текстом –ПП „Аттіка”) звернувся до господарського суду Луганської області з позовом без дати до відповідача –Серговської філії Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об’єднання”, м. Стаханов Луганської області про визнання незаконними: дій Серговської філії ТОВ „ЛЕО” по складанню акту від 15.06.06 № 501439 про порушення споживачем Правил користування електричною енергією, акту № 1183/83-06 про проведення експертизи вузла обліку від 21.06.06, пред’явленої до стягнення суми 4 857, 43 грн. як необґрунтованої.

Заявою без дати (здана 31.07.06 –згідно власноручного надпису на ній та штампу суду) позивач уточнив позовні вимоги та просив: визнати недійсним акт про порушення споживачем Правил користування електричною енергією від 15.06.06 № 501439 та акт № 1183/06 проведення експертизи розрахункового приладу від 21.07.06; визнати необґрунтованою вимогу відповідача про оплату ПП „Аттіка” 4 857 грн. 43 коп. за недовраховану електричну енергію.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 31.07.06 у справі 7/355н було замінено у справі відповідача на належного Товариство з обмеженою відповідальністю „Луганське енергетичне об’єднання” в особі Серговської філії ТОВ „Луганське енергетичне об’єднання” (далі за текстом –ТОВ „ЛЕО” в особі Серговської філії).

Заявою від 03.08.06 (надіслана до суду поштою 04.08.06, згідно поштового штемпелю на конверті та опису вкладення) позивач уточнив позовні вимоги та просив суд у відповідності до п. 2 ст. 20 Господарського кодексу України визнати відсутність права вимоги у ТОВ „ЛЕО” в особі Серговської філії з ПП „Аттіка” грошей за недораховану активну електричну енергію на підставі акту про порушення споживачем Правил користування електричною енергією від 15.06.06 № 501439 та акту проведення експертизи розрахункового приладу від 21.07.06 № 1183/06.

Рішенням господарського суду Луганської області від 03.04.08 у справі № 7/355н було відмовлено у задоволенні зазначеного позову на підставі того, що виходячи із змісту положень статті 20 ГК України та статті 16 ЦК України заявлені позивачем вимоги не можуть бути способом захисту прав та охоронюваних законом інтересів, оскільки є такими, що не передбачені законом чи договором (аналогічна правова позиція викладена Вищим господарським судом України в постанові від 06.12.2007 у справі № 11/133н(5/264н).

Не погодившись з винесеним рішенням, позивач –ПП „Аттіка” звернувся до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 14.04.08, якою просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 03.04.08, як винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та постановити своє рішення, яким позовні вимоги ПП „Аттіка” задовольнити в повному обсязі, оскільки позивач вважає, що суд не зрозумів суті позовних вимог позивача, та по суті розглянув справу не за тими вимогами, що викладені в позовній заяві.

Розпорядженням заступника голови Луганського апеляційного господарського суду від 16.04.08 у справі № 7/355н для розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства „Аттіка” від 14.04.08 на рішення господарського суду Луганської області від 03.04.08 у справі № 7/355н, у відповідності до ст. 28 Закону України „Про судоустрій в Україні”, призначено судову колегію у складі: Перлов Д.Ю. –суддя –головуючий, Лазненко Л.Л. –суддя, Медуниця О.Є. –суддя.

У зв’язку з відпусткою судді Медуниці О.Є., розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 30.05.08 у справі № 7/355н, у відповідності до ст. 28 Закону України „Про судоустрій в Україні”, ст. 46 Господарського процесуального кодексу України здійснено заміну, а саме: виключено із складу колегії суддів по розгляду апеляційної скарги у справі № 7/355н суддю Медуницю О.Є. та введено до складу колегії суддю Якушенко Р.Є.

Сторони Луганським апеляційними господарським судом належними чином повідомлені про час та місце розгляду справи (повідомлення від 22.04.08 про вручення поштового відправлення № 03728908 ПП „Аттіка”; повідомлення від 23.04.08 про вручення поштового відправлення № 03728924 ТОВ „ЛЕО” та від 22.04.08 № 03728916 його Серговській філії).

Відзивом від 02.06.08 № 01ю/1686 відповідач по справі –ТОВ „ЛЕО” в особі Серговської філії відхилив доводи апеляційної скарги позивача та вважає рішення суду, що оскаржується, законним та обґрунтованим.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу від 14.04.08 Приватного підприємства „Аттіка”, м. Стаханов Луганської області слід залишити без задоволення, рішення господарського суду Луганської області від 03.04.08 у справі № 7/355н слід залишити без змін з наступних підстав.

5 квітня 2004 року між позивачем (споживачем) та відповідачем (постачальником) був укладений договір № А 3320 на постачання електричної енергії. Відповідно до умов цього договору постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід’ємними частинами.

Відповідно до п. 9.4 цей договір був укладений на термін до 31 грудня 2004 року, набрав чинності з 5 квітня 2004 року та уважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд умов.

Пунктом 9 Додатку № 12 „Порядок розрахунків” до зазначеного договору передбачено, що розрахунок за недовраховану електроенергію позивач повинен здійснювати на підставі наданих відповідачем рахунків у п’ятиденний термін з дня їх отримання.

15 червня 2006 року представниками позивача було проведено перевірку дотримання ПП „Аттіка” вимог Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 р. № 28 (у редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17 жовтня 2005 р. № 910) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 2 серпня 1996 р. за № 417/1442 (далі за текстом –Правила) у магазині, що розташований за адресою: м. Стаханов, пр. 50 років Жовтня, 11.

З урахуванням положень п. 6.41 Правил за результатами перевірки магазину відповідачем був складений акт від 15.06.06 № 501439 (а. с. 7) про порушення споживачем (позивачем) п. 3.3 Правил шляхом пошкодження пломби енергопостачальної організації, встановленої на клемній кришці електролічильника, через що електропостачання припинено, електролічильник № 109701 направлено на експертизу. Акт був складений у присутності представника споживача – ПП „Аттіка” –завідуючої Кособокової Т.І., яка його підписала без зауважень та одержала 15.06.06 один екземпляр цього акту, про що свідчить її особистий підпис.

Як вбачається з акту від 21.06.06 № 1183/06 проведення експертизи приладу обліку, при проведенні експертизи було встановлено, що був просвердлений отвір в крепьожній скобі, що дозволяє виймати пломбировочний гвинт, не пошкоджуючи пломбу Держстандарту. На кінці гвинта накручена гайка. Є можливість відкривання кожуху. Заниження показів лічильника здійснювалось шляхом гальмування диску та зміненням схеми підключення.

На підставі зазначеного акту та п. 6.42 Правил, під час засідання комісії з розгляду акту про порушення, відповідачем визначено за Методикою обчислення обсягу електричної енергії, недоврахованої унаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією суму недоврахованої електроенергії усього у розмірі 4857 грн. 43 коп., на яку відповідачем було оформлено та надіслано позивачеві рахунок від 22.06.06 № 5297 (а.с. 27-29, 104).

Згідно уточнених заявою від 03.08.06 (а.с. 34) позовних вимог позивач просив суд: визнати відсутність права вимоги у ТОВ „ЛЕО” в особі Серговської філії з ПП „Аттіка” грошей за недовраховану активну електричну енергію на підставі акту про порушення споживачем Правил користування електричною енергією від 15.06.06 № 501439 та акту проведення експертизи розрахункового приладу від 21.07.06 № 1183/06.

Суд першої інстанції вірно визначив вимоги позивача у відповідності до заяви від 03.08.06 та розглянув саме ці позовні вимоги, тому доводи позивача з цього приводу не приймаються судом до уваги.

Суд не проводить аналіз та оцінку вищезазначених, поданих позивачем, доказів оскільки вони повинні і можуть бути досліджені при іншому розгляді справи за правильно обраним способом захисту у випадку звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Стаття 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина, незважаючи на наявність у правових нормах прямої вказівки на можливість такого захисту (ст. 8 Конституції). Тобто, будь –які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист.

Окрім загального конституційного права на судовий захист цивільне законодавство також передбачає норми, які встановлюють можливість звернення до суду особи, котра вважає свої права порушеними, невизнаними чи оспореними.

Такою нормою є стаття 16 Цивільного кодексу України, пунктом 1 якої передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Договором від 05.04.04 № А 3320, укладеним між сторонами передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов’язань за договором сторони несуть відповідальність в порядку, визначеному чинним законодавством України (п. 4.1).

Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав та законних інтересів суб’єктів господарювання та споживачів у спосіб та порядок, що визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Як встановлено ч. 2 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає статті 1 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер. Аналогічну правову позицію викладено у Постановах Верховного суду України від 13.07.04 у справі № 10/732 та від 14.12.04 у справі № 6/11. Проте, виходячи із змісту положень статті 20 ГК України та статті 16 ЦК України, заявлені позивачем вимоги не можуть бути способом захисту прав та охоронюваних законом інтересів, оскільки є такими, що не передбачені законом чи договором (аналогічна правова позиція викладена Вищим господарським судом України в постанові від 06.12.2007 у справі № 11/133н(5/264н).

Слід зазначити що позивач не вірно розуміє винесене рішення, даний спір підвідомчій господарському суду, але позивач невірно вибрав спосіб захисту своїх прав. Позивач, у даному випадку, фактично вимагає обмеження права відповідача на звернення до суду за захистом, що на підставі вищевикладеного є неприпустимим. Тому такі позовні вимоги не можуть бути розглянуті по суті. Проте позивач не позбавлений права звернутися до суду за захистом своїх прав у спосіб, встановлений договором або законом.

Додатково подані позивачем докази: договір на оренду нежитлового приміщення від 25.04.06, укладений між позивачем та ПП Кособоковою Т.І., копія паспорту Кособокової Т.І., копія довідки ОДПІ в м. Стаханові про присвоєння Кособоковій Т.І. ідентифікаційного номеру та копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця Кособокової Т.І. не приймаються судом до уваги оскільки вони не були предметом розгляду суду першої інстанції, а причини їх неподання до суду першої інстанції позивачем не визначені.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що доводи заявника апеляційної скарги спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, рішення господарського суду Луганської області відповідає чинному законодавству і скасуванню не підлягає.

Згідно з вимогами п.п. “г” п. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України № 7-93 від 21.01.93 „Про державне мито” (далі –Декрет) за подання до суду апеляційної інстанції апеляційних скарг на рішення господарських судів, розмір державного мита складає 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру –50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми. Тобто державне мито за подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного господарського суду повинно складати 42 грн. 50 коп.

Позивачем при зверненні до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 14.04.08 було сплачене державне мито у сумі 85 грн. 00 коп. квитанцією від 14.04.08 № 1008204.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне частково повернути з Державного бюджету України Приватному підприємству „Аттіка”, помилково сплачене ним державне мито в сумі 42 грн. 50 коп. квитанцією від 14.04.08 № 1008204 (оригінал знаходиться у матеріалах справи) на його розрахунковий рахунок. Підставою для повернення є зазначена постанова, скріплена гербовою печаткою суду.

У відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито у сумі 42 грн. 50 коп. по апеляційній скарзі покладається на позивача –Приватне підприємство „Аттіка”, м. Стаханов Луганської області, заявника апеляційної скарги.

За згодою представників сторін у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 43, 47, 49, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу від 14.04.08 Приватного підприємства „Аттіка”, м. Стаханов Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 03.04.08 у справі № 7/355н залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Луганської області від 03.04.08 у справі № 7/355н залишити без змін.

3.          Повернути частково з Державного бюджету України Приватному підприємству „Аттіка”, Луганська обл., м. Стаханов, пр. 50 років Жовтня, 11, ідентифікаційний код 30008119, помилково сплачене ним державне мито в сумі 42 грн. 50 коп. квитанцією від 14.04.08 № 1008204 (оригінал знаходиться у матеріалах справи) на його розрахунковий рахунок. Підставою для повернення є зазначена постанова, скріплена гербовою печаткою суду.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий                                Д.Ю. Перлов

Суддя                      Л.Л. Лазненко

Суддя                                                    Р.Є. Якушенко