ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.01.08 р.                     Справа № 23/313

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді - Забарющий М. І.;

при секретарі судового засідання – Колеснікові А. А.;

за участю представники сторін:

від позивача - Єфімова Ю. Ю. - довіреність;

від відповідача – не з’явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом орендного підприємства „Шахта ім. О. Ф. Засядька” м. Донецьк

до відповідача – державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” м. Донецьк,

про стягнення 34 097,58грн., -

СУТЬ СПОРУ:

В засіданні, яке відбулось 08.01.2008р., суд згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України закінчив розгляд справи і оголосив перерву для підготовки тексту рішення у справі до 14.01.2008р. (вказане зафіксовано у протоколі судового засідання).

Позивач, орендне підприємство „Шахта ім. О. Ф. Засядька” м. Донецьк, звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача, державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” м. Донецьк, 29 880,00грн. боргу, 2 365,84грн. пені, 417,50грн. річних та 1 434,24грн. інфляційних за договором №196 від 18.12.2006р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на:

-          невиконання відповідачем своїх зобов’язань щодо оплати вартості товару, отриманого ним за накладною №338 від 23.03.2007р.;

-          умови договору купівлі-продажу №196 від 18.12.2006р.;

-          ст.ст.20, 193 Господарського кодексу України (далі - ГК);

-          ст.ст. 509, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

Представники відповідача у судове засідання не з’явились. У відзиві №07/593 від 29.12.2007р. відповідач повідомив суд, що обґрунтований відзив на позов надати не може оскільки позивачем не вказано за який період нарахована пеня та 3% річних. Крім того, він заявив клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до ч. 2 ст. 233 ГК у зв’язку з тим, що позивачу збитки спричинені не були та про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є зокрема договори та інші правочини.

Сторони підписали між собою договір купівлі-продажу №196 від 18.12.2006р. (далі - Договір), згідно умов якого продавець (позивач) зобов’язався поставити покупцю (відповідачу) продукцію, а останній – прийняти та оплатити її вартість згідно акту прийомки, специфікацій до договору і рахунку-фактури.

Згідно п. 5.1 Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного його виконання сторонами, але не пізніше 31.12.2007р. Договір підписаний сторонами та скріплений мокрими печатками.

Сторони домовились, що: поставка продукції здійснюється самовивозом (п.2.3. Договору); кількість та ціна товару оговорюється у специфікаціях, що є невід’ємною частиною договору (п.п. 2.1.1, 2.2.1 Договору); оплата поставленого товару здійснюється протягом 30-ти календарних днів з моменту поставки шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця (п.2.2.2 договору).

Згідно Специфікації №1 від 18.12.2006р. сторони домовились про поставку ленти резинотросової РЛТВ б/у 2500х1000 у кількості 249 одиниць на загальну суму 29 880,00грн. з ПДВ. Специфікація підписана сторонами та скріплена мокрими печатками

За накладною накладною №338 від 23.03.2007р. відповідач отримав від позивача товар на суму 29 880,00грн.

Факт отримання товару за вищевказаною накладною підтверджується довіреністю серії ЯМЖ №395706 від 22.03.2007р., виданою на ім’я Пашкової Вікторії Вікторівни та підписом уповноваженої особи відповідача на накладній.

Як визначено положеннями ст.193 ГК, суб’єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

Аналогічні положення містить ст.526 ЦК.

Всупереч умовам договору та приписам вищевказаних статей, відповідач не виконав обов’язки покупця та не сплатив вартість отриманого товару, у зв’язку з чим виникла заборгованість в сумі 29 880,00грн., про що відповідач по суті не заперечував.

З огляду на зазначене, позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 29 880,00грн. обґрунтовані, доведені належним чином та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також сплатити 3 % річних від простроченої суми.

Оскільки, суд дійшов висновку щодо існування боргу, з огляду на правильне нарахування, підлягають задоволенню й позовні вимоги щодо стягнення інфляційних в сумі 1 434,24грн. та 3% річних в сумі 417,50грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення пені у сумі 2 365,84грн. за прострочення оплати товару, суд приходить до висновку, що вони підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.230 ГК, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Умовами Договору (п.3.1) сторони передбачили відповідальність за прострочення оплати товару у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої в строк вартості товару за кожен день прострочення.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про наявність основного боргу в сумі 29 880,00грн., у зв’язку з правильним нарахуванням за період з 22.04.2007р. по 08.10.2007р., підлягають задоволенню й позовні вимоги про стягнення пені.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінує докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи.

Відповідач у відзиві пояснив, що надати обґрунтований відзив на позов не може оскільки позивачем не вказано за який період нарахована пеня та 3% річних. Оскільки позивачем було надано пояснення №15/3 від 08.01.08р., в якому він роз’яснив період нарахування пені та 3% річних, вказані заперечення відповідача до уваги судом не приймаються.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Інши доказів у підтвердження заперечень відповідачем надано не було.

Крім того, відповідач у відзиві клопотав про зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до ч. 2 ст. 233 ГК у зв’язку з тим, що невиконанням зобов’язань за Договором позивачу збитки спричинені не були.

Положеннями ч. 2 ст. 233 ГК передбачено, що якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Частиною 1 вказаної статті передбачено також право суду зменшити розмір санкцій в разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Беручи до уваги, що відповідачем не було обґрунтовано які саме його інтереси може суд врахувати при розгляді вказаного клопотання, а також той факт, що відповідачем вартість товару була несплачена у повному обсязі, суд відмовляє в задоволенні клопотання про зменшення розміру присуджених до стягнення штрафних санкцій.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача в порядку, передбаченому ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі ст.ст. 20, 173, 193, 230, 232, 233, 264-267 Господарського кодексу України, ст. 625 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

Стягнути з державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 63, ЄДР 33161769) на користь орендного підприємства „Шахта ім. О. Ф. Засядька” (83054, м. Донецьк, пр. Засядька, ЄДР 00174846) - 29 880,00грн. боргу, 2 365,84грн. пені, 417,50грн. річних, 1 434,24грн. інфляційних за договором №196 від 18.12.2006р., 340,98грн. витрат на сплату держмита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя Забарющий М.І.