ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.08                                                                                           Справа№ 28/285А

За позовом: Відкритого акціонерного товариства „Миколаївцемент”, м. Миколаїв Львівської області

до відповідача: Державної податкової інспекції у Миколаївському районі, м. Миколаїв Львівської області

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 19.02.2007 року № /0, від 26.04.2007 року № /1 та від 07.06.2007 року № /2

Суддя Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Онишко І.Р.

м.Львів, вул. Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін

Від позивача: Гурин В.А - представник

Від відповідача: Яцук Г.М. - начальник юридичного відділу, Палій Ю.В. - старший державний податковий інспектор

Позов заявлено Відкритим акціонерним товариством „Миколаївцемент” до Державної податкової інспекції у Миколаївському районі про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень ДПІ у Миколаївському районі від 19.02.2007 року № /0, від 26.04.2007 року № /1 та від 07.06.2007 року № /2.

Ухвалою суду від 25.09.2007 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 28/304 А, ухвалою суду від 11.03.2008 року провадження у справі було поновлено.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, наведених в по зовній заяві, позивач просить визнати нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ у Миколаївському районі від 19.02.2007 року № /0, від 26.04.2007 року № /1 та від 07.06.2007 року № /2 про визначення ВАТ „Миколаївцемент” суми податкового зобов”язання за платежем податок на додану вартість в сумі 846796 грн –основного платежу та 423397 грн - штрафних (фінансових) санкцій, усього 1270193 грн.

В судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечили з підстав, наведених у письмовому запереченні від 25.09.2007 року та доповненні до заперечення від 17.03.2008 року, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ВАТ „Миколаївцемент” повністю.

Постанова в повному обсязі складена 08.04.2008 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Працівниками ДПІ у Миколаївському районі було проведено виїзну планову перевірку ВАТ „Миколаївцемент” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2005 року по 30.09.2006 року. За результатами перевірки складено Акт від 09.02.2007 року № 140/23-2/00293025 (далі-Акт перевірки).

В Акті перевірки, зокрема, встановлено порушення п.п. 7.2.3 п. 7.2, п.п. 7.4.1, п. 7.4.2 п. 7.4 ст. 7, п. 4.9 ст. 4 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року № 168/97-ВР, із змінами та доповненнями, ст. 9 Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” від 23.12.2004 року № 2285-ІV, в результаті чого до бюджету донараховано 846796 грн, в т.ч. за жовтень 2005 року –507882 грн, за листопад 2005 року –171510 грн, за грудень 2005 року –129086 грн, за березень 2006 року 838 грн, за червень 2006 року –44853 грн.

На підставі Акту перевірки від 09.02.2007 року № 140/23-2/00293025, ДПІ у Миколаївському районі прийнято податкове повідомлення - рішення від 19.02.2007 року № /0, яким ВАТ „Миколаївцемент” визначено суму податкового зобов”язання за платежем податок на додану вартість в сумі 846796 грн –основного платежу та 423397 грн - штрафних (фінансових) санкцій, усього 1270193 грн.

В ході адміністративного оскарження вказаного податкового повідомлення - рішення воно було залишено без змін, а скарги ВАТ „Миколаївцемент” без задоволення, та ДПІ у Миколаївському районі було прийнято повторні податкові повідомлення-рішення від 26.04.2007 року № /1 та від 07.06.2007 року № /2 на ту-ж суму та з тих-же підстав, що і первинне податкове повідомлення-рішення від 19.02.2007 року № /0.

Позивач із висновками акту перевірки та прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями не погоджується.

Як зазначено в Акті перевірки, 01.05.2005 року між ВАТ "Миколаївцемент" та ТОВ “Газтрейд ЛТД” було укладено договір № 01-04-05 на постачання природного газу. Згідно даного Договору Постачальник (ТОВ “Газтрейд ЛТД”) зобов”язувався продати Покупцю (ВАТ "Миколаївцемент") в 2005 році природний газ, який був придбаний у ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” згідно договору постачання природного газу № 06/05-1238 від 21.04.2005 року, а Покупець зобов”язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору. Згідно інформації НАК “Нафтогаз України” ДК Газ України за № 21/21-12671 від 30.11.2006 року встановлено, що в 2005 році ТзОВ “Газтрейд ЛТД” придбав газ у вказаної компанії за нульовою ставкою податку на додану вартість. Зокрема, в Акті перевірки зазначено, що стаття 9 Закону України від 23.12.2004 року № 2285-IV “Про Державний бюджет України на 2005 рік” із змінами від 25.03.2005 року № 2505 “Про внесення змін до Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” передбачає, що починаючи з 31 березня 2005 року операції з продажу природного газу, ввезеного на митну територію України відповідно до зовнішньоекономічних контрактів, крім операцій з продажу такого газу для населення, бюджетних установ та інших споживачів, що не є платниками цього податку, оподатковувалися за нульовою ставкою податку на додану вартість. Для операцій, що оподатковуються і звільнені від оподаткування, складаються окремі податкові накладні (абз. 2 п.п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР) з нульовим податковим зобов”язанням з податку на додану вартість.

Тому, як зазначено в Акті перевірки, податкові накладні для підприємства ВАТ „Миколаївцемент” оформлені з порушенням вказаних вимог, а саме не з нульовою ставкою оподаткування, а з ставкою оподаткування податком на додану вартість 20 відсотків. Податок на додану вартість в сумі 793732 грн ВАТ „Миколаївцемент” включено до податкового кредиту згідно податкових накладних № 10-31/3-1 від 31.10.2005 року на суму 3 047 294,88 грн, в т.ч. ПДВ 507 882,48 грн, № 11-16/1-1 від 16.11.2005 року на суму 1 029 059,76 грн, в т.ч. ПДВ 171 509,96 грн, № 12-31/5-1 від 31.12.2005 року на суму 686 039,76 грн, в т.ч. ПДВ 114 339,96 грн, та віднесено на розрахунки з бюджетом.

Таким чином, податковий орган робить висновок, що в порушення п.п. 7.2.3 п. 7.2, п.п. 7.4.1, п. 7.4.2 п. 7.4 ст. 7, п. 4.9 ст. 4 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року № 168/97-ВР із змінами та доповненнями, ст. 9 Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” від 23.12.2004 року № 2285-ІV та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України “Про забезпечення споживачів природним газом” № 1729 від 27.12.2001 року, ВАТ „Миколаївцемент” безпідставно включено до податкового кредиту податок на додану вартість в сумі 793732 грн, в тому числі у жовтні 2005 року –507882 грн, листопаді 2005 року –171510 грн, грудні 2005 року –114340 грн.

Також в Акті перевірки зазначено, що в перевіреному періоді ВАТ „Миколаївцемент” за пропозиціями керівних структурних підрозділів, тобто за самостійним рішенням платника, проводилось списання основних засобів.

Перевіряючі в Акті зазначають, що в порушення п. 4.9 ст. 4 закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року № 168/97-ВР, із змінами та доповненнями, товариством в момент списання основних фондів не включено до складу податкового зобов”язання по податку на додану вартість балансову вартість основних засобів І групи. Так, згідно пропозиції № 58 від 14.12.2005 року, актом від 15.12.2005 року № 172 підприємством проведено списання каналізаційної сітки нагрітої води (інвентарний номер 648) залишковою вартістю 36867 грн, до податкового зобов”язання по податку на додану вартість за грудень 2005 року не включено 7373 грн (36867* 20% = 7373). Згідно пропозиції № 4 від 15.02.2006 року, актом від 31.03.2006 року № 12 підприємством проведено списання будівлі холодних кінців печей № 3-6 (інвентарний номер 173) залишковою вартістю 4190 грн. До податкового зобов”язання по податку на додану вартість за березень 2006 року не включено 838 грн (4190*20% = 838). Також, в червні 2006 року згідно пропозицій керівників структурних підрозділів підприємством проведено списання: будівлі цементного млина № 9 (інвентарний № 287) балансовою (залишковою) вартістю 106366 грн, внутріплощадочні сітки каналізації виробничого водопостачання (інвентарний № 1097) балансовою вартістю 17675 грн, внутрішньоплощадочні сітки каналізації виробничого водопостачання (інвентарний № 1091) балансовою вартістю 37366 грн, внутрішньоплощадочні сітки водопроводу (інвентарний № 840) балансовою вартістю 9178 грн, зовнішнє освітлення виробничого водопостачання (інвентарний № 1099) балансовою вартістю 3551 грн, огорожа території випалу (інвентарний № 626) балансовою вартістю 23173 грн, теплові сітки (інвентарний № 841) балансовою вартістю 20097 грн., шляхи залізничні № 1-22 (інвентарний № 160) балансовою вартістю 6862 грн. До податкового зобов”язання по податку на додану вартість за червень 2006 року не включено 44 853 грн. (224269*20% = 44 853).

Таким чином, податковий орган робить висновок, що в результаті вищевикладеного податкове зобов”язання з податку на додану вартість занижено на 53 064 грн, в тому числі за грудень 2005 року –на 7373 грн, за березень 2006 року –на 838 грн, за червень 2006 року –на 44 853 грн.

Доводи відповідача (ДПІ у Миколаївському районі) безпідставні та необґрунтовані та не заслуговують на увагу суду, виходячи із наступного.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв’язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до податкового кредиту, згідно з п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 зазначеного Закону, суми сплаченого (нарахованого) податку у зв’язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Підпунктом 7.2.3. п.7.2. ст.7 3акону України "Про податок на додану вартість" визначено, що податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Судом встановлено, що між ВАТ "Миколаївцемент" та ТОВ “Газтрейд ЛТД” було укладено договір від 01.05.2005 року № 01-04-05 на постачання природного газу. Згідно даного Договору Постачальник (ТОВ “Газтрейд ЛТД”) зобов”язувався продати Покупцю (ВАТ "Миколаївцемент") в 2005 році природний газ, який був придбаний у ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” згідно договору постачання природного газу № 06/05-1238 від 21.04.2005 року, а Покупець зобов”язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Ціна газу визначена сторонами в п. 5.1. даного Договору, яка за 1000,0 куб.м. газу без врахування вартості транспортування газу по території України та без врахування ПДВ становить 323,97 грн., крім того ПДВ за ставкою 20% - 64,79 грн.

В результаті проведених поставок газу, продавцем товару (ТОВ “Газтрейд ЛТД”) виписано податкові накладні для ВАТ "Миколаївцемент" № 10-31/3-1 від 31.10.2005 року на суму 3 047 294,88 грн, в т.ч. ПДВ –507 882,48 грн, № 11-16/1-1 від 16.11.2005 року на суму 1 029 059,76 грн, в т.ч. ПДВ 171 509,96 грн, та № 12-31/5-1 від 31.12.2005 року на суму 686 039,76 грн, в т.ч. ПДВ 114 339,96 грн, загальна сума яких складає 4 762 394,40 грн, в т.ч. ПДВ 793 732,40 грн.

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження обгрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ були надані вищезазначені податкові накладні, які не мали недоліків та порядок заповнення яких відповідав встановленому чинним законодавством.

Також матеріалами справи підтверджено факт здіснення позивачем (ВАТ "Миколаївцемент") розрахунків із контрагентом (ТОВ “Газтрейд ЛТД”). Розрахунки між ТОВ “Газтрейд ЛТД” та ВАТ "Миколаївцемент" проводились у безготівковій формі. В рахунок за одержаний природний газ ВАТ "Миколаївцемент" перерахувало на розрахунковий рахунок ТзОВ “Газтрейд ЛТД” кошти в загальній сумі 4762394,40 грн, в т.ч. ПДВ 793 732,40 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками.

Відповідно до п.1.3 Закону України “Про податок на додану вартість” платник податку –це особа, яка згідно з цим Законом зобов’язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України. В даному випадку позивач (ВАТ "Миколаївцемент") є покупцем товару (послуг), а платником податку є його контрагент (ТзОВ “Газтрейд ЛТД”), а відтак саме на нього Законом покладено обов’язок з утримання та внесення до бюджету податку, і він несе відповідальність за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (п.10.2 ст.10 Закону України «Про податок на додану вартість»). Чинне податкове законодавство, зокрема Закон України «Про податок на додану вартість»не містить положень відповідно до яких на покупця покладався б обов’язок по сплаті ПДВ не тільки продавцю, але ще й до бюджету.

Відповідно до вимог чинного податкового законодавства України покупець (ВАТ "Миколаївцемент") не зобов”язаний здійснювати перевірку правильності ведення постачальником (ТзОВ “Газтрейд ЛТД”) податкового та бухгалтерського обліку, повноти сплати податків. Для виникнення податкового кредиту з податку на додану вартість достатньою та єдиною необхідною підставою є податкова накладна. Податкові накладні № 10-31/3-1 від 31.10.2005 року, № 11-16/1-1 від 16.11.2005 року та № 12-31/5-1 від 31.12.2005 року, що виписані ТОВ “Газтрейд ЛТД” для ВАТ "Миколаївцемент", містять усі необхідні реквізити, передбачені п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Таким чином ВАТ "Миколаївцемент" правомірно включено до податкового кредиту суми ПДВ по зазначених податкових накладних.

Окрім цього, суд погоджується із твердженням позивача про те, що ВАТ “Миколаївцемент” не мав і не міг мати жодної інформації щодо походження газу, який був придбаний постачальником у ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України”. Дане твердження позивача відповідачем у встановленому порядку не спростовано. Також слід погодитися із твердженням позивача про те, що чинне податкове законодавство не покладає на ВАТ “Миколаївцемент” обов”язку отримувати від постачальника інформацію про ввезення (чи не ввезення) товару на митну територію України. ВАТ “Миколаївцемент” не мало жодних підстав не погоджуватись на оплату вартості поставленого газу з врахуванням 20 % ПДВ.

Також правомірність віднесення позивачем суми 793732,40 грн до податкового кредиту по ПДВ у жовтні, листопаді та грудні 2005 року підтверджується і долученою позивачем до матеріалів справи ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2008 року у справі № 22а-4375/08, якою залишено без змін постанову господарського суду Львівської області від 08.11.2007 року по справі № 28/304 А за позовом ДПІ у Миколаївському районі Львівської області до ВАТ “Миколаївцемент” та до ТзОВ “Газтрейд ЛТД” про визнання недійсним господарського зобов’язання. Предметом спору у цій справі було питання дійсності господарського зобов’язання, яке виникло між ВАТ “Миколаївцемент” та ТзОВ “Газтрейд ЛТД” згідно податкових накладних № 10-31/3-1 від 31.10.2005 року, № 11-16/1-1 від 16.11.2005 року та № 12-31/5-1 від 31.12.2005 року, і вказаною ухвалою від 25.02.2008 року, зокрема, встановлено, що визнання недійсним установчих документів ТзОВ “Газтрейд ЛТД” та подальше анулювання свідоцтва платника ПДВ не позбавляло правового значення виданих за такими господарськими операціями податкових накладних.

Щодо твердження податкового органу про порушення ВАТ “Миколаївцемент” п. 4.9 ст. 4 Закону України “Про податок на додану вартість”, що призвело до заниження податкового зобов”язання з податку на додану вартість на 53 064 грн в результаті не включення до бази оподаткування балансової вартості основних засобів, ліквідованих за самостійним рішенням позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.9 ст. 4 Закону України “Про податок на додану вартість”, якщо основні виробничі фонди або невиробничі фонди ліквідуються за самостійним рішенням платника податку чи безоплатно передаються особі, не зареєстрованій платником податку, а також у разі переведення основних фондів до складу невиробничих фондів така ліквідація, безоплатна передача чи переведення розглядаються для цілей оподаткування як поставка таких основних виробничих фондів або невиробничих фондів за звичайними цінами, що діють на момент такої поставки, а для основних фондів групи 1 - за звичайними цінами, але не менше їх балансової вартості.

Правила цього пункту не поширюються на випадки, коли основні виробничі фонди або невиробничі фонди ліквідуються у зв'язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, в тому числі в разі викрадення основних фондів, або коли платник податку надає органу державної податкової служби відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основного фонду іншими способами, внаслідок чого основний фонд не може використовуватися у майбутньому за первісним призначенням.

Як вбачається з наказів по ВАТ “Миколаївцемент” № 59 від 11.03.2005 року “Про облікову політику товариства на 2005 рік” та № 19 від 24.01.2006 року “Про облікову політику товариства на 2006 рік”, пунктом 4 вказаних наказів передбачено створення постійно діючої комісії для списання основних засобів та визначено персональний склад членів цієї комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про ліквідацію зазначених в Акті перевірки об’єктів було прийнято ВАТ “Миколаївцемент” у зв”язку з їх непридатністю для подальшої експлуатації. При цьому було складено акти на списання форми 03-3(копії в матеріалах справи), як це передбачено Наказом Міністерства статистики України № 352 «Про затвердження типових форм первинного обліку»від 29.12.1995 року. Факт надання цих актів на списання податковому органу до перевірки підтверджується змістом Акту перевірки(ст.24 Акту). Отже, висновок податкового органу щодо не включення до бази оподаткування 265324 грн балансової вартості основних засобів, ліквідованих за самостійним рішенням платника податків, що призвело до заниження на 53 064 грн податкового зобов”язання з податку на додану вартість, не відповідає приписам п. 4.9 ст. 4 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Згідно із ч.1, ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на все вищенаведене, суд вважає безпідставним висновок відповідача про заниження ВАТ “Миколаївцемент” податку на додану вартість на загальну суму 846796 грн, тому донарахування податковим органом позивачу податку на додану вартість в розмірі 846796 грн основного платежу та застосування штрафних(фінансових) санкцій в сумі 423397 грн здійснено податковим органом у спірних податкових повідомленнях-рішеннях безпідставно та необгрунтовано.

Згідно із ст. 162 КАС України, суд вправі постановою визнати протиправним рішення суб’єкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод чи інтересів суб’єкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

Відтак, позовні вимоги про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень ДПІ у Миколаївському районі від 19.02.2007 року № /0, від 26.04.2007 року № /1 та від 07.06.2007 року № /2 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись п. 3, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71, 86, 87, 94, 98, 158, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України (із змінами та доповненнями), господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задоволити повністю.

2.          Визнати нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ у Миколаївському районі від 19.02.2007 року № /0, від 26.04.2007 року № /1, від 07.06.2007 року № /2.

3.          Стягнути з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства „Миколаївцемент” (81600, Львівська область, м. Миколаїв, вул. Стрийське шосе, 1, ідентифікаційний код 00293025) 3 грн 40 коп - судового збору.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                     Морозюк А.Я.