ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2008 р.

Справа № 3-17/1-08-25

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - Величко Т.А., суддів: Бойко Л.І., Жукової А.М.

при секретарі судового засідання Арбієві А.А.

за участю представників сторін: від позивача – Кіташевський Д.А.; від відповідача –Кіхтенко О.С.; від 3-ої особи - Тіхонов Р.І.,

розглянувши апеляційну скаргу Одеської залізниці на рішення господарського суду Одеської області від 18.03.2008р.зі справи № 3-17/1-08-25

за позовом Одеської залізниці до Одеської міської ради

3-тя особа без самостійних вимог на стороні позивача —Міністерство транспорту та зв'язку України про визнання права власності

встановив:

Рішенням господарського суду Одеської області від 18.03.2008р. (колегія суддів у складі: головуючий - Д'яченко Т.Г., судді: Желєзна С.П. та Щавинська Ю.М.) в задоволені позову Одеської залізниці до Одеської міської Ради про визнання за державою в особі Міністерства транспорту та зв'язку України права власності на кладову загальною площею 986,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Перша Сортувальна, 38а, і перебуває в повному господарському віданні Державного підприємства “Одеська залізниця”, - відмовлено повністю.

Суд першої інстанції зазначив у своєму рішенні, що Одеська залізниця безпідставно звернулась щодо визнання за державою в особі Міністерства транспорту та зв'язку України права державної власності на об'єкт нерухомості, та допустила процесуальні порушення щодо визначення статусу сторони у справі, на користь якої заявлено позовні вимоги, а саме Міністерства транспорту та зв'язку України.

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з висновками суду, Одеська залізниця просить рішення господарського суду скасувати, позовні вимоги задовольнити повністю.

Доводи скаржника ґрунтуються на допущених господарським судом порушеннях норм матеріального та процесуального права, неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи. Судом зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття неправильного рішення, а саме: ч. 3 ст. 136 ГК України передбачено, що відносно захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності, отже, Одеська залізниця має право на захист свого права господарського відання шляхом визнання права власності за власником майна —державою, в особі Міністерства транспорту та зв'язку України. Визнання права власності є єдиним можливим правовим способом захисту права господарського відання залізниці.

Також скаржником заявлено клопотання про відновлення строку на подачу апеляційної скарги, пропущеного з повноважних причин ( пізнім отриманням повного тексту рішення).

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи ( фактичні обставини справи) на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом та заслухавши пояснення присутніх у засіданні представників сторін, дійшла висновку, що пропущений скаржником з поважних причин строк на подачу апеляційної скарги підлягає —відновленню, а оскаржуване рішення —залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до рішення Одеської міської Ради народних депутатів від 28.04.2000р. № 1234-ХХІІІ Одеській залізниці була надано у постійне користування земельну ділянку площею 377,06га для виробничої діяльності, видано відповідний державний акт. Зазначений у позові об'єкт нерухомості розташований на землях, відведених позивачу у постійне користування.

З метою проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, позивач в особі свого відокремленого структурного підпрозділу - Дистанції сигналізації та зв'язку Одеса-Сортувальна (Положення про Дистанцію сигналізації та зв'язку Одеса-Сортувальна Одеської залізниці від 16.07.1997р.) звернувся до відповідача із заявою від 10.09.2007р. № 1687 про оформлення свідоцтва на право власності на об'єкт нерухомого майна Дистанції сигналізації та зв'язку Одеса-Сортувальна Одеської залізниці, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Перша Сортувальна, 38а. До заяви, серед іншого, було надано: довідку про знаходження об'єкту нерухомого майна на балансі Одеської залізниці ; технічний паспорт нежилого приміщення в буд. 38а по вул. Перша Сортувальна; довідку балансової вартості будівель; державний акт на право постійного користування землею.

Листом від 21.09.2007р. № 7516 вих. юридичне управління ОМР повідомило, що відповідно до Тимчасового положення про порядок державої реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003р. № 6/5 оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети, та за наявності акта комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію. Серед наданих документів акт комісії про прийняття об'єкта по вул. Перша Сортувальна, 38а і введення його в експлуатацію - відсутній.

Згідно довідки Департаменту архівної справи та діловодства ОМР від 08.06.2007р. № 1494-01-09 дані про введення до експлуатації будівлі Дистанції сигналізації та зв'язку Одеса-Сортувальна, розташованої по вул. Перша Солртувальна, 38а, - відсутні.

Дистанція сигналізації та зв'язку Одеса-Сортувальна є структурним підрозділом Одеської залізниці, має самостійний баланс, поточний рахунок, штамп і печатку, діє на підставі Положення про Дистанцію сигналізації та зв'язку Одеса-Сортувальна від 16.07.1997р.

З посиланням на ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право, Одеська залізниця в грудні 2007р. звернулася до Одеської міської Ради, 3-тя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Міністерство транспорту та зв'язку України з позовом про визнання за державою в особі Міністерства транспорту та зв'язку України права державної власності на кладову загальною площею 986,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Перша Сортувальна, 38а, що перебуває в повному господарському віданні державного підприємства "Одеська залізниця".

Відповідно до Статуту Одеська залізниця - це створене згідно з ст. 1, 4 ЗУ "Про залізничний транспорт" статутне територіально-галузеве об'єднання, засноване на державній власності і підпорядковане Державній адміністрації залізничного транспорту України, входить до сфери управління Міністерством транспорту України. Відповідно до п. 4.2 Статуту - майно залізниці є державною власністю і закріплюється за нею на праві повного господарського відання.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ГК України - управління об'єктами, які належать державі, покладено на Кабінет Міністрів України, і, за його уповноваженням, на центральні і місцеві органи виконавчої влади. Одеська залізниця не є власником майна і не володіє правом управління державним майном.

Господарський суд вірно зазначив, що права та законні інтереси Одеської залізниці стосовно права власності на спірне майно - не порушено, оскільки мова йде про право власності, яке належить державі, і право на звернення з позовом по захисту інтересів держави надано уповноваженому органу центральної виконавчої влади - Міністерству транспорту та зв'язку України. Між тим, цей орган в позовній заяві зазначено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, що фактично протирічить позовним вимогам про визнання права власності на об'єкт нерухомості за державою в особі Міністерства транспорту та зв'язку України і вимогам ст. 326 ЦК України про те, що від імені та в інтересах України право власності здійснюють відповідні органи державної влади. Діючим законодавством розмежовані права власника державного майна в особі уповноваженого органу і права суб'єкта господарювання, у якого це майно знаходиться на праві господарського відання.

Як зазначено в рішенні суду, доказів порушення інтересів позивача щодо володіння, користування і розпорядження майном суду не надано, право власності держави не оспорюється Одеською міською Радою, але реєстрація цього права не здійснюється в зв'язку з ненаданням визначенних Тимчасовим положенням документів.

Ст.392 ЦК України надає право власнику майна пред'явити позов про визнання його права власності не лише у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно не дає змоги зареєструвати спірне майно як державну власність, а ст. 16 ЦК України передбачає в цьому випадку один із способів захисту цивільних прав і інтересів —це визнання права, чим і скористався позивач. Але при цьому були допущені процесуальні порушення щодо визначення статусу сторони у справі, на користь якої повинно прийматися рішення, це і стало відмовою в задоволенні позовних вимог.

Згідно ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст. 1 цього Кодексу. Правила щодо третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, викладені у ст. 27 ГПК України.

Чинне процесуальне законодавство передбачає, що якщо позов подано особою не у власних інтересах, а в інтересах іншої особи (в даному випадку - Міністерства транспорту та зв'язку України), позивачем є особа, в інтересах якої подано позов про захист її прав і законних інтересів. Міністерство транспорту та зв'язку України в даній справі виступає в якості 3-ої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору, а тому не користується правами, які належать лише позивачу.

Ст.324 та 326 ЦК України встановили, що від імені Українського народу права власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Позивачем помилково було вказано власником державного майна орган управління державним майном —Міністерство транспорту та зв'язку України, яке в даній справі виступає в якості третьої сторони без самостійних вимог на предмет спору, що суперечить позовним вимогам, на що звернув увагу господарський суд при прийнятті рішення.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави для скасування рішення господарського суду і задоволення позовних вимог Одеської залізниці.

Керуючись ст. 53, 93, 101, 103-105 ГПК України,

колегія суддів постановила:

1. Відновити Одеській залізниці строк на подачу апеляційної скарги.

2.           Рішення господарського суду Одеської області від 18.03.2008р. у справі № 3-17/1-08-25 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                             Т.А. Величко

Судді                                                                                          Л.І. Бойко

А.М. Жукова