ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.08                                                                                           Справа№ 14/343А

За позовом: Управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі, м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області

До відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Явір”, м.Івано-Франкове Яворівського району Львівської області

Про стягнення 145930,79 грн

Суддя Кітаєва С.Б.

Секретар Митник Ю.

Представники сторін:

від позивача –Рисак Ю.І. - представник (довіреність від 29.01.08 р № 260/06.).

від відповідача – Залицайло М.С. –представник (довіреність від 14.01.2008 р.).

Представникам сторін роз”яснено їх права згідно зі ст..ст..49,51 КАС України.

Суть спору:

У відповідності до ч.1 п.7 Прикінцевих та перехідних положень КАС України після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, заяви у справах щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести виправлення в актовий запис цивільного стану ( глави 29-32 і 36 Цивільного процесуального кодексу України 1963 р), позовні заяви у господарських справах, що віднесені цим Кодексом до адміністративної юрисдикції , а також апеляційні, касаційні скарги ( подання), заяви (подання) про перегляд судових рішень у зв”язку з нововиявленими та винятковими обставинами у таких справах, подані і не розглянуті до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України, розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі, м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області, звернулось із позовом до Відкритого акціонерного товариства “Явір”,м.Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, про стягнення 145930,79 грн. боргу.

26.11.2007 р. господарський суд Львівської області відкрив провадження у справі та призначив попереднє судове засідання по справі на 07.12.2007 року. В попереднє судове засідання 07.12.2007 року відповідач не забезпечив явку повноважного представника, відзиву на позовну заяву, документів, що витребовувались суду не надав. Однак,07.12.2007 року в канцелярію суду поступило від відповідача клопотання про відкладення розгляду справи з тих причин, що є неможливим забезпечити в засідання явку повноважного представника ( оскільки останній перебуває у відрядженні) та через відсутність у відповідача іншого компетентного представника. Враховуючи наведене , ухвалою від 07.12.2007 року суд відклав розгляд справи в попередньому судовому засіданні на 16.01.2008 року, про що було доведено до відома повноважного представника позивача (який взяв участь у засіданні) під розписку.

16.01.2008 року представником відповідача подано до суду Заперечення проти адміністративного позову ( зареєстровано в канцелярії суду 16.01.2008 р за вих. № 865). Примірник Заперечень вручено безпосередньо в засіданні представнику позивача. З метою повного та всебічного з”ясування обставин по справі, надання можливості позивачу детально ознайомитись із запереченнями на позов відповідача та висловити свої обґрунтовані доводи та міркування щодо цих заперечень , а також, враховуючи, що відповідачем не в повному обсязі виконано вимоги попередніх ухвал суду по справі, суд вбачав за доцільне продовжити розгляд справи в попередньому судовому засіданні 30.01.2008 року, про що було винесено ухвалу та представникам сторін доведено письмово, під розписку дату та час наступного засідання.

30.01.2008 року позивачем подано письмові Пояснення ( за № 245/06-12 від 28.01.08 р) на Заперечення проти адміністративного позову ВАТ “Явір”. До Пояснення додавались додаткові докази до справи. Відповідач звернувся до суду з письмовим клопотанням про відкладення розгляду справи, у зв”язку з тим, що позивачем подано в судове засідання Пояснення на заперечення та додаткові матеріали, а також, для з”ясування можливості врегулювання спору до судового розгляду.

Суд вбачав за доцільне надати можливість відповідачу ознайомитись із Поясненням позивача та додатковими документами, які додатково були подані до справи та надати можливість сторонам врегулювати спір мирним шляхом, у зв”язку з чим в засіданні 30.01.2008 року була оголошена перерва до 27.02.2008 року до 12 год.00 хв, про що представників сторін було повідомлено під розписку.

В засіданні 27.02.2008 року судом було з”ясовано, що сторони не досягнули примирення, відповідач не визнає позовні вимоги з підстав, наведених у Запереченнях проти адміністративного позову ( додаткових пояснень, доповнень до Заперечень - не висловив; додаткових доказів не подав); позивач настоює на задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ч.3 ст.121 КАС України в засіданні 27.02.2008 року було закінчено підготовче провадження і здійснено перехід до судового розгляду справи, на що представники сторін дали письмову згоду. Судом здійснювалась технічна фіксація процесу технічними засобами.

У відповідності до ст. 71 КАС України справа слухається за наявними у ній доказами.

В судових засіданнях представник позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві, Поясненні на заперечення проти адміністративного позову. Ствердив, що ВАТ “Явір” має заборгованість перед Управлінням Пенсійного фонду України в Яворівському районі по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених по Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України ( 36-2003-п) за період жовтень 2004 р –жовтень 2007 року, на загальну суму –145930,79 грн. Пояснив, що на виконання вимог пункту 6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками внесків на загальнообов”язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 ( далі –Інструкція), орган ПФУ надсилає підприємству до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій, розмір сум до відшкодування на поточний рік, який визначається відділами доходів щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону. В разі зміни розміру пенсії або настання обставин, що впливають на суму відшкодування органи ПФУ повідомляють про це підприємство в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Управлінням ПФУ в Яворівському районі до ВАТ “Явір” за період з жовтня 2004 року по жовтень 2007 року були направлені Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій , призначених по Списку № 2, які додаються до матеріалів справи: в 2004 році –на суму 6134,97 грн; в 2005 році на суму 41665,73 грн; в 2006 році на суму 48042,43 грн; в 2007 році на суму 50087,66 грн ( в загальному –на 145930,79 грн), однак, в рахунок погашення заборгованості по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених по Списку № 2, за жовтень 2004 –жовтень 2007 р, від ВАТ “Явір” кошти не надходили.

Крім того, позивач повністю заперечує посилання відповідача на Закон України № 2181-111 “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та Закон України “Про систему оподаткування”; не погоджується із твердженням відповідача про те, що фактичні витрати на виплату та доставку пенсій тільки визнано об”єктом оподаткування; вважає, що покликання відповідача на те, що установи Пенсійного фонду не визначені особами, що відповідають за нарахування збору на обов”язкове державне пенсійне страхування є безпідставним, оскільки п.6.4 Інструкції встановлено, що розмір сум відшкодування на поточний рік визначається відділенням доходів органів Пенсійного фонду України.

На підставі наведеного у позовній заяві , письмовому Поясненні, Управління Пенсійного фонду України у Яворівському районі просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, як такі, що обґрунтовані та підтверджені нормативно та документально.

Відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав.

-          у чинному законодавстві щодо справляння та сплати збору до Пенсійного фонду не регламентовано порядок визначення коштів, віднесених до “фактичних витрат на виплату та доставку пенсій” ; на думку відповідача, фактичні витрати на виплату та доставку пенсій тільки визнано об”єктом оподаткування.

-          абзацом третім ст..1 ЗУ “Про систему оподаткування” визначено, що ставки, механізм справляння податків і зборів не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

- у абзаці восьмому ст..1 зазначено, що закони про оподаткування ( до яких належить і ЗУ “Про збір на обов”язкове державне пенсійне страхування) мають відповідати принципам, закладеним у цьому законі. Зокрема, змістом двох принципів ЗУ “Про систему оподаткування” є впровадження норм щодо сплати податків і зборів, визначених на підставі достовірних даних про об”єкти оподаткування за звітний період та забезпечення дохідливості норм податкового законодавства для платників податків. Таким чином, стверджує відповідач, цим принципам ЗУ “Про збір на обов”язкове державне пенсійне страхування” в частині сплати витрат не відповідає.

-          підприємство ( платник збору) не може самостійно нараховувати збір з фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, оскільки він такі витрати не здійснює. Відповідач стверджує, що відповідно до змісту ЗУ “Про збір на обов”язкове державне пенсійне страхування”, органи Пенсійного фонду теж не визначені як такі, що відповідають за нарахування збору, а цього вимагає пп..4.2.2 ЗУ “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

-          чинне законодавство , вважає відповідач , не регламентувало порядок самостійного визначення платником пенсійного збору такого об”єкта оподаткування, як фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, а контролюючі органи –установи Пенсійного фонду –не визначило особами, відповідальними за нарахування такого збору, а тому нарахування плати, що покриває витрати на виплату і доставку пільгових пенсій є безпідставним, а нарахування відповідного пенсійного збору з боку установ Пенсійного фонду –неправомочними.

Заперечуючи правомірність заявлених вимог в цілому, відповідач разом з тим, посилається на п.6.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками внесків на загальнообов”язкове державне пенсійне страхування до ПФУ та зазначає, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах і, враховуючи те, що позивачем заявлено даний позов в листопаді 2007 року, вважає, що Управління ПФ втратило право на стягнення витрат за місяць жовтень 2004 року, так як стягнення витрат за цей місяць виходить за межі 3-річного строку позовної давності. Враховуючи наведене, керуючись ст..3 ЗУ “Про систему оподаткування”, ст..67 Конституції України, пп. 4.2.2 ЗУ “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та ст..4,162,163 КАС України, відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників, суд встановив наступне.

Відповідно до п.1 Положення про Пенсійний фонд, затвердженого Указом Президента від 01 березня 2001 року № 121/2001, Пенсійний фонд ( надалі –Фонд) є центральним органом виконавчої влади, що, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов”язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків.

Згідно з п.1.1 Положення про управління Пенсійного фонду в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду від 20 квітня 2002 року № 8-2 ( надалі –Положення про управління Фонду), управління Фонду в районах, містах і районах у містах є органами Фонду, підвідомчими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Фонду.

Згідно з пп..6 п.2.2 Положення про управління Фонду воно відповідно до покладених на нього завдань контролює надходження страхових внесків та інших платежів до Фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо правильності обчислення та сплати страхових внесків, цільового використання коштів Фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій.

Відповідно до ст..1 Закону України “Про збір на обов”язкове державне пенсійне страхування” платниками збору на обов”язкове державне пенсійне страхування є, зокрема, суб”єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об”єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об”єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи – суб”єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників. Пунктом 1 статті 2 Закону України “Про збір на обов”язкове державне пенсійне страхування” встановлено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об”єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “б”-“з” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України “Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” № 1058-1У, відповідно до ст..1 якого, страхові внески –це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов”язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти сплачені на загальнообов”язкове пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Відповідно до Закону України “Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” та Закону України “Про збір на обов”язкове державне пенсійне страхування” розроблена та постановою Правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року затверджена Інструкціяї про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов”язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р за № 64/8663, яка визначає процедуру обчислення і сплати страхових внесків та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду підприємствами, установами, організаціями, незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання.

Пунктом 4 Інструкції встановлено, що розміри страхових внесків на загальнообов”язкове державне пенсійне страхування встановлюються відповідно до Закону України “Про збір на обов”язкове державне пенсійне страхування” за ставками : - для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 Інструкції –100 відсотків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до абзацу 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону, застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими або важкими умовами праці за Списком № 2.

Відповідно до п.6.4 вказаної Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування”, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій.

Як встановлено судом, Управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області на підставі п.6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов”язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року № 64/8663, яка визначає процедуру обчислення і сплати страхових внесків та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України підприємствами установами організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, направляло відповідачу Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених особам, які перелічені в цих Розрахунках, з жовтня 2004 р по жовтень 2007 року і, у зв”язку із непогашенням заборгованості відповідачем, звернулось з позовом до суду.

Пунктом 7 ст.64 Закону № 1058-1У “Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” виконавчій дирекції Пенсійного фонду та її територіальним органам надано право стягувати з платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків.

Згідно з нормами пп7 п.2.3 Положення про управління Фонду воно має право стягувати з платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків.

За змістом ст..106 Закону № 1058 саме територіальним органам Фонду надано право звертатись до суду з позовом про сплату простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків

З вищенаведеного вбачається, що Управління ( позивач у справі), надсилаючи відповідачу зазначені вище Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій і звертаючись з даним позовом до суду діяло як орган державної влади при здійсненні ним владних управлінських функцій і, відповідно, як суб”єкт владних повноважень., що спростовує твердження відповідача про те , що установи Пенсійного фонду не визначені особами, що відповідають за нарахування зазначеного збору.

Згідно із ст..1 Закону України “Про збір на обов”язкове державне пенсійне страхування” ( із змінами і доповненнями) –платниками збору на обов”язкове державне пенсійне страхування є суб”єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об”єднання, бюджетні, громадські та інші юридичні особи, а також фізичні особи –суб”єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до абз.4 п.1 ст.2 Закону –об”єктом оподаткування для платників, визначених п.п.1 та 2 ст.1 вищевказаного Закону України є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. “б-з” ст..13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст..12 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. Тобто, витрати на виплату та доставку пільгових пенсій є збором на обов”язкове державне пенсійне страхування.

Крім того, відповідно до Закону України “Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” та Закону України “Про збір на обов”язкове державне пенсійне страхування” розроблена та Постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року затверджена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов”язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663 ( про що вказувалось вище), яка визначає процедуру обчислення і сплати страхових внесків та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання.

Відповідно до п.6.1 Інструкції –відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч.2 “Прикінцевих положень” Закону України “Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування”.

Згідно з п.6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 “Прикінцевих положень” Закону України “Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування”, які надсилаються підприємствам до 20-го числа поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій.

Строк внесення сум фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах встановлено п.6.8 Інструкції, а саме до 25-го числа щомісяця.

Відтак, заперечення позову з тих підстав, що підприємство (платник збору) не може самостійно нараховувати збір з фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій ( оскільки він такі витрати не здійснює) не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки пунктом 6.4 зазначеної Інструкції встановлено хто визначає розмір сум до відшкодування, порядок визначення цих сум і Закон не ставить в залежність сплату витрат на виплату і доставку пільгових пенсій від того, що платник збору не може самостійно нараховувати ці витрати через те, що він такі витрати не здійснює.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач фактичну суму витрат на виплату і доставку пільгових пенсій ( що складає ціну позову), за спірний період своєчасно не сплатив позивачу.Борг в заявленій сумі має місце і станом на даний час.

В частині 2 Прикінцевих положень Закону України № 1058-1У, зазначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди : 1) особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими та важкими умовами за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсій за віком на пільгових умовах або за вислугу років, пенсії призначаються за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України “Про пенсійне забезпечення”.

Господарським судом Львівської області не приймається до уваги покликання відповідача на Закон України № 2181-111, оскільки відповідно до ст..5 Закону України “Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” –виключно цим Законом визначається порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками. Дія інших правових актів може поширюватися на ці відносини, що виникають між суб”єктами системи загальнообов”язкового державного пенсійного страхування лише у випадках, передбачених цим Законом або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до п.п.6.8 п.6 вищевказаної Інструкції, підприємства щомісячно до 25 числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. В разі зміни розміру пенсії або настання обставин, що впливають на суму відшкодування, органи ПФУ повідомляють про це підприємство у місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Матеріали справи підтверджують, що позивачем дотримувались зазначені норми і ,у разі зміни розміру пенсії, що в свою чергу впливало на суму відшкодування, Управління ПФ повідомляло про це відповідача в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Зазначене відповідач не заперечував.

Згідно п.6 Інструкції “Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” до Пенсійного фонду “ від 19.12.2003 р № 21-1, витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому, стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах.

У відповідності до ст..13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, право на призначення пенсій на пільгових умовах та розмірах здобули громадяни, які перелічені в Розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, зокрема : Давида Г.І; Бундз Г.О; Наконечна С.Ф.; Боровець К.Я.; Сало Д.М.; Сполук С.П.; Боровець Є.І; Борковська О.М.; Трухан В.В.; Протасюк М.Л.;Андрусів О.Ф.; Якименко Ю.Й; Добрянська Л.І; Біликовська І.П. Пенсія вищевказаним пенсіонерам призначена на підставі довідок про пільговий характер роботи, виданими відповідачем ( є в матеріалах справи).

Матеріалами справи, зокрема довідками управління по виплаті пенсій, розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначеною відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” в частині пенсій, призначених відповідно до ст..13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, які направлялись відповідачу ( докази є в матеріалах справи і факт надіслання позивачем і отримання розрахунків –відповідач не заперечує), підтверджено виплату пільгових пенсій зазначеним пенсіонерам у спірному періоді. Крім того, факт надсилання Управлінням ПФУ у Яворівському районі Львівської області Розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, відповідно до пункту 6.10 Інструкції про порядок обчислення страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов”язкове державне пенсійне страхування, вже є свідченням того, що такі витрати були понесені.

Окрім того, позивач проводив перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати зобов”язання по страхових внесках на загальнообов”язкове державне пенсійне страхування у ВАТ “Явір” за період з 01.01.04 р по 31.01.07 р, про що було складено Акт перевірки за № 6 від 31.01.2007 року. Зазначений Акт підписаний відповідачем без зауважень та заперечень ( по даній справі охоплено до стягненння боргу період з жовтня 2004 року по жовтень 2007 року). Як з”ясовано судом в ході розгляду даної справи, відповідач не оскаржував у встановленому порядку дії позивача ( як органу державної влади при здійсненні ним владних управлінських функцій і, відповідно, як суб”акта владних повноважень) в ході зазначеної перевірки. Відповідно до даних, відображених в Акті перевірки , за абревізований період нараховано витрат на виплату та доставку пільгових пенсій ( список № 2) в сумі 118834,22 грн і борг станом на 01.01.2007 року становив 141930,18 грн. В Акті відмічено, що сплата вищевказаних витрат відповідачем не проводилась.

Окрім того, в ході розгляду даної справи, на виконання вимог суду, сторони провели звірку заборгованості по виплаті та доставці пільгових пенсій по списку № 2 ВАТ “Явір”, станом на 01.01.2008 року. Відповідно до даних, відображених в Акті, заборгованість по пільгових пенсіях по списку № 2 ( станом на 01.01.2008 року) становить 204 404,00 грн ( тобто, із огляду на жовтень 2007 року ( включно по який заявлено до стягнення борг у даній справі) вбачається тенденція до збільшення заборгованості ВАТ “Явір” перед Управлінням ПФУ у Яворівському районі Львівської області по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Зауваження боржника ( ВАТ “Явір”) в Акті звірки, що сума заборгованості по пільгових пенсіях не підтверджується, в зв”язку з розглядом справи в суді, протирічить самій суті даного документу, наведеним у ньому даним про суму боргу, які були встановлені і погоджені обома сторонами в ході звірянння бухгалтерських документів стосовно заборгованості по відшкодуванню зазначених вище витрат. До того ж, наявність чи відсутність боргу не може не підтверджуватись, у зв”язку із розглядом справи в суді, оскільки доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначалось вище, відповідно до ст..5 Закону України “Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” –виключно цим Законом визначається порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.Дія інших правових актів може поширюватись на ці відносини, що виникають між суб”єктами системи загальнообов”язкового державного пенсійного страхування лише у випадках, передбачених цим Законом або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст.106 названого Закону:

- у разі звернення органу Пенсійного фонду з позовом про стягнення недоїмки до господарського суду передбачені законодавством заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

-          строк давності щодо стягнення недоїмки , пені та штрафів не застосовується.

-          Відтак, заперечення відповідача щодо пропуску позивачем 3-х річного загального строку позовної давності, передбаченого ЦК України, суд не приймає до уваги.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оскільки відповідач суму витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за спірний період своєчасно не сплатив, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами та підлягають до задоволення повністю.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ч.2 Перехідних положень Закону України “Про загальнообов”язкове пенсійне страхування”, ст..13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, ст..ст..17,94,158-163,263 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задоволити повністю.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Явір”, м.Івано-Франкове, вул..Львівська,55, Яворівський район Львівської області ( , інші дані –відсутні):

а) на користь Управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі, вул..С.Стрільців,16 м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області ; ЗКПО 20847230; р/р 4; МФО 385286 Яворівське відділення ВАТ “Державний ощадний банк України” –145930,79 грн. боргу;

б) в доход державного бюджету України 1459,31 грн судового збору.

Виконавчі листи видати

3.          Постанова набирає законної сили у відповідності із ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України..

Суддя                                                                                                     Кітаєва С.Б.