СУД
Ухвала

Іменем України

19
березня 2008 року

Справа
№ 2-27/8158-2006А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді
Плута В.М.,

суддів
Гонтаря В.І.,

Борисової Ю.В.,

секретар
судового засідання                                 Наконечний
О.В.

за участю
представників сторін:

позивача:
ОСОБА_1, довіреність
№  506
від 30.04.06;

позивача: ОСОБА_2, довіреність №  506
від 30.04.06;

відповідача: Жаворонкової Галини Василівни,
довіреність №  8912/9/10-0   від 20.04.07;

відповідача:
Гайдамакі Олени
Олегівни, довіреність №  52/10-0 від
11.07.07;

розглянувши
апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим
на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Воронцова Н.В.) від 30.11.2007 у справі №
2-27/8158-2006А

за
позовом  фізичної особи - підприємця  ОСОБА_3(АДРЕСА_1)

до          Державної податкової інспекції у
місті Сімферополі Автономної Республіки Крим (вул. М. Залки,
1/9,Сімферополь,95053)

про
визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Постановою
господарського суду Автономної Республіки Крим від 30.11.2008 у справі № 2-27/8158-2006А
позов задоволено.

Визнано
нечинними податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції в м.
Сімферополі № /0 від 27.03.2006 і № /0 від 27.03.2006.

Стягнуто
з державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця  ОСОБА_33,40 грн. судового збору.

В
основу постанови покладено головний висновок суду про те, що позапланова
документальна виїзна перевірка позивача, на підставі якої винесені у відношенні
позивача податкові повідомлення-рішення, була проведена відповідачем по суті
неправомірно, без наявності необхідних підстав, з порушенням норм статті 11-1
Закону України „Про державну податкову службу в Україні”.

Не
погодившись з цим судовим актом, відповідач звернувся до Севастопольського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить
постанову суду скасувати, прийняти нову, якою у позові відмовити.

Апеляційна
скарга мотивована тим, що суд першої інстанції невірно застосував положення
статті 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, оскільки
помилково залишив поза увагою посилання закону на те, що позапланові виїзні
перевірки здійснюються на підставі рішення керівника податкового органу.

Крім
того, відповідач вказує норму частини 5 статті 114 Кримінально-процесуального
кодексу України, згідно з якою Постанови слідчого, винесені   відповідно до закону в кримінальній справі,
яка перебуває в його   провадженні, є
обов'язковими для виконання всіма підприємствами, установами і організаціями,
посадовими особами і громадянами. Так, заявник апеляційної скарги зазначає, що
на момент винесення наказу ДПІ м. Сімферополя „Про проведення позапланової
виїзної перевірки суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3” постанова
старшого слідчого СУ ГУ МВС України в АР Крим не була скасована і відповідно до
вказаної норми закону підлягала безумовному виконанню.

20
лютого 2008 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 19 березня 2008
року.

Повторно
розглянувши справу у порядку статей 185, 195, 196 Кодексу адміністративного
судочинства України, перевіривши матеріали справи на предмет правильності
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
судова колегія вважає, що апеляційна скарга Державної податкової інспекції у
місті Сімферополі Автономної Республіки Крим не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

З
матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови старшого слідчого СУ ГУ
МВС України в АР Крим від 02.03.2006 „Про призначення позапланової
документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового і валютного
законодавства України СПД ОСОБА_3.” та у відповідності до частини 13 статті
11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" було
винесено наказ ДПІ в м. Сімферополь № 267 від 06.03.2006 про проведення
позапланової виїзної перевірки з 07.03.2006 по 13.03.2006.

На
підставі вказаного наказу ДПІ в м. Сімферополь, було виписано направлення на
проведення перевірки № 260/17-1 від 06.03.2006.

Також,
судом встановлено, що на підставі статті 11- 1 Закону України "Про
державну податкову службу в Україні", постанови старшого слідчого СУ ГУ
МВС України в АР Крим від 02.03.2006 „Про призначення позапланової
документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового і валютного
законодавства України СПД ОСОБА_3.”, наказу ДПІ в м. Сімферополь № 267 від
06.03.2006 та направлення на проведення перевірки № 260/17-1 від 06.03.2006, в
період з 07.03.2006 по 15.03.2006 ДПІ в м. Сімферополь було проведено
позапланову документальну перевірку з питань дотримання вимог податкового і
валютного законодавства України позивачем по справі за період з 12.01.2005 по
02.03.2006.

По
результатам перевірки було складено акт № 124/17-1/ від 20.03.2006.

В
ході проведення перевірки було встановлено порушення статей 13, 19 Декрету КМУ
„Про прибутковий податок з громадян”, в наслідок чого донараховано податок з
доходу фізичних осіб в сумі 332374,31 грн.; порушення позивачем статті 7, п. п.
7.3.1 п. 7.3 ст. 7, п. п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на
додану вартість”, в наслідок чого було донараховано податок на додану вартість
в сумі 1821979,15 грн.

Обставини
справи також свідчать про те, що на підставі вказаного акту перевірки, ДПІ в м.
Сімферополь було винесено податкове повідомлення-рішення від 27.03.2006 №
/0, відповідно до якого було визначено податкове зобов'язання по
податку на додану вартість в сумі 2688779,88 грн., з якого 1821979,15 грн. за
основним платежем та 866800,73 грн. штрафних санкцій та від 27.03.2006 №
/0, відповідно до якого було визначено податкове зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб у розмірі 332374,31 грн.

Апеляційна
інстанція погоджується з тим висновком місцевого суду, що планова виїзна
перевірка була проведена з порушенням норм чинного законодавства.

Так,
господарський суд Автономної республіки Крим вірно зазначив, що постанова
старшого слідчого СУ ГУ МВС України в АР Крим від 02.03.2006, на підставі якого
було проведено перевірку, була відмінена постановою прокурора відділу
прокуратури АР Крим Півоварова І. К. від 21.03.2006 - як протизаконна.

При
цьому, судова колегія вважає необхідним зазначити, що дата визнання постанови
старшого слідчого СУ ГУ МВС України в АР Крим недійсним, не має значення по
суті, оскільки сам факт відміни первинної підстави для проведення контролюючим
органом перевірки - тягне за собою визнання протиправним всіх послідуючих дій
податкового органу.

Таким
чином, слідує висновок, що підлягають виконанню лише ті ухвали слідчого, які є
законними.

Відповідно
до частини 1 статті 114 Кримінально-процесуального кодексу України, при
провадженні досудового слідства всі рішення про спрямування слідства і про
провадження слідчих дій слідчий приймає самостійно, за винятком випадків, коли
законом передбачено одержання згоди від суду (судді) або прокурора, і несе
повну відповідальність за їх законне і своєчасне проведення.

Більш
того, не має значення для вірного вирішення спору по суті питання -чи повинен
податковий орган безумовно виконувати постанову слідчого згідно зі статтею 114
Кримінально-процесуального кодексу України, або керуватися спеціальними нормами
Закону України "Про державну податкову службу в Україні" та
самостійно визначати легітимність вказівки слідчого.

Таким
чином, суд не повинен у даному провадженні встановлювати відповідність
постанови старшого слідчого СУ ГУ МВС України в АР Крим від 02.03.2006 нормам
чинного законодавства, тому що ця постанова є нечинною.

Що
стосується посилань податкового органу в апеляційній скарзі на факт внесення
змін до Закону України „Про державну податкову службу в Україні” стосовно
надання права проведення позапланової перевірки лише на підставі рішення
керівника податкового органу, то судова колегія вважає такі посилання
безпідставними виходячи з наступного.

Згідно
з частиною 6 статті 11-2 Закону України „Про державну податкову службу в
Україні”, позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не
передбачена в планах роботи органу державної податкової служби і проводиться за
наявності хоча б однієї з таких обставин:

1) за
наслідками перевірок інших платників податків
виявлено факти,  які свідчать про
порушення  платником  податків законів України про
оподаткування,  валютного
законодавства,  якщо платник податків не
надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий
запит органу  державної  податкової
служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту;

2)
платником податків не подано в установлений строк податкову декларацію або
розрахунки,  якщо їх подання  передбачено законом;

3)
виявлено недостовірність даних, що містяться у податковій декларації,  поданій платником податків, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий
письмовий запит органу  державної податкової
служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту;

4)
платник податків подав у встановленому порядку скаргу про порушення
законодавства посадовими особами органу державної податкової  служби під час проведення планової чи
позапланової виїзної перевірки, в якій вимагає повного або часткового
скасування результатів відповідної перевірки;

5) у
разі виникнення потреби у перевірці відомостей, отриманих від  особи, яка
мала правові  відносини з
платником податків, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби  протягом
десяти робочих днів з дня отримання запиту;

6)
проводиться реорганізація (ліквідація) підприємства;

7)
стосовно  платника  податків
(посадової  особи   платника податків) у порядку, встановленому
законом, податковою міліцією заведено оперативно-розшукову справу,  у зв'язку з чим є потреба у проведенні
позапланової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності такого
платника податків;

8) у
разі, коли вищестоящий орган державної податкової служби в порядку контролю за
достовірністю висновків нижчестоящого органу державної  податкової
служби   здійснив   перевірку
документів обов'язкової
звітності  платника  податків
або  висновків  акта перевірки, складеного нижчестоящим
контролюючим органом, та виявив їх
невідповідність вимогам законів,
що призвело до ненадходження до бюджетів сум податків та зборів  (обов'язкових платежів). Позапланова  виїзна
перевірка  в  цьому випадку може ініціюватися вищестоящим
органом державної податкової служби лише у тому
разі, коли стосовно
посадових  або службових осіб
нижчестоящого органу державної податкової служби, які проводили планову або
позапланову

виїзну
перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або
порушено кримінальну справу;

9)  платником
подано  декларацію  з
від'ємним  значенням  з податку
на  додану  вартість, яке
становить  більше 100 тис.
гривень.

Частиною
2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,   якщо він заперечує проти адміністративного
позову.

У
даному випадку відповідачем не надано суду доказів існування обставин,
наведених у частині 6 статті 11-2 Закону України „Про державну податкову службу
в Україні”, які були б підставою для проведення позапланової перевірки.

Частиною
7 статті 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” також
встановлено, що позаплановими перевірками вважаються також перевірки в межах
повноважень податкових органів, визначених законами України „Про
застосування  реєстраторів  розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, „Про
державне регулювання  виробництва  і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів”, а в інших випадках - за рішенням суду.

Відповідно
до частини 8 статті 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в
Україні”, позапланова виїзна перевірка може здійснюватися лише на підставі
рішення  суду. Орган державної
податкової служби, який ініціює проведення позапланової виїзної перевірки,
подає до суду письмове обґрунтування підстав такої перевірки та дати її початку
і закінчення,  склад осіб,  які будуть проводити  таку
перевірку, документи,  які  відповідно до частини шостої цієї статті
свідчать про виникнення підстав для проведення такої перевірки,  інформацію про  вид
та  кількість  перевірок,
проведених органами державної податкової служби щодо суб'єкта
господарської діяльності та наслідки таких перевірок за попередні три роки, а
також на вимогу суду - інші відомості.

Судовою
колегією встановлено, що дійсно Законом України „Про внесення змін до Закону
України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” та деяких інших законодавчих
актів України” № 2305 від 25.03.2005 року” було викладено в наступній редакції
статтю 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні:
„Позапланова виїзна перевірка   здійснюється
на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за рішенням
керівника податкового органу, яке оформляється наказом”.

Тобто,
керівник податкового органу самостійно приймає рішення про проведення
позапланової виїзної перевірки лише у тих випадках, які безпосередньо зазначені
у пунктах 1-9 частини 6 статті 11-1 Закону України „Про державну податкову
службу в Україні” у якості підстав для проведення позапланової виїзної
перевірки. Саме за наявності лише таких -встановлених законом, випадків
керівник податкового органу має правові підстави оформити наказ про проведення
позапланової виїзної перевірки. В усіх інших випадках має бути відповідне
рішення суду, наявність якого відповідач у встановленому законом прядку не довів.

Таким
чином, відповідачем не наведені законні підстави, які з'явилися причиною до
позапланової виїзної перевірки.

Судова
колегія також вважає вірним прийняття до уваги судом першої інстанції положень
Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого
законодавства.

Відповідно
до п. 1.3 вказаного Порядку за результатами проведення невиїзних
документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської
діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності
порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка.

Акт -
службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або
виїзної планової чи позапланової перевірки          фінансово-господарської діяльності
суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Відповідно
до п. 1.6 вказаного Порядку за результатами невиїзної документальної, виїзної
планової чи позапланової перевірок в акті викладаються всі суттєві обставини
фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання, які мають
відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого
законодавства.

Факти
виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються
в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок
чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що
підтверджують наявність зазначених фактів.

Суд
встановив, що під час перевірки не були використані первинні документи, що
підтверджували фінансово-господарську діяльність позивача. Донарахування
податкових зобов'язань проводилося по роздруківкам банку, вилученим, відповідно
до постанов судді Київського районного суду м. Сімферополь Білоусова Н. М. за
період з 24.11.2005 по 27.12.2005 і з 24.01.2005 по 06.01.2006.

При
цьому, заявник апеляційної скарги таки дані не спростував.

Всі
ці обставини свідчать про те, що місцевий суд обґрунтовано відхилив в якості
належного доказу акт позапланової перевірки №125/17-1/ від 20.06.2006
щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства України.

Крім
того, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що відповідно
судово-бухгалтерської експертизи № 8, висновки ДПІ в м. Сімферополі, викладені
п. п. 1, 2 акту перевірки 124/17-1/ від 20.03.2006 не відповідають
первинним документам СПД ОСОБА_3.

Згідно  статті 13 Закону України „Про державну
податкову службу в Україні” посадові особи органів державної  податкової служби зобов'язані дотримуватись
Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних
законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати
виконання покладених на органи державної податкової служби функцій і повною
мірою використовувати надані їм права.

Відповідно
до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України  та законами України.

Частиною
1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд
при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією  та  законами України.

При
таких обставинах, винесенні податкові повідомлення-рішення є неправомірними.

Відповідно
до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна
сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і
заперечення.

З
урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що постанова господарського
суду Автономної Республіки Крим є законною та обґрунтованою, а тому підстави
для її скасування відсутні.

Керуючись
статтями 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1. ст. 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.
Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної
Республіки Крим залишити без задоволення.

2.
Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 30.11.2007 у
справі № 2-27/8158-2006А залишити без змін.

Суд
апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5
статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала
суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова
Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу
суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені
статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        В.М.
Плут

Судді                                                                      В.І. Гонтар

Ю.В. Борисова