ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2008 р.

№ 20-5/422

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Бернацької Ж.О. –головуючої (доповідач),

Воліка І.М.,

Шевчук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу закритого акціонерного товариства "С. Перовської" на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.11.2007 р. у справі господарського суду міста Севастополя № 20-5/422 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Зелат", м. Севастополь до науково-виробничого об'єднання "Селта", м. Сімферополь, треті особи: 1) комунальне підприємство "Бюро технічної інвентаризації і державної реєстрації об'єктів нерухомого майна" Севастопольської міської ради, м. Севастополь; 2) закрите акціонерне товариство "С. Перовської", м. Севастополь про визнання права власності

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явилися,

від відповідача: не з'явилися,

від третіх осіб:

КП "БТІ і державної реєстрації об'єктів нерухомого майна" Севастопольської міськради: не з'явилися,

ЗАТ "С. Перовської": Голуба В.Є.

У судовому засіданні з 26.03.2008 р. по 03.04.2008 р. оголошувалася перерва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 01.11.2007 р. (суддя Євдокимов І.В.) відмовлено повністю у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Зелат" до науково-виробничого об'єднання "Селта", треті особи: 1) комунальне підприємство "Бюро технічної інвентаризації і державної реєстрації об'єктів нерухомого майна" Севастопольської міської ради, 2) закрите акціонерне товариство "С. Перовської" визнано право власності на три будівлі, розташовані за адресою: м. Севастополь, с. Любімівка, вул. Батарейна, 3.

Рішення мотивовано тим, що право власності позивача на спірні будівлі відповідачем не оспорюється. Будь-які правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій знаходяться спірні об'єкти та акт комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію відсутні.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.11.2007 р. (судді: Сотула В.В. - головуючий, Гонтар В.І., Борисова Ю.В.) скасовано рішення господарського суду міста Севастополя від 01.11.2007 р.; прийнято нове рішення у справі; задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "Зелат" про визнання права власності; визнано за товариством з обмеженою відповідальністю "Зелат" право власності на три капітальні споруди (літера "А", площею 98 кв.м.; літера "Б", площею 145,8 кв.м.; літера "В", площею 424,8 кв.м.), розташовані за адресою: м. Севастополь, с. Любімівка, вул. Батарейна, 3.

Постанову мотивовано тим, що право власності на спірний об'єкт виникло у позивача 24.01.2003 р. з моменту передачі об'єктів за договором купівлі-продажу від 20.01.2003 року, відповідно до норм Цивільного кодексу УРСР. Позивач, згідно ст. 145 цього Кодексу, є добросовісним набувачем спірного майна за вказаним договором купівлі-продажу.

Згідно частини 3 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", право власності на будівлю, споруду, їх частину (квартиру, офісне приміщення, тощо) може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на земельну ділянку, якщо власники даної земельної ділянки та будівель, споруд, розташованих на ній, не поєднуються в одній особі.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.11.2007 р. про визнання права власності, закрите акціонерне товариство "С. Перовської" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою про її скасування та залишення в силі рішення господарського суду міста Севастополя від 01.11.2007 р.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Вислухавши представника третьої особи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.01.2003 р. товариство з обмеженою відповідальністю "Зелат" придбало у науково-виробничого об'єднання "Селта" на підставі договору купівлі-продажу три дерев'яні будівлі на фундаментах, розташовані на території дитячого оздоровчого табору "Энтузиаст" за адресою: м. Севастополь, с. Любімівка, вул. Батарейна, 3.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно статті 21 Закону України "Про власність", яка діяла на момент укладення договору купівлі продажу від 20.01.2003 р., право власності виникло на підставі цивільно-правових угод.

В силу статті 128 Цивільного кодексу УРСР, яка мала чинність на дату виникнення, право власності на спірний об'єкт (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникло з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Пункт 1.3 договору купівлі-продажу передбачає, що передача будівель продавцем і придбання їх покупцем здійсняється на протязі 10 днів з моменту набрання законної сили договором і оформлюється актом приймання -передачі.

Договір вважається укладеним і набирає законної сили з моменту підписання його сторонами (пункт 6.1 договору).

Цей договір виконано сторонами в повному обсязі, що підтверджується актом приймання-передачі об'єктів від 24.01.2003 р. та доказами оплати за об’єкти (платіжне доручення № 1 від 24.01.2003 р.).

На час розгляду справи договір купівлі-продажу від 20.01.2003 р. в установленому законом порядку не визнаний недійсним і матеріали справи не містять доказів оспорювання скаржником вказаного договору.

В силу статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, право власності на спірний об'єкт виникло у позивача 24.01.2003 р. відповідно до норм Цивільного кодексу УРСР. Позивач згідно ст. 145 цього Кодексу є добросовісним набувачем спірного майна за договором купівлі-продажу від 20.01.2003 року.

У зв'язку з чим право позивача підлягає захисту на підставі статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена судовою палатою у господарських справах Верховного Суду України в постанові у справі № 1410/62 від 06.04.2004 р.

Посилання суду першої інстанції на статті 328, 392, 658 Цивільного кодексу України, який набрав чинність з 01.01.2004 р., суд апеляційної інстанції правильно вважає помилковими, оскільки в силу статті 4 Прикінцевих та перехідних положень цього кодексу Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Та обставина, що право власності за попереднім власником не було зареєстровано в установленому законом порядку не може бути підставою для відмови в позові, оскільки відповідно до частини 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно діючого нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.

Також суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що відсутність у позивача правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій знаходяться спірні об'єкти не є підставою для відмови у даному позові.

Згідно частини 3 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", право власності на будівлю, споруду, їх частину (квартиру, офісне приміщення, тощо) може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на земельну ділянку, якщо власники даної земельної ділянки та будівель, споруд, розташованих на ній, не поєднуються в одній особі.

Тому, державна реєстрація права власності на земельну ділянку не залежить від реєстрації прав на об'єкти нерухомого майна, розташовані на даній ділянці.

Крім того, як вбачається з витягу протоколу засідання правління закритого акціонерного товариства "С.Петровської" від 03.02.2003 р., товариством прийнято рішення про добровільну відмову від земельної ділянки, площею 0,79 га, розташовану за адресою м. Севастополь, вул. Батарейна, 3, на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Зелат”.

Судами попередніх інстанцій не встановлено, що відповідач у справі чи будь-які інші особи мають правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій знаходяться спірні об'єкти.

Водночас, доводи суду першої інстанції про неможливість ідентифікувати спірні споруди, також суд апеляційної інстанції правильно визнав безпідставними, оскільки тотожність вказаних об'єктів підтверджується актом технічного дослідження ДАБК № 2214 від 08.08.2007 р. та відповідає даним технічної інвентаризації, здійсненої комунальним підприємством "Бюро технічної інвентаризації та державної реєстрації об'єктів нерухомого майна".

Посилання місцевого господарського суду на Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. за № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 р. за № 157/6445, як на підставу для відмови у позові є неправильним, оскільки предметом даного спору є визнання права власності на три дерев'яні будівлі, а не питання реєстрації цього права.

Правосуб’єктність позивача підтверджена його статутом.

Інші доводи касаційної скарги про порушення при прийнятті постанови суду апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права свого підтвердження не знайшли.

Враховуючи викладене, постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.11.2007 р. у справі господарського суду міста Севастополя № 20-5/422 прийнята з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, і підстав для їх скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу закритого акціонерного товариства "С. Перовської" залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.11.2007 р. у справі господарського суду міста Севастополя № 20-5/422 залишити без змін.

Головуючий, суддя:

Ж. Бернацька

Судді:

І. Волік

С. Шевчук