ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

23.06.2008

Справа №2-27/8375-2007А

За позовом Кримське республіканське відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Сімферополь, пр. Кірова, 51-52/10а.

До відповідача ВАТ «Кримхліб», м. Сімферополь, вул.. Севастопольська, 51.

Про стягнення заборгованості по адміністративно – господарським санкціям у розмірі 10826,00 грн.

Суддя Н.В. Воронцова.

При секретарі Пономаренко Н. О.

представники:

Від позивача – Свінобоєва, дор. у справі; Черненко, дор. у справі.

Від відповідача – не з’явився.

Сутність спору:

Позивач звернувся до Господарського суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості по адміністративно – господарським санкціям у розмірі 10826,00 грн.

Відповідач заявою від 03.08.2007 р. просив зупинити провадження по справі до розгляду позову ВАТ «Кримхліб» до Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів про встановлення відсутності компетенції ( повноважень ) у Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів у разі несплати адміністративно – господарських санкцій у встановлений строк застосовувати міри по їх стягненню в судовому порядку.

Судом встановлено, що за вказаним позовом було порушенно провадження по справі № 2-27/10291 – 2007А.

Приймаючи до уваги, що результат розгляду позову ВАТ «Кримхліб» до Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів про встановлення відсутності компетенції ( повноважень ) у Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів у разі несплати адміністративно – господарських санкцій у встановлений строк застосовувати міри по їх стягненню в судовому порядку, має суттєве значення для розгляду дійсною справи, суд ухвалою від 09.08.07р. провадження по справі зупинив.

Судом встановлено, що по справі № 2-27/10291 – 2007А було винесено постанову ГС АРК від 20.12.07р., якою у позові ВАТ «Кримхліб» було відмовлено. Вказана постанова ГС АРК оскаржена не була, та вступила в законну силу.

Позивач заявою від 22.04.2008 р. уточнив підстави позову.

В зв’язку з вказаним суд ухвалою від 07.05.2008 р. поновив провадження в справі.

Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, телеграмою від 19.05.2008 р. просив суд зупинити провадження по справі до розгляду справ №2-27/3385-2008А і №2-27/3585-2008А.

Суд дійшов висновку відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки суду не надано доказів того, що дану справу неможливо розглянути до розгляду справ №2-27/3385-2008А і №2-27/3585-2008А. Відповідач взагалі необгрунтував чим дана справа пов’язана зі справами №2-27/3385-2008А і №2-27/3585-2008А.

Також відповідач надіслав телеграму від 20.06.2008 р.. відповідно до якої просить справу розглянути без участі свого представника.

Суд дійшов висновку вказане клопотання задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

В С Т А Н О В И В :

Згідно до частини першої ст. 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 05.077.2001р. №2606-Ш (далі – Закон) з подальшими змінами та доповненнями, для підприємств (об’єднань), установ і організацій незалежно від форм власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 15 до 25 чоловік – у кількості одного робочого місця, якщо інше не передбачено Законом.

Пунктом 14 Положення про робоче місце інваліда і порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1995р. №314 “Про організацію робочих місць та працевлаштування інвалідів” (далі – Положення) встановлено, що підприємства у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів; щорічно до 1 лютого року, що настає за звітним, подають до Відділення Фонду соціального захисту інвалідів відомості про середню річну заробітну плату на підприємстві, середню облікову чисельність штатних працівників облікового складу та про кількість працюючих інвалідів; інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Отже, нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні на підприємства покладено обов’язок по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Як вибачається зі звіту відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою 10-П1 затвердженою наказом Держкомстату України №49 від 10.01.2002р. за 2006 р., належним чином засвідчена копія якого наявна в матеріалах справи, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу становила 2414 чоловіка, і у відповідності до Закону №2606-Ш становить 97 робочих місць відповідно 4% -відсотковому нормативу, тоді як відповідачем фактично працевлаштована 96 інвалідів. Кількість незайнятих інвалідами робочих місць складає - одне місце.

Сума штрафних санкцій, таким чином, складає 10826,00 грн.

Згідно з Законом місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інваліда відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

А пунктом 2 Положення передбачено, що робочим місцем інваліда може бути звичайне робоче місце, якщо за умовами праці та з рахуванням фізичних можливостей інваліда воно може бути використано для його працевлаштування.

Відповідно до частини першої ст.. 18 Закону України з подальшими змінами та доповненнями, працевлаштування інвалідів, здійснюється органами Міністерства праці та соціальної політики України, органами місцевого самоврядування та громадських організацій інвалідів.

Як зазначається в частини першій ст.. 20 Закону підприємства (об’єднання), установи і організації незалежно від форм власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж встановлено нормативом, передбаченим частиною першою ст. 19 Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної плати на відповідному підприємстві (в об’єднанні ), установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

У п. 14 Положення “Про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів” визначено, що підприємства інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги і заперечення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Постанову проголошено 23.06.2008 р.

Постанову повному обсязі складено 27.06.2008 р.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 – 164, 167, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.           Стягнути з відкритого акціонерко товариства «Кримхліб», м. Сімферополь, вул.. Севастопольська, 51, ( , р/р 939 у ВАТ «Укрексімбанк», м. Ялта, МФО 324786 ) на користь Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (95017, м. Сімферополь, пр. Кирова, 51-52/10а, отримувач – Держбюджет м. Сімферополь, УДК в АРК, м. Сімферополь, МФО 824026, , р/р 0002, призначення платіжу: * ЗКПО платника; 50070000; 01; 4% за незайняті інвалідами робочі місця) штрафні санкції у розмірі 10826,00 грн.

Виконавчий документ видати після вступу Постанови в закону силу, за заявою особи на користь якої воно винесено.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.