ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2008 р.

№
17/336

Вищий
господарський  суд  України
у  складі  колегії
суддів:

головуючого

Козир
Т.П.

суддів
:

Мележик
Н.І.,  Подоляк О.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ТОВ “Антанта”

на
рішення

від
02.10.2006 р. господарського суду Дніпропетровської області

у
справі

№ 17/336

за
позовом

СПД-ФО
ОСОБА_1

до

СПД-ФО
ОСОБА_2

про

зобов'язання
вчинити дії

зустрічний
позов про

визнання
договору дійсним та  визнання права
власності

за
участю представників:

від
позивача

-  не з'явились

від
відповідача

-  не з'явились

від
скаржника

-  не з'явились

В С Т А Н О В И В:

В
вересні 2006 р. СПД-ФО ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до СПД-ФО ОСОБА_2
про зобов'язання звільнити нежиле приміщення, а саме: нерухоме майно літ. А-1,
ангар загальною площею 755,60 кв. м., № 1 -огорожа, яке розташоване по АДРЕСА_1
та нею використовується.

СПД-ФО
ОСОБА_2 в порядку ст. 60 ГПК України подав зустрічний позов про визнання
дійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення № 1 від 12.10.2003 р. та
визнання права власності на нерухоме майно, придбане за вказаним договором.

Рішенням
господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2006 р. (суддя Стрелець
Т.Г.) у задоволені первісного позову відмовлено; зустрічний позов задоволено:
визнано дійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення № 1 від 12.10.2003
р. та визнано право власності на нерухоме майно: літ. А-1, ангар загальною
площею 755,60 кв. м., № 1 -огорожа, яке розташоване по АДРЕСА_1.

До
Вищого господарського суду України з касаційною скаргою звернулось ТОВ
“Антанта”, в якій просить рішення господарського суду Дніпропетровської області
від 02.10.2006 р. скасувати, а позов залишити без розгляду, мотивуючи скаргу
тим, що оскаржуване рішення стосується його прав та обов'язків, проте суд не
залучив його до участі в справі, а також посилається на порушення і неправильне
застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши
матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність
застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 12.10.2003 р. між ТОВ
“ЛОКОМ” (продавець) та СПД-ФО ОСОБА_2 (покупець) укладено договір
купівлі-продажу нежилого приміщення № 1 від 12.10.2003 р., згідно якого
продавець передав у власність покупця, а покупець прийняв у власність та
сплатив на умовах даного договору майно, а саме нежиле приміщення: літ. А-1,
ангар загальною площею 755,60 кв. м., № 1 -огорожа, розташоване поАДРЕСА_1
(спірні приміщення).

На
виконання Договору 12.10.2003 р. складено акт приймання-передачі.

Суд
першої інстанції в мотивувальній частині рішення посилався на ч. 2 ст. 220 ЦК
України та вказував на наявності правових підстав для визнання Договору
дійсним.

Згідно
ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або
часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі
наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

За
змістом ч. 2 ст. 220 ЦК України для її застосування судам слід встановити наявність
домовленості сторін щодо усіх істотних умов договору, яка підтверджується
письмовими доказами, а також повне або часткове виконання договору обома або
однією із сторін та факт ухилення від його нотаріального посвідчення іншою
стороною. Лише за наявності таких обставин суд може визнати такий договір
дійсним і у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не
вимагається.

Однак,
господарським судом не встановлено, чи домовились сторони щодо усіх істотних
умов спірного договору, не досліджено обставину повного чи часткового виконання
договору обома або однією із сторін. Також, судом першої інстанції не
встановлено факт ухилення ТОВ “ЛОКОМ” від нотаріального посвідчення даного
договору та не досліджено, чи не суперечить закону і не містить протизаконних
умов даний договір.

З
урахуванням викладеного, оскаржене рішення про визнання спірного договору
дійсним слід визнати необґрунтованим та передчасним.

Викладене
свідчить про те, що судом при розгляді справи не були достатньо враховані
вимоги законодавства. Як наслідок, прийняте у справі рішення не відповідає ст.
84 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду
України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

В
поданій касаційній скарзі оскаржувач посилається на те, що між ним та ТОВ
“Компанія Євротрейд Лімітед” укладено договір купівлі-продажу нежилого
приміщення № 34/16-В від 10.09.2001 р., згідно п. 1.1 якого ТОВ “Компанія
Євротрейд Лімітед” передало у власність ТОВ “Антанта” нежиле приміщення: літ.
А-1, ангар загальною площею 755,60 кв. м., № 1 -огорожа, розташоване поАДРЕСА_1
(надалі -спірні приміщення). Рішенням господарського суду Дніпропетровської
області від 27.09.2007 р. у справі № 10/341-07 за позовом ТОВ “Антанта” до ТОВ
“Компанія Євротрейд Лімітед” та ТОВ “Спектр” про визнання права власності
визнано право власності на спірні приміщення за ТОВ “Антанта”.

Як
посилається оскаржувач, відповідно до Тимчасового положення про порядок
реєстрації права власності на нерухоме майно, яке затверджено Міністерством
юстиції України від 07.02.2002 р. за № 7/5 та зареєстровано 18.02.2002 р. за №
157/6445, він звернувся до КП “Дніпропетровське міжміське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права власності” щодо реєстрації права власності
на спірні приміщення. Проте, КП “Дніпропетровське міжміське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права власності” відмовило ТОВ “Антанта”  в реєстрації права власності на вказане майно
з посиланням на те, що його власником є СПД-ФО ОСОБА_2 відповідно до рішення
господарського суду Дніпропетровської області у даній справі.

Відповідно
до п. 3 ч. 2 ст. 11110 ГПК України порушення норм процесуального
права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або
постанови апеляційного господарського суду, якщо господарський суд прийняв
рішення або постанову, що стосується прав і обов'язків осіб, які не були
залучені до участі в справі.

Викладене
свідчить про те, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від
02.10.2006 р. про визнання за СПД-ФО ОСОБА_2 права власності на спірні
приміщення стосується прав і обов'язків ТОВ “Антанта”, яке не було залучено до
участі в справі.

В
силу п. 3 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги (подання) має право скасувати рішення першої
інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції, якщо суд припустився порушень, передбачених
частиною другою статті 11110 цього Кодексу.

Згідно
ст. ст. 1115, 1117 ГПК України касаційна інстанція
використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки
юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або
постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати
або  вважати доведеними обставини, які не
були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над  іншими, збирати  нові докази або додатково перевіряти докази.

У
зв'язку із вищевикладеним, рішення господарського суду Дніпропетровської
області від 02.10.2006 р. підлягає скасуванню, а справа передачі на новий
розгляд місцевому господарському суду.

При
новому розгляді справи місцевому господарському суду необхідно врахувати
викладене, залучити до участі в справі ТОВ “Антанта”, всебічно і повно
з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, витребувати та надати
об'єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду,
вирішити спір із дотриманням норм процесуального законодавства на підставі норм
матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних відносин сторін.

Керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110,
11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу ТОВ “Антанта” задовольнити частково.

Рішення
господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2006 р. у справі №
17/336 скасувати.

Справу
передати на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий,
суддя                                                                      Т.
Козир

С
у д д і
Н. Мележик

О. Подоляк