ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
справа № 20-12/406
ПОСТАНОВА

і м е н е м У к р а ї н и

"18" березня 2008 р. 15:57                                                                                          м. Севастополь

Господарський суд міста Севастополя у складі:

Судді Харченко І.А.,

при секретарі Баланюк О.Ю.,

за участю представників:

позивача – Лучко К.І., довіреність №5 від 11.03.2008, представник;

відповідача –Новікова І.В., довіреність №26/10-011/2007 від 26.09.2007, головний державний податковий інспектор юридичного відділу;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №20-12/406 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Судосервіс” до Державної податкової інспекції у Гагарінському районі м. Севастополя про скасування податкового боргу в сумі 18924 грн. та скасування нарахування пені,

Суть спору:

12.11.2007 (вх.№3822) позивач звернувся до господарського суду з позовної заявою до Державної податкової інспекції у Гагарінському районі м. Севастополя про скасування податкового боргу в сумі 18924 грн. та скасування нарахування пені, посилаючись на те, що в 2001 році погасив зазначену суму податкового боргу, але на цей час у картотеці ДПІ вказана недоїмка за ТОВ «Судосервіс»в сумі 18924 грн.

Ухвалою від 13.11.2007 позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Судосервіс” залишена без руху, повідомлено про необхідність виправити недоліки позовної заяви, а саме: додати копії позовної заяви та копії всіх документів, що приєднані до неї, відповідно до кількості відповідачів, зазначити дату підписання позову в строк до 10.12.2007.

26.11.2007 від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду від 13.11.2007.

Ухвалою від 27.11.2007 відкрито провадження у адміністративної справі №20-12/406, призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою від 11.12.2007 закінчено підготовче провадження, справа №20-12/406 призначена до судового розгляду.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення та доповнення до нього (вх. №52871 від 11.12.2007, №1179 від 22.01.2008), пояснив, що кошти, зазначені в позовної заяві фактично до бюджету не надійшли (а.с. 22, 31-32).

Згідно статей 27-32, 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні представникам сторін роз’яснені процесуальні права та обов’язки.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухав представників сторін, суд,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю “Судосервіс” платіжними дорученнями №29, 30, 31 від 19.06.2001 здійснило оплату податку на додану вартість за травень 2001 року по строку сплати 20.06.2001 в сумі 12950, грн. та податку на прибуток за травень 2001 року по строку сплати 19.06.2001 в сумі 5000 грн. через Акціонерний комерційний агропромисловий банк «Україна»Кримська дирекція (а.с. 11-13).

Але як стало відомо позивачу, по причині банкрутства Акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна»зазначені суми податків до бюджету не надійшли, у зв’язку з чим в облікової картки платника числиться недоїмка в сумі 18924 грн., з яких 4193 грн. борг за податком на прибуток, 12154 грн. борг за податком на додану вартість, 2577 грн. пеня (а.с. 33-90), що стало підставою для звернення позивача до суду.

В обгрунтовання своїх вимог позивач посилається на те, що згідно підпункту 16.4.1 пункту 16.4, підпункту 16.5.1 пункту 16.5 статті 16, підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами»за порушення строків зарахування податків, зборів до бюджету або до держаних цільових фондів з вини банку, такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, в розмірах, встановлених для відповідного податку, збору, а також несуть іншу відповідальність, встановлену зазначеним Законом, за порушення порядку своєчасності та повного внесення податку, збору (обов’язкового платежу) до бюджету. При цьому платник податків та зборів звільняється від відповідальності за несвоєчасне та неповне зарахування таких платежів до бюджету та держані цільові фонди, включаючи нараховану пеню та штрафні санкції.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»відносини банку з клієнтами регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Статтею 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні»встановлена відповідальність банків у вигляді пені перед платником та отримувачем за порушення банком строків виконання доручення клієнтів на переказ грошей.

Згідно пункту 16.5 статті 16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами»за порушення строків зарахування податків, зборів до бюджетів та держаних цільових фондів з вини банку, такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, а також несе іншу відповідальність за порушення порядку своєчасності та повного внесення платежів до бюджетів. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або неповне зарахування таких платежів до бюджету.

Проте, пунктом 7.5 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами»забороняється будь-яка уступка податкового зобов’язання або податкового боргу платника податків третім особам, а також уступка контролюючим органам права вимоги податкового боргу платника податків іншим особам. Положення цього пункту не поширюються на випадки, коли гарантами повного та своєчасного погашення податкових зобов’язань платника податків виступають інші особи, якщо таке право передбачено цим Законом або іншими законами України з питань оподаткування.

Таким чином норма пункту 16.5 статті 16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами»не звільняє платника податків від обов’язку сплачувати основну суму податкового зобов’язання або податкового боргу, а податковий орган –від стягнення такого податкового боргу.

Листом від 03.01.2002 №115/7/24-1117 ДПА України визначено, що податковий борг платників податків, який виник у результаті банкрутства банку «Україна»залишається за таким платником податків. Вказані борги підлягають перерахуванню до бюджету безпосередньо платником податків, а підтвердженням факту їх погашення буде виписка регіонального відділення Держказначейства України про зарахування таких сум у дохід бюджету. У випадку несплати таких боргів податкові органи здійснюють їх стягнення в загальновстановленому порядку (а.с. 23-24).

Таким чином, недоїмка, яка числиться в облікової картки ТОВ «Судосервіс»в сумі 17950 грн., з якої 4193 грн. борг за податком на прибуток, 12154 грн. борг за податком на додану вартість є правомірною.

Щодо вимог позивача про скасування нарахування пені, то відповідно до податкового роз’яснення положень підпункту 16.5.1 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, затвердженого наказом ДПА України №29 від 17.01.2002 в особовому рахунку платника податків, платежі якого не надходили до бюджету по вині ліквідуємового банку, проводиться операція скасування (зупинення) нарахування пені на суму, зазначену в платіжному дорученні податника, за період з дня прийому відповідного платіжного документу банком по день уплати суми, вказаної в платіжному дорученні в період після відкриття ліквідаційної процедури. В подальшому уплати податкових зобов’язань та нарахування пені здійснюється в загальноприйнятому порядку.

В звязку з викладеним, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 7, 16 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань перед бюджетами та державними цільовими фондами”, ст. 69, 70, 71, 79, 94, 98, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П о с т а н о в и в :

У задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя І.А. Харченко

Постанова складена та підписана

в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України

24.03.2008.