ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2008 р.

№
35/222

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Коробенко Г.П.- головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Рогач Л.І.,

розглянувши
матеріали

касаційної
скарги

СПД
ОСОБА_1

на
постанову

Київського
апеляційного господарського суду від 11.12.2007

у
справі

господарського
суду м. Києва

за
позовом

СПД
ОСОБА_1

до
3-тя особа

КП
"Оренда" ТОВ "Торгівельна компанія "Енергомаркет"
Подільська районна у м. Києві державна адміністрація

про

визнання
недійсним договору,

в
судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:
не з'явились,

відповідача-1:
Лялюк Л.В. (дов. від
11.05.07 № 448),

відповідача-2:
Кобзан О.О.
-директор,

3-тої
особи-2: не
з'явились,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням
від 13.08.07 господарського суду м. Києва в позові про визнання недійсним
договору № 4062 оренди приміщення по вул Осиповського, 11 в м. Києві
відмовлено.

Постановою
від 11.12.07 Київського апеляційного господарського суду вказане вище рішення
змінено, в частині визнання за СПД ОСОБА_1 переважного права на укладення
договору оренди провадження у справі припинено. В іншій часині в позові
відмовлено.

Не
погоджуючись з судовими рішеннями, СПД ОСОБА_1 звернулась до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати з
огляду на порушення судами норм матеріального та процесуального права, справу
направити на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Колегія
суддів, приймаючи до уваги межі перегляду
справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при
винесенні оспорюваного судового акту знаходить необхідним касаційну скаргу
залишити без задоволення.

Як
було встановлено господарськими судами, які приймали рішення у даній справі,
відповідно до умов договору оренди № 4062 від 03.10.2000 року, укладеного між
Управлінням майном Подільської райдержадміністрації та СПД ОСОБА_1, останньою
на підставі розпорядження Подільської райдержадміністрації від 27 вересня 2000
№ 1035 та ордеру № 211 від 03.10.2000 прийнято в орендне користування
приміщення в будинку по вул. Осиповського, 11 на першому поверсі загальною
площею 90 м2 для розміщення магазину.

04
жовтня 2005 року між  позивачем та КП
"Оренда" укладено договір оренди нерухомого майна № 4062/05 зі
строком дії до 20 вересня 2006 року.

До
моменту закінчення договору оренди 11 серпня 2006 року позивачем було подано
заяву про продовження оренди.

У
відповідь на заяву позивача надійшов лист №2899 від 05.10.2006р., про те, що
заяву про продовження договору оренди нежитлового приміщення по вул.
Осиповського, 11 літ. А, розглянуто на засіданні районної конкурсної комісії
від 28.09.2006 року та прийнято рішення про надання дозволу на оренду вказаного
приміщення іншому орендарю.

13
жовтня 2006 року між КП "Оренда" та ТОВ "Торгівельна компанія
"Енергомаркет"  укладено
договір № 2751/06   оренди нерухомого  майна
(нежилих  будівель,   споруд,
приміщень)  комунальної власності
територіальної громади подільського р-ну м. Києва.

Звертаючись
з позовом у даній справі, СПД ОСОБА_1 посилалась на те, що вказаний договір
укладено з порушенням вимог законодавства України, зокрема, її не повідомлено
про проведення зазначеної вище комісії, у зв'язку з чим остання була позбавлена
можливості надати свої пропозиції з питань оренди, а також, було порушено її
переважне право на продовження строку оренди нежитлового приміщення передбачене
ст. 777 ЦК України.

Судами
також з'ясовано, що на підставі ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна" на адресу СПД ОСОБА_1 КП
"Оренда" було направлено лист - попередження № 606 від 16.10.2006р.
про закінчення договору оренди та пропозицію № 678 від 18.10.2006 про
звільнення нежитлового приміщення.

В
зв'язку з закінченням договору оренди КП "Оренда" звернулося до
господарського суду міста Києва з позовом про виселення СПД ОСОБА_1 з
нежитлового приміщення по вул. Осиповського, 11 літ. А в м. Києві. В межах
вказаної справи СПД ОСОБА_1 подано зустрічну позовну заяву про визнання за нею
переважного права на оренду спірного приміщення. Проте, в процесі розгляду
справи СПД ОСОБА_1 звернулась з клопотанням від 08.02.2007 про припинення
провадження у справі №3/29 за відсутністю предмету спору у зв'язку з
домовленістю сторін по звільненню нежитлового приміщення по вул. Осиповського,
11 літ. А, та відмову від зустрічного позову, яке було задоволено ухвалою від
15.02.2007 господарського суду м Києва, провадження у справі припинено.

28.02.2007
між сторонами підписано акт приймання - передачі спірного приміщення КП
"Оренда".

Розпорядженням
Подільської районної у м. Києві державної адміністрації від 13.10.2007р. № 1029
пункт 2 додатку до розпорядження голови Подільської районної у м. Києві
державної адміністрації від 22.09.2005р. № 900 "Про продовження договорів
оренди на нежилі приміщення", яким Суб'єкту  підприємницької діяльності ОСОБА_1 було
надано в тимчасове орендне користування (364 дні) нежиле приміщення 1-го поверху
загальною площею 94, 5 м2   по
вул. Осиповського, 11 літ. А, визнано таким, що втратив чинність в зв'язку з
закінченням строку договору оренди вказаного приміщення.

На
підставі розпорядження від 13.10.2007 № 1029 між КП "Оренда" та ТОВ
"Торгівельна компанія "Енергомаркет" укладено договір № 4089/06
від 13.10.2006 оренди нежитлового приміщення по вул. Осиповського, 11 літ. А в
м. Києві загальною площею 94,5 м2.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України вважає обгрунтованим висновок судів
попередніх інстанцій про те, що підстави визнання недійсним спірного договору,
вказані у позовній заяві, зокрема, не
повідомлення про проведення конкурсної комісії та позбавлення можливості
позивача надати свої пропозицїі з питань оренди, а також порушення переважного
права на продовження строку оренди передбачене ст. 777 ЦК
України, не відповідають вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного.

Так,
ст. 203 ЦК України передбачено загальні вимоги,

додержання
яких є необхідним
для чинності правочину, а саме:
законність змісту правочину; наявність у
особи,  яка вчиняє  правочин
необхідного  обсягу цивільної дієздатності;
вільне волевиявлення учасника правочину та його відповідність
внутрішній волі; відповідність форми вчинення правочину вимогам закону;
спрямованість правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені
ним.

При
цьому ч.ч. І, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України чітко визначено підстави недійсності
правочину, зокрема, недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою
та шостою статті 203 даного кодексу.

Якщо
недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або
інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин). Відповідних доказів на підтвердження цього позивачем надано не було.

У
цьому зв'язку судами обгрунтовано враховано, що в рамках судової справи №3/29
за позовом КП "Оренда" до СПД ОСОБА_1 про виселення останньої з
нежитлового приміщення по вул. Осиповського, 11 літ. А, СПД ОСОБА_1  добровільно передано вказане нежитлове
приміщення КП "Оренда" про що сторонами було підписано відповідний
акт приймання - передачі від 28.02.2007р.

З
врахуванням викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України
вважає, що судові рішення прийнято з дотриманням норм матеріального  та
процесуального права і підстави для їх скасування відсутні.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119,
11111 ГПК України, Вищий
господарський  суд   України

ПОСТАНОВИВ  :

Касаційну  скаргу залишити без задоволення.

Постанову
від 11.12.2007 Київського апеляційного господарського суду у справі № 35/222
залишити без змін.

Головуючий
Коробенко Г.П.

Судді
Костенко Т.Ф.

Рогач Л.І.