ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

12.05.08                                                              Справа № 1/575-28/173(1/467-12/192)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді Дубник О.П.

суддів Краєвська М.В.

Зварич О.В.

При секретарі судового засідання Ніколайчук С.В.

розглянув апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства (далі ВАТ) «Західенерго»від 12.12.07р. №08-4125

на рішення господарського суду Львівської області від 27.11.2007р.

у справі №1/575-28/173(1/467-12/192)

за первісним позовом Державного комітету України з державного матеріального резерву, м.Київ

до первісного відповідача ВАТ «Західенерго», м.Львів

про зобов’язання повернути до державного матеріального резерву 149706094,00 куб.м. природного газу, стягнення плати за позичання природного газу в сумі 13623254,55 грн., стягнення штрафних санкцій в сумі 48054458,53 грн.

та за зустрічним позовом ВАТ «Західенерго», м.Львів

до Державного комітету України з державного матеріального резерву, м.Київ

про          спонукання до укладення договору

за участю представників

від первісного позивача –Ємельянова Л.С. –представник (дов. у справі);

від первісного відповідача – Чорній О.Б. –представник (дов. у справі).

В зв’язку із відставкою судді Духа Я.В. та зайнятістю судді Якімець Г.Г. в іншому судовому засіданні, розпорядженням голови суду, без зміни головуючого судді, справу передано на розгляд складу суду: суддя Дубник О.П. –головуючий, члени колегії: судді Зварич О,В., Краєвська М.В., який і розглядав справу по суті спочатку.

Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалах суду.

Про оголошені перерви сторони повідомлялись належним чином, про що є докази в справі.

Права та обов’язки згідно ст.22 ГПК України роз’яснено, заяв про відвід суддів не поступало.

Відповідно до заяви представників сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Рішенням господарського суду Львівської області від 27.11.2007р. у справі №1/575-28/173(1/467-12/192) (суддя Морозюк А.Я.) первісний позов Державного комітету України з державного матеріального резерву до ВАТ «Західенерго» задоволено частково.

Стягнуто з ВАТ «Західенерго» на користь Державного комітету України з державного матеріального резерву 16996594,50 грн. плати за позичання природного газу. В іншій частині первісного позову - відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ВАТ «Західенерго» до Державного комітету України з державного матеріального резерву про спонукання до укладення договору про продовження до 01 січня 2023р. строку повернення природного газу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.02р. №2045 - відмовлено повністю.

Рішення господарського суду в частині задоволених вимог прийняте на підставі ст.193 ГК України, ст.254, п.6 ч.1 ст.268 ЦК України, ст.2 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 12.05.04р. №1713-IV, ч.5 ст.12 Закону України «Про державний матеріальний резерв»та мотивоване тим, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.12.1999р. №1432-р, відповідно до договору від 24.12.1999р. №юр-7/961-99 ВАТ «Західенерго»отримало з державного матеріального резерву в порядку тимчасового позичання природний газ в грудні 1999 року в кількості 149706,094 тис.куб.м. Зазначені факти встановлені рішенням господарського суду м.Києва від 12.12.03р. у справі №4/9, яке залишено без змін постановою Верховного суду України від 22.02.05р., і тому вони в силу приписів ст.35 ГПК України не потребують доведення. Згідно умов договору №юр-7/961-99 від 24.12.1999р. відповідач повинен здійснювати оплату позивачу щомісячно 0,5 відсотка від вартості фактично поставленого природного газу за користування, до повного повернення.

Щодо відмови в задоволенні первісних позовних вимог, рішення суду не оскаржене первісним позивачем, то місцевим господарським судом зроблено висновок про те, що строк повернення природного газу ще не настав відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.02р. №2045 «Про погашення заборгованості та впорядкування розрахунків підприємств електроенергетики з Державним комітетом з державного матеріального резерву»(далі ПКМУ №2045).

В задоволенні зустрічного позову відмовлено через те, що позивач за зустрічним позовом не надав суду доказів направлення відповідачу за зустрічним позовом проекту відповідного договору та через відсутність імперативного припису обов'язкового укладення угод про реструктуризацію заборгованості в ПКМУ №2045.

ВАТ „Західенерго" не погоджується з прийнятим рішенням в частині задоволених вимог, оскільки при прийнятті рішення, на його думку, недоведено обставини справи, які визнано встановленими, порушено та неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права, порушено право ВАТ „Західенерго" на проведення законного, об'єктивного та неупередженого розгляду справи, висновки, викладені у цьому рішенні, не відповідають обставинам справи.

Державний комітет України з державного матеріального резерву вимоги скаржника заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, первісний позивач вважає правомірним стягнення на його користь плати за позичання природного газу до повного повернення матеріальних цінностей до державного резерву.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

Згідно ч.5 ст.12 Закону України „Про державний матеріальний резерв" відпуск матеріальних цінностей з державного резерву в порядку тимчасового позичання провадиться за рішенням Кабінету Міністрів України, в якому визначаються одержувачі, строки та умови відпуску матеріальних цінностей із державного резерву, а також строки їх повернення.

Згідно п.13 Порядку формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1997 р. №1129, відпуск матеріальних цінностей із державного резерву в порядку тимчасового позичання на термін понад шість місяців та з незнижуваного запасу здійснюється згідно з актом Кабінету Міністрів України, проект якого готується за зверненням центрального, місцевого органу виконавчої влади, з визначенням одержувачів, терміну та умов відпуску матеріальних цінностей із державного резерву, розміру плати за позичання, а також терміну їх повернення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1432-р від 21.12.1999р. дозволено Держкомрезерву відпустити в грудні 1999р. тепловим електростанціям Міненерго в порядку тимчасового позичання 1 млрд. куб. метрів природного газу для потреб підприємств енергетичного комплексу із сплатою щомісяця 0,5 відсотка вартості відпущеного газу за користування.

На виконання розпорядження Кабінету Міністрів України №1432-р від 21.12.1999 року, 24 грудня 1999 року між Державним комітетом України по матеріальних резервах та ДАЕК „Західенерго" був укладений договір №юр-7/961-99, за умовами якого позивач зобов'язувався відпустити з державного резерву в порядку тимчасового позичання в грудні 1999р. природний газ в кількості 148,0 млн. куб. м. по ціні 280,3286 грн. загальною вартістю 41 488 632,80 грн., а відповідач повернути зазначений газ в травні-червні 2000 р.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1041 від 30 червня 2000 р., Указу Президента України № 603 від 7 серпня 2001 року Державний комітет України з державного матеріального резерву є правонаступником Державного комітету України по матеріальних резервах, про що також зазначено в Статуті (нова редакція) Державного комітету України з державного матеріального резерву, зареєстрованого 18.05.2007р.

ВАТ „Західенерго" є правонаступником Державної акціонерної енергогенеруючої компанії „Західенерго".

Як встановлено рішенням господарського суду м.Києва від 12.12.2003 року у справі №4/9, позивачем у якій виступав Державний комітет України з державного матеріального резерву, а одним з відповідачів ВАТ „Західенерго", в грудні 1999 року на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.12.1999 року №1432-р в порядку тимчасового позичання відповідач отримав з державного матеріального резерву природний газ в кількості 149706,094 тис.куб.м. Рішення господарського суду м.Києва від 12.12.2003 року №4/9 залишено без змін постановою Верховного суду України від 22.02.2005 року, є чинним, і встановлені в ньому факти, відповідно до ст.35 ГПК України, сприймаються судом як такі, що не потребують доведення.

Згідно п.2.2 договору №юр-7/961-99 від 24.12.1999 р. та ч.2 п.1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.12.1999 року № 1432-р термін повернення відпущеного природного газу визначений: травень-червень 2000 року.

У відповідності з п.1 ПКМУ №2045 строк повернення природного газу, відпущеного на підставі рішень Кабінету Міністрів України, у тому числі і розпорядження №1432-р від 21.12.1999р., продовжено до 01.01.2023р.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦК УРСР, який був чинним до 01.01.2004 року, зобов'язання виникають з договору або інших підстав, зазначених у статті 4 цього Кодексу, в тому числі з адміністративних актів. Розпорядження Кабінету Міністрів України №1432-р від 21.12.1999р. та №2045 від 28.12.2002р. є різновидом адміністративних актів в розумінні Цивільного кодексу УРСР, які прийняті Кабінетом Міністрів України у відповідності до повноважень, визначених у ст.12 Закону України «Про державний матеріальний резерв».

Таким чином, строк повернення природного газу, отриманого первісним відповідачем в грудні 1999 року на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.12.1999 року №1432-р, визначений до 01 січня 2023 року.

Враховуючи той факт, що строк повернення первісним відповідачем до державного матеріального резерву 149706094,00 куб.м. природного газу визначений до 01.01.2023 року і станом на сьогодні ще не настав, правові підстави для зобов'язання його повернути до державного матеріального резерву природний газ в зазначеному обсязі відсутні.

Згідно із п.8 ст.14 Закону України «Про державний матеріальний резерв»штраф у розмірі 100 відсотків вартості неповернених матеріальних цінностей і пеню за кожен день прострочення до повного виконання зобов'язання одержувач сплачує за несвоєчасне повернення до держаного резерву позичених матеріальних цінностей. Як було встановлено вище, строк повернення відпущеного природного газу ще не настав, тому підстави для стягнення з первісного відповідача штрафу у розмірі 100 відсотків вартості неповерненого природного газу, що становить 41966899,74 грн., та для нарахування та стягнення пені в розмірі 68796135,49 грн. відсутні.

Ці фактичні обставини справи вірно встановлено місцевим господарським судом, не оспорюються сторонами.

Згідно з абз.3 ч.5 ст.12 Закону України „Про державний матеріальний резерв" за позичання матеріальних цінностей з державного резерву передбачається плата, розмір якої визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і не може перевищувати розміру облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч.1 п.16 Порядку формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1997р. №1129, розмір, плати за тимчасове позичання матеріальних цінностей із державного резерву встановлюється у відсотках до їх вартості в межах облікової ставки Національного банку, що діє на момент позичання, і фіксується в договорі.

Згідно п.2.2. договору №юр-7/961-99 від 24.12.1999р. підприємство зобов'язане здійснювати оплату на поточний рахунок Держкомматрезерву щомісячно 0,5 відсотка від вартості фактично поставленого природного газу за користування тимчасовою позичкою до повного повернення. Місячна плата складає 209834,50 грн.

Згідно договору №юр-7/961-99 Держкомматрезерв зобов'язувався відпустити з державного резерву в порядку тимчасового позичання в грудні 1999р. природний газ в кількості 148,0 млн.куб.м. по ціні 280,3286 грн. загальною вартістю 41488 632,80 грн.

Факт отримання та кількість 149706 094,00 куб.м. переданого у грудні 1999 року з

державного резерву природного газу визначено рішенням господарського суду м.Києва від 12.12.2003 року у справі №4/9.

Згідно п.3 ПКМУ №2045 Держкомматрезерв зобов'язаний оформити відпуск з державного резерву підприємствам енергетики природного газу - 797,6 млн.куб.метрів. У вказану кількість природного газу входить і природний газ, відпущений ВАТ „Західенерго" згідно розпорядження Кабінету Міністрів України №1432-р від 21.12.1999р., що встановлено рішенням господарського суду м.Києва від 12.12.2003 року у справі №4/9.

Згідно ст.193 ГК України, зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Таким чином, у первісного відповідача не настав обов’язок щодо повернення природного газу, однак він зобов’язаний до повного повернення матеріальних цінностей до державного резерву сплатити плату за (користування) позичання природного газу, що передбачено розпорядженням Кабінету Міністрів України №1432-р та договором (пункт 2.2).

Згідно із ч.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01.01.04р., правила цього кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Первісний позов пред’явлено 23.05.05р.

ЦК УРСР, який був чинним до 01.01.04р., передбачав загальний строк позовної давності три роки (ст.71).

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.76 ЦК УРСР, ст.261 ЦК України). В січні 2000р. первісний позивач дізнався про порушення свого права.

Отже, з врахуванням строку давності, з 23.05.02р. по 01.10.07р. підлягає стягненню з первісного відповідача 13429408 грн. плати за позичання природного газу (209834,50 грн. х 64 місяці = 13429408 грн.).

Враховуючи викладене вище, оскаржуване рішення суду підлягає зміні.

Щодо зустрічних позовних вимог, то слід зазначити, що п.4 ПКМУ №2045 не вказує на необхідність внесення змін у вже укладені договори для продовження строку повернення з державного резерву природного газу.

В цій постанові уряду не вказується також і на обов’язок підприємств електроенергетики щодо укладення угод про реструктуризацію заборгованості.

Крім цього, місцевим господарським судом правомірно зроблено висновок про відсутність проекту договору як такого, що позбавляє ВАТ «Західенерго»права наполягати на задоволені зустрічних вимог.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 103, 104, 105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу задоволити частково.

2. Пункт 2 резолютивної частини рішення господарського суду Львівської області від 27.11.2007р. змінити і викласти в такій редакції: «2. Стягнути з ВАТ «Західенерго»(місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Козельницька, 15, інд. код 23269555) на користь Державного комітету України з державного матеріального резерву (місцезнаходження: 01601, м.Київ, вул.Пушкінська, 28, інд. код 00034016) 13 млн. 429 тис.грн. 408 грн. – плати за позичання природного газу.»В решті –рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

3. Місцевому господарському суду видати накази про стягнення судових витрат пропорційно задоволеним вимогам.

4. Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена згідно ст.ст.107, 109 ГПК України.

5. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуюча-суддя О.П. Дубник

суддя М.В.Краєвська

суддя О.В.Зварич