ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.06.08 р.                     Справа № 38/59

Господарський суд Донецької області у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні Зікєєвої Л.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Контакт-Д” м. Дніпропетровськ

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Енергомашспецсталь” м. Краматорськ Донецької області

про стягнення 104 289грн. 97коп.

за участю

представників сторін:

від позивача: Андросов А.В. представник за дов. № б/н від 25.04.2008р.

від відповідача: Салтанова Н.Н. економіст за дов. № 17/31 від 14.01.2008р.

Суть спору:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Контакт-Д” м. Дніпропетровськ, звернувся до господарського суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства “Енергомашспецсталь” м. Краматорськ Донецької області про стягнення основного боргу за договором поставки №15/142 від 01.02.2005р. у розмірі 94527грн.48коп., пені у розмірі 7 272грн.06коп., 5% річних у розмірі 2490грн.43коп., а всього 104 289грн. 97коп.

23.04.2008р. на адресу господарського суду надійшов лист із Головного управління статистики у Донецькій області від 18.04.2008р. № 22-10/1143, відповідно до якого Відкрите акціонерне товариство “Енергомашспецсталь” значиться у ЄДРПОУ як юридична особа (ідентифікаційний код 00210602) та знаходиться за адресою: 84306, Донецька область, м.Краматорськ, Енергомаш. Лист судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

05.05.2008р. на адресу господарського суду відповідач надіслав відзив на позовну заяву №17/250 від 29.04.2008р., в якому позовні вимоги не визнає, та вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не невідповідають вимогам п.5ч.2 ст. 54 ГПК України та додав до відзиву копії наступних документів: банківські виписки, свідоцтво про державну реєстрацію № 289620, довідку № 02-14-452 з ЄДРПОУ.

Відзив та додані документи судом розглянуті та залучені до матеріалів справи.

19.05.2008р. позивач звернувся до суду з клопотанням, в якому просить суд залучити до матеріалів справи додаткові документи, яке судом розглянуте, задоволене та залучене до матеріалів справи.

19.05.2008р. на адресу суду позивач надіслав доповнення до позовної заяви про стягнення заборгованості від 16.05.2008р. № 16/05-1, в яких просить суд стягнути з відповідача основний борг у сумі 91 982грн.44коп., пеню за весь період прострочення з 16.11.2007р. по 16.05.2008р. у розмірі 7 451грн.02коп, 5% річних у розмірі 2 551грн.72коп. витрати по сплаті державного мита у сумі 1042грн.90коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118грн.

Доповнення до позовної заяви судом розглянуті та залучені до матеріалів справи.

19.05.2008р. сторони звернулися до господарського суду з клопотанням про продовження строку вирішення спору на 1 місяць до 08.07.2008р. у зв’язку з необхідністю представленням додаткових документів, яке судом розглянуте, задоволене та залучене до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 19.05.2008р. строк вирішення спору було продовжено на 1 місяць до 08.07.2008р.

19.05.2008р. відповідач у судовому засіданні надав докази часткової сплати боргу - платіжні доручення № 43001 від 28.02.2008р. на суму 15000,04грн., № 43000 від 28.02.2008р. на суму 5750,00грн. та № 43055 від 03.03.2008р. на суму 4250,00 грн., які судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

06.06.2008р. на адресу господарського суду від відповідача надійшли заперечення на доповнення до позовної заяви №17/322-2573 від 03.06.2008р., в яких повідомив суду, що не згоден із нарахованими 5% річних у розмірі 2 551грн.72коп. та вважає, що сума у розмірі 2 551грн.72коп., яку позивач просить суд стягнути з відповідача, нарахована неправомірно та стягненню не підлягає.

Заперечення на доповнення до позовної заяви судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

11.06.2008р. позивач надав суду пояснення №21/05-01 від 21.05.2008р. щодо періоду нарахування пені у розмірі 7 451грн.02коп. відповідно до ст.343 ГК України, які судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

11.06.2008р. позивач у судовому засіданні, остаточно визначившись з позовними вимогами, звернувся з заявою про уточнення позовних вимог у порядку ст.22 ГПК України, в якій просить суд стягнути з відповідача основний борг у розмірі 91 982грн.44коп., пеню за період з 16.11.2007р. по 16.05.2008р. у розмірі 7 451грн.02коп.,

в частині стягнення з відповідача 5% річних у сумі 2 551грн.72коп. позивач відмовився від позову та просить суд припинити провадження у справі у цій частині.

Заява судом розглянута, прийнята до уваги та залучена до матеріалів справи.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні сторони надали клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке судом прийняте до розгляду, уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі та вислухавши уповноважених представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2005р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Контакт-Д” м.Дніпропетровськ (за договором – постачальник, далі – позивач ) та Відкритим акціонерним товариством “Енергомашспецсталь” м. Краматорськ Донецької області ( за договором – покупець, далі – відповідач) було укладено договір поставки №15/142 ( далі – Договір), згідно до п.1.1 якого постачальник зобов’язується передати у встановлений строк продукцію (товар) у власність покупця, а покупець зобов’язується у відповідності з умовами діючого договору прийняти цю продукцію (товар) та оплатити її.

Розділом 2 договору сторони передбачили ціну та загальну суму договору, а саме ціна продукції вказується у специфікаціях, які є невід’ємними частинами договору (п.2.1).

Загальна сума договору складає 500 000грн.

Відповідно до п.5.1 –п.5.4 поставка продукції проводиться шляхом самовивозу зі складу продавця. Постачальник зобов’язаний поставити продукцію у строк, вказаний у відповідній специфікації. Датою фактичної поставки продукції вважається дата її вручення покупцю або утримувачу з додатком пакету документів, обумовлених у п.6.2 діючого договору.

Пунктами 9.1 - 9.4 договору передбачені умови оплати, а саме: оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника у національній валюті України (п.9.1); покупець здійснює оплату за поставлену продукцію на протязі 3 календарних днів від дня поставки продукції (п.9.4).

15.12.2005р., 07.05.2006р., 14.09.2006р., 12.12.2006р. сторонами були укладені додаткові угоди до договору поставки № 15/142 від 01.02.2005р., якими були уточнені банківські реквізити покупця, змінена сума договору та продовжений строк дії договору до 31.12.2007р.

На виконання вимог договору, з урахуванням доповнень до позовної заяви, позивачем було поставлено металопрокату відповідачу, що підтверджується видатковими накладними № РН-041004 від 04.10.2007р. на суму 82 789грн.20коп.; №РН-181001 від 18.10.2007р. на суму 29 257грн.48коп.; №РН-261002 від 26.10.2007р. на суму 29 193грн.30коп.; №РН-270203 від 27.02.2008р. на суму 22 455грн. Разом позивачем було поставлено металопрокату на загальну суму 163 694грн.98коп.

Відповідач розрахувався з позивачем частково на суму у розмірі 144 286грн.84коп., що підтверджується банківськими виписками, які містяться у матеріалах справи.

З урахуванням акту звірки від 30.10.2007р., який підтверджує заборгованість відповідача у сумі 72574,30 грн., заборгованість відповідача перед позивачем склала 91 982грн.44коп.

17.12.2007р. позивачем на адресу відповідача була направлена претензія, в якій позивач просив суд погасити заборгованість, але відповідач залишив її без реагування.

В порушення вимог п. 10.4 договору відповідачем не були своєчасно перераховані кошти за поставлену продукцію.

Відповідно до п.10.4 договору за прострочення оплати поставленої продукції, покупець сплачує пеню у розмірі 0,04% від вартості несплаченої в строк продукції за кожен день прострочення.

У зв’язку з цим, з урахуванням заяви позивача про зміну позовних вимог від 11.06.2008р., відповідачу нарахована пеня за період з 16.11.2007р. по 16.05.2008р. у розмірі 7 451грн.02коп. згідно до вимог ч. 2 ст.343 ГК України.

З урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 11.06.2008р. позивач наполягає на стягненні з відповідача основного боргу у сумі 91 982грн.44коп. та пені за період з 16.11.2007р. по 16.05.2008р. у розмірі 7 451грн.02коп., а всього 99 433грн.46коп.

В частині стягнення з відповідача 5% річних у розмірі 2 551грн.72коп. позивач відмовився від позову та просить суд провадження у справі у цій частині припинити.

Відповідно вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач у підтвердження позовних вимог посилається на договір поставки № 15/142 від 01.02.2005р., видаткові накладні РН-041004 від 04.10.2007р. на суму 82 789грн.20коп.; №РН-181001 від 18.10.2007р. на суму 29 257грн.48коп.; №РН-261002 від 26.10.2007р. на суму 29 193грн.30коп.; №РН-270203 від 27.02.2008р. на суму 22 455грн. , копії банківських виписок, копію претензії від 17.12.2007р., клопотання від 19.05.2008р., доповнення до позовної заяви від 16.05.2008р., клопотання про продовження строку від 19.05.2008р., пояснення від 21.05.2008р., заяву про уточнення позовних вимог від 11.06.2008р., правовстановлюючі документи тощо.

Відповідач посилається на відзив на позовну заяву від 29.04.2008р., заперечення на доповнення до відзиву від 03.06.2008р., платіжні доручення про часткову оплату боргу №43001 від 28.02.2008р., №43000 від 28.02.2008р., №43055 від 03.03.2008р, правовстановлюючі документи.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки між сторонами по справі уклалися господарські правовідносини, то судом застосовані положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, який регулює право відношення у господарській сфері.

Господарські зобов”язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать (абзац третій ч. 1 ст. 174 ГК України)

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інши правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов’язків може бути настання або не настання певної події.

Ст.509 ЦК України передбачено, що у силу зобов”язання одна особа (боржник) зобов”язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов”язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК передбачений строк (термін) виконання зобов'язання, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Покупець зобов”язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару ( ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Суд вважає, оскільки відповідач до теперішнього часу не розрахувався за поставлену продукцію на суму 91 982грн.44коп., то вимоги позивача щодо стягнення заборгованості є доказаними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом п. 10.4 договору передбачено, що за прострочення оплати поставленої продукції, покупець сплачує пеню у розмірі 0,04% від вартості несплаченої в строк продукції за кожен день прострочення.

Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань врегульовано Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», згідно з пунктами 1, 3 якого розмір пені за прострочку платежу, що встановлюється за згодою сторони, обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, відповідачу за період з 16 листопада 2007р. по 16 травня 2008р. обґрунтовано нарахована пеня у сумі 7 451грн.02коп.

Позовні вимоги підтверджуються представленими доказами по справі та визнаються відповідачем.

У зв’язку із відмовою позивача від позову в частині стягнення 5% річних у сумі 2 551грн.72коп., суд вважає, що слід припинити провадження у справі в цій частині.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на відповідача, оскільки він необґрунтовано довів розгляд справи до суду.

Враховуючи викладене та керуючись 174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 509, 526, 530, 692 ЦК України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 78, п. 4 ст.80, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Контакт-Д” м. Дніпропетровськ до Відкритого акціонерного товариства “Енергомашспецсталь” м. Краматорськ Донецької області про стягнення основного боргу за договором поставки №15/142 від 01.02.2005р. у розмірі 91 982грн.44коп., пені у розмірі 7 451грн.02коп., а всього 99 433грн.46коп. задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Енергомашспецсталь” м. Краматорськ Донецької області (84306, Донецька область, м.Краматорськ, Енергомаш, р/р 6277 у філії “ГУ ПІБ” в Донецькій області м. Донецьк, МФО 334817, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Контакт-Д” м. Дніпропетровськ (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Карла Лібкнехта, 4”д”, п/р 0100 в ДОД “Райффайзен банк Аваль” в м. Дніпропетровську, МФО 305653, ) заборгованість у сумі 91 982грн.44коп., пеню у розмірі 7 451грн.02коп, держмито у сумі 1 042грн. 90коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 5% річних у розмірі 2 551грн.72коп. у зв’язку з відмовою позивача від позову в цій частині.

Рішення оголошено у судовому засіданні 11.06.2008року.

Видати наказ після набрання рішення законної сили, по закінченні десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

Надруковано 3 примірника:

1 – до справи

2—сторонам у справі