ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

23.06.2008

Справа №2-15/2276-2008

Суддя господарського суду АР Крим І.А. Іщенко, розглянувши матеріали адміністративної справи 23.06.2008 р. у судовому засіданні, що почалося у 14:00 за участю секретаря судового засідання І.О. Гукайло,

За участю представників:

Від позивача – Нікітін О.І., довіреність б/н від 22.01.2008 р., у справі

Від відповідача 1) – Старчиков О.В., довіреність № 1741 від 26.05.2008 р., у справі

Від відповідача 2) – не з’явився

ухвалив постанову по справі №2-15/ 2276-2008А у 14:15

За позовом Закритого акціонерного товариства «Санаторій «Київ» (98500, АР Крим, м. Алушта, пл.. Комсомольська, 20)

До Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032 м. Київ, вул. Комінтерна, 25) в особі відособленого підрозділу «Кримська електроенергетична система» НЕК «Укренерго» (95034, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Київська, 74/6)

До Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032 м. Київ, вул. Комінтерна, 25) в особі відособленого підрозділу «Держенергонагляд у Кримському регіоні» (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Набережна, 69)

Про визнання недійсною постанови

Обставини адміністративної справи:

Прокурор Залізничного району м. Сімферополя в інтересах держави в особі Міністерства палива та енергетики України, Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відособленого підрозділу «Кримська електроенергетична система» НЕК «Укренерго» звернулося до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Закритого акціонерного товариства «Санаторій «Київ» про стягнення 3400, 00 грн. штрафних санкцій за порушення законодавства про електроенергетику.

15.04.2005 р. відповідачем по справі була подана зустрічна позовна заява до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відособленого підрозділу «Кримська електроенергетична система» НЕК «Укренерго» про визнання недійсною постанови № 8 від 20.01.2004 р. про застосування штрафу за порушення законодавства про електроенергетику.

Ухвалою ГС АР Крим від 19.04.2005 р. зустрічний позов був прийняти разом з первісним позовом до розгляду.

Рішенням ГС АР Крим від 12.05.2005 р. первісний позов був задоволений, з відповідача на користь Державного бюджету України було стягнуто 3400,00 грн., а також 51,00 грн. державного мита. Та 118, 000 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу. У задоволенні вимог по зустрічному позову відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.06.2005 р. вищезазначене рішення суду скасоване, позовна заява прокурора залізничного району м. Сімферополя залишена без задоволення, зустрічний позов задоволено, постанову № 8 від 20.01.2004 р. визнано недійсною.

Не погодившись з рішенням Севастопольського апеляційного господарського суду, Заступник прокурора АР Крим надав касаційне подання до Вищого господарського суду України на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.06.2005 р. по справі № 2-3/6391-2005.

Ухвалою Вищого господарського суду від 23.12.2005 р. у справі № 2-3/6391-2005 касаційне подання Заступника прокурора АР Крим передана для вирішення до Вищого адміністративного суду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.10.2007 р. касаційна скарга прокуратури АР Крим була задоволена, рішення Господарського суду АР Крим від 12.05.2007 р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.06.2005 р. поданій справі скасована, справа направлена на новий розгляд до Господарського суду АР Крим.

Справа передана на розгляд судді І.А. Іщенко із привласненням їй номеру 2-15/17880.1-2007А.

Ухвалою ГС АР Крим від 26.02.2008 р. суд ухвалив виділити у самостійне провадження позовну вимогу Закритого акціонерного товариства «Санаторій «Київ» до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відособленого підрозділу «Кримська електроенергетична система» НЕК «Укренерго» про визнання недійсною постанови, привласнити справі № 2-15/2276-2008А та призначити справу до слухання.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 08 травня 2008 року до участі у справі у якості другого відповідача було залучено Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відособленого підрозділу «Держенергонагляд у Кримському регіоні» в порядку статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України.

21.05.2008 р. до господарського суду АР Крим надійшла заява позивача про зміну позовних вимог з посиланням на норми Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої просить суд визнати дії Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії в АР Крим по складанню Акту перевірки № 62/26, Акту обстеження № 62/117, Припису № 62/106 та Протоколу про адміністративне правопорушення № 62/03 у частині зазначення факту невиконання ЗАТ «Санаторій «Київ» вимог припису № 62/61 від 14.08.2003 р. неправомірними, а також просить скасувати постанову Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії в АР Крим № 8 від 20.01.2004 р. про застосування штрафу за порушення законодавства про електроенергетику у розмірі 3400,00 грн.

Суд вважає за можливе вказану заяву задовольнити, прийняти зміну позовних вимог, оскільки згідно з частиною 1 статті 51 Кодексу адміністративного судочинства України позивач має право змінити підставу або предмет адміністративного позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову в будь-який час до закінчення судового розгляду.

Представник Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відособленого підрозділу «Держенергонагляд у Кримському регіоні» у судовому засіданні та у письмових поясненнях проти позовних вимог заперечує, зазначає, що адміністративно-господарські санкції були застосовані в межах строків, встановлених статтею 250 Господарського кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Згідно з преамбулою Закону України «Про електроенергетику» №575/97-ВР від 16.10.1997 р. цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов’язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі.

Відповідно до статті 9 цього Закону державний нагляд в електроенергетиці здійснюють Державна інспекція з експлуатації електричних станцій і мереж та Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та інші органи, визначені законодавством України. Цією ж статтею передбачено, що державні інспектори з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії мають право, зокрема, давати споживачам та суб’єктам електроенергетики обов’язкові для виконання приписи про усунення порушень нормативно-правових актів та приписи про приведення засобів обліку, контролю та регулювання споживання електричної і теплової енергії у відповідність з нормами, правилами і стандартами в електроенергетиці.

Згідно до наказу Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» № 63 від 20.02.2008 р. Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії в Кримському регіоні виділена в відокремлений підрозділ Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Держенергонагляд в Кримському регіоні».

Так, на підставі вищезазначених положень 14.08.2003 р. державним інспектором з енергетичного нагляду Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Кримському регіоні відносно Закритого акціонерного товариства «Санаторій «Київ» був винесений припис № 62/61 із вказівкою необхідності проведення заходів для усунення виявлених порушень, зокрема (пункт 1 ) встановити технічні засоби контролю потужності задля усунення порушень пунктів 4.1, 5.9 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 р. N 28 (у редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22 серпня 2002 р. N 928).

Вказаним приписом зокрема відповідача було зобов’язано в строк до 01.12.2003 р. повідомити про виконання припису.

Частина 4 статті 26 Закону України №575/97-ВР встановлено, що споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

З матеріалів справи вбачається, що пункт 1 припису № 62/61 від 14.08.2003 р. відповідачем виконаний не був, про що позивачем в присутності заступника голови правління Закритого акціонерного товариства «Санаторій «Київ» був складений відповідний акт перевірки № 62/83 від 08.12.2003 р.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про електроенергетику» за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання рішень чи приписів Національної комісії регулювання електроенергетики України, Державної інспекції з експлуатації електричних станцій і мереж, Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії та порушення умов ліцензій суб’єкти господарської діяльності несуть відповідальність у вигляді штрафу у розмірі до п’яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Національна комісія регулювання електроенергетики України, державні інспектори з експлуатації електричних станцій і мереж, державні інспектори з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії на підставі акта перевірки, оформленого в установленому порядку, за наявності порушень, передбачених цією статтею, видають у межах своєї компетенції суб’єктам господарської діяльності постанови про накладення штрафів за встановленою формою.

За таких обставин, на підставі акту перевірки №62/83 від 08.12.2003 р. старшим державним інспектором з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії Держенергонагляду в Кримському регіоні була винесена постанова № 8 від 20.01.2004 р. про накладення на Закрите акціонерне товариство «Санаторій «Київ» штрафних санкцій у розмірі 3400,00 грн.

Постанова № 8 від 20.01.2004 р. була отримана відповідачем згідно картки поштового повідомлення у матеріалах справи 30.01.2004 р.

Відповідно до пункту 10 Положення про порядок накладення на суб’єктів господарської діяльності штрафів за порушення законодавства про електроенергетику, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1312 від 21.07.1999 р. суб’єкт господарської діяльності повинен сплатити штраф протягом 30 днів з дня винесення постанови про його накладення. У разі несплати штрафу у зазначений термін він стягується в судовому порядку.

Рішення про накладення на суб’єктів господарської діяльності штрафів може бути оскаржене в установленому законом порядку (пункт 11 Положення).

Позивач скористався своїм правом та звернувся з позовом до суду про скасування постанови № 8 від 20.01.2004 р. на підставі того, що вказана постанова була прийнята відповідачем у порушення вимог чинного законодавства, оскільки в приписі № 62/61 від 14.08.2003 р. будь-яких вимог до технічних засобів контролю потужності не висувалося.

Проте, суд не може погодитися з доводами позивача з огляду на наступне.

В пункті 1 припису № 62/61 від 14.08.2003 р. зазначено, що позивачем порушено пункти 4.1, 5.9 Правил користування електричною енергією, та вказаний склад заходів по усуненню виявлених порушень (відступлень) – встановити технічні засоби контролю потужності.

Позивач посилається на те, що підставою для винесення спірної постанови став той факт, що встановлений ЗАТТ «Санаторій «Київ» технічний засіб контролю потужності у виконання припису № 62/61 від 14.08.2003 р. не фіксував півгодинний максимум навантаження.

Так, згідно з пунктом 4.1 ПКЕЕ встановлено, що електроустановки споживачів мають бути забезпечені необхідними розрахунковими засобами обліку електричної енергії для розрахунків за спожиту електричну енергію, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та потужності, що встановлюються відповідно до вимог ПУЕ та проектних рішень, а також за бажанням споживача засобами вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії.

Якщо протягом 2 послідовних місяців спостерігається зменшення середнього завантаження вимірювальних трансформаторів струму до рівня, меншого, ніж передбачений технічними умовами, проектною документацією та вимогами ПУЕ щодо завантаження трансформаторів струму, то протягом 10 днів наступного розрахункового місяця споживач має звернутися до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом та, за наявності, до електропередавальної організації (основного споживача) з метою приведення обліку у відповідність до вимог ПУЕ.

У разі виникнення зустрічного перетікання електричної енергії з мереж споживача в мережі електропередавальної організації необхідно встановлювати як розрахункові, так і технічні засоби обліку електричної енергії для окремого обліку перетікання активної та реактивної електричної енергії в обох напрямках.

Загальні потреби житлового будинку (освітлення сходових кліток, робота ліфтів, насосів тощо) мають бути забезпечені окремими розрахунковими засобами обліку.

Пунктом 5.9 ПКЕЕ встановлено, що контроль за фактичним навантаженням електроустановок споживачів, яким установлені граничні величини рівня потужності, має здійснюватися засобами вимірювальної техніки, що фіксують 30-хвилинну максимальну потужність у години максимального навантаження енергосистеми.

Вказаним спростовується посилання позивача на той факт, що відповідачем не було зазначено певних вимог до технічного засобу вимірювання потужності, адже відповідачем було чітко вказано у приписі на порушення позивачем пункту 5.9 ПКЕЕ.

Разом з тим, Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.10.2007 р. було доручено при новому розгляді справи встановити, чи були дотримані строки, протягом яких до господарюючого суб’єкта може бути застосована адміністративно-господарська санкція.

Згідно з частиною 5 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Так, правовий аналіз санкції у вигляді штрафу за порушення законодавства про електроенергетику, застосованої постановою № 8 від 20.01.2004 р. до позивача дозволяє зробити висновок щодо належності зазначеного штрафу до адміністративно – господарської санкції.

Стаття 217 Господарського кодексу України встановлює, що господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Строки застосування адміністративно-господарських санкцій до суб'єктів господарювання встановлюються Господарським кодексом України (стаття 231 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що факт порушення позивачем припису державної інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії встановлений актом перевірки № 62/83 від 08.12.2003 р., встановив невиконання пункту 1 припису № 62/61 від 14.08.2003 р., отже днем порушення є наступний день після граничного строку для усунення відступлень, тобто 02.12.2003 р., а днем виявлення – день складення акту перевірки та виявлення порушення)

Таким чином, перебіг строків для застосування адміністративно-господарських санкцій до позивача повинен обчислюватися з 09.12.2003 р., тобто на наступний день після виявлення порушення.

Отже, дії державного інспектора з енергетичного нагляду відповідають вимогам чинного законодавства про електроенергетику України і здійснені в рамках посадових повноважень та строків, встановлених законодавством.

Позивачем відповідного та достатнього обґрунтування позовних вимог щодо пропущення відповідачем строків для застосування штрафних санкції постановою № 8 від 20.01.2004 р. про накладення штрафу не представлено.

Додатково суд зазначає, що положення статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України щодо пропущення строку звернення до адміністративного суду як підстава для відмови у задоволенні адміністративного позову не можуть бути застосовані, оскільки правовідносини між сторонами а також факт звернення з відповідним позовом до суду мали місце до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України (01.09.2005 р.)

Приймаючи до уваги принципи, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, суд вважає дії Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії в АР Крим в частині зазначення факту невиконання ЗАТ «Санаторій «Київ» вимог Припису № 62/61 від 14.08.2003 р. та прийняття оскаржуваного рішення – постанови № 8 від 20.01.2004 р. про застосування штрафу за порушення законодавства про електроенергетику у розмірі 3400, грн. такими, що здійснені з дотриманням встановлених принципів та норм закону, а тому підстави для задоволення позову у суду відсутні.

Вступна та резолютивна частини постанови оголошені у судовому засіданні 23 червня 2008 року.

Повний текст постанови складений та підписаний у відповідності до вимог статей 160, 167 Кодексу адміністративного судочинства України 27 червня 2008 року.

Дослідивши матеріали справи, представлені сторонами докази та заслухавши пояснення представників сторін, керуючись статтями 94, 158-161, п. 1, 2 ч. 2 ст. 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

У адміністративному позові відмовити.

Судом роз’яснено сторонам положення статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно якої Постанова суду, яка набрала законної сили, є обов’язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дійсну Постанову направити на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.