ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.03.08р.

Справа № 25/149-07

За позовом Акціонерного товариства закритого типу страхової компанії "ДІСКО",

м. Дніпропетровськ

до Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

про стягнення 83183,18 грн.

Суддя Чередко А.Є.

Представники:

від позивача: Гайворонська Н.В. - дор. № б/н від 27.12.07р.

від відповідача: Малікова О.В. - дов. №56 від 01.01.08р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача та просить суд стягнути з відповідача збитків у розмірі 83 183,18 грн., що склалися з неотриманих позивачем страхових платежів в період з 01.01.2007р. по 31.12.2007р. за договором № ОБМ 2002 ПР/НФ-011791/НЮ обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті від 26.10.1999р. та неотриманого позивачем доходу (втрачена винагорода) від розміщення грошових коштів на депозитному вкладі, що було б розміщено за діючим договором про внесення строкового депозиту юридичної особи № 01-05СД від 29.03.2005р., укладеного між позивачем та АБ "Експрес-Банк", за умовами якого передбачена сплата 12% річних.

В якості правових підстав задоволення позову позивач посилається на ст. 623 ЦК України, ст.ст. 216, 217, 224, 225 ГК України.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що станом на 01.01.2007р. зобов'язання позивача (страховика) перед відповідачем (страхувальником) за вказаним договором страхування виконані в повному обсязі, тому відповідно до пункту 5.5 Договору та ст. 28 Закону України "Про страхування" договір припинив свою дію. Позивачем не надано належних доказів в обгрунтування суми понесених збитків за період з 01.01.2007р. по 31.12.2007р., оскільки між сторонами Договору не був узгоджений страховий платіж на цей термін. Також, позивачем не надано доказів, що підтверджують той факт, що на виконання договору про внесення строкового депозиту юридичної особи № 01-05СД від 29.03.2005р., додаткової угоди № 02 від 29.03.2006р. та додаткової угоди № 03 від 04.10.2006р., останній не виконав свої зобов'язання за вищезазначеним договором та не передав Банку у керування кошти. Відповідно до пункту 1.1 додаткової угоди № 03 від 04.10.2006р. до договору № 01-05/СД вкладник передає банку в керування у формі депозитного вкладу тимчасово вільні кошти в розмірі 50 000,00 грн. на строк з 29.03.2005р. по 04.10.2007р. Тобто, позивачем на виконання згаданого договору вже було передано Банку 50 000,00 грн. на строк до 04.10.2007р. Більш того, позивач у позовній заяві зазначає, що договір № 01-05/СД є діючим. Але, відповідно до пункту 9.1 договору строк дії договору обмежений моментом зняття грошових коштів з вкладу, що в свою чергу свідчить про наявність грошових коштів у розмірі 50 000,00 грн. на депозитному вкладі згідно даного договору та отримання позивачем прибутку у розмірі 12 % річних від суми вкладу.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 05.02.2008р. по 06.03.2008р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 1999 р. між позивачем, відповідачем та ТОВ „Асіо” було укладено договір обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті № ОБМ 2002 (далі Договір), згідно з умовами якого позивач прийняв на себе зобов’язання по страхуванню життя, здоров’я та працездатності робітників відповідача під час обслуговування ними поїздки.

Відповідно до п.п. 5.1. Договору, він набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2002. Додатковими угодами № 1 від 12.12.2002, № 2 від 01.01.2005, № 3 від 01.01.2006, № 4 від 28.02.2006 дію договору було продовжено сторонами до 31.12.2006 року.

Згідно п.п. 5.5. Договору він не може бути розірваний в односторонньому порядку до закінчення строку його дії. У випадку, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не заявить у письмовому вигляді про припинення договору, він автоматично проторговується на той самий термін.

27 грудня 2006 р. позивач отримав від відповідача лист від 26.12.2006 р. за № Н-

21/2027 про розірвання та відмову відповідача з 01.01.2007 р. від договорів від

19.10.2005р. № АД 55 ПР/НФ-051687/НЮ «Агентський договір (договір доручення)»по страхуванню пасажирів, що відправляються зі станцій Дніпропетровської та Кримської дирекції залізничних перевезень, від 26.10.1999р. № ОБВ2001 ПР/НФ-011792/НЮ та від 26.10.1999 № ОБМ 2002 ПР/НФ-011791/НЮ по обов'язковому страхуванню від нещасних випадків на транспорті працівників залізниці (водіїв, машиністів та інших).

28 грудня 2006 р. позивач направив на адресу відповідача листа за вих. №831, в

якому зазначив про свої незгоду з одностороннім розірванням та відмовою відповідача від договору дія якого спливає тільки 31 грудня 2007р.

Рішенням Дніпропетровського господарського суду від 15.03.2007р. по справі № 39/77-07 Договір визнано діючим до 31.12.2007р. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду частково скасовано рішення, але зазначено, що місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку, про те, що договір продовжено на наступний термін до 31.12.2007р. і зобов'язання сторін продовжують існувати до закінчення вказаного терміну.

В силу ст. 35 ГПК України, встановлені господарським судом факти щодо продовження терміну дії Договору до 31.12.2007р. мають преюдиціальне значення для розгляду даної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на протязі 2007р. списки осіб, яки підлягають страхуванню позивачу не передавались, страховий тариф на 2007р. не узгоджено, страхові, платежі не сплачено, отже відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання Договору.

Позивач вважає, що внаслідок відмови відповідача від договору йому заподіяні збитки, які складаються з реальних збитків у розмірі 74270,70грн. та становлять суму страхових платежів, яку відповідач мав сплатити по Договору за страхування працівників у 2007р., але не сплатив, а також з неотриманого позивачем доходу (втрачена винагорода) у розмірі 8912,48грн. від розміщення грошових коштів, які позивач мав отримати за Договором, на депозитному вкладі, що було б розміщено за діючим договором про внесення строкового депозиту юридичної особи № 01-05СД від 29.03.2005р., укладеного між позивачем та АБ "Експрес-Банк", за умовами якого передбачена сплата 12% річних.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв’язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За ч. 2 ст. 224 ГК України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

В силу ч. 1 ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

З вищенаведених вимог чинного законодавства України вбачається, що сума грошових коштів, яка не отримана стороною договору, внаслідок порушення іншою стороною свого грошового зобов’язання, передбаченого договором не має ознак реальних збитків та є заборгованістю, отже заявлена позивачем до стягнення сума реальних збитків у розмірі 74270,70грн. становить розмір невиконаного грошового зобов’язання за Договором, яке не є збитком, враховуючи відповідне визначення Законом змісту збитків та змісту зобов’язання, зокрема ст. 509 ЦК України.

Таким чином, належним способом захисту порушеного права у випадку відмови стороною у зобов’язанні від його виконання є примусове виконання обов’язку в натурі. Між тим, як вбачається з матеріалів даної справи, у справі № 39/77-07 позивачем, також заявлялися вимоги про зобов’язання відповідача виконувати Договір, але у цій частині позовних втимог позивача було відмовлено. З огляду на вищенаведене, а також приписи п.п. 2.2, 2.3., 2.4. Договору щодо погодження сторонами на кожний рік страхового тарифу, розміру та строку страхового платежу відсутні у позивача і підстави для стягнення з відповідача 74270,70грн., як заборгованості за Договором.

Окрім того, підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння збитків є правопорушення, яке включає у якості складових елементів: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки, причинний зв’язок між ними, а також вину особи, що заподіяла збитки.

Терміном “збитки” позначаються наслідки правопорушення, які виражаються у зменшенні майнової сфери потерпілого у результаті порушення належного йому права або блага. Протиправною поведінкою (дією або бездіяльністю) є будь-яка поведінка, яка суперечить правовим нормам. Причинний зв’язок –це відповідний об’єктивно існуючий зв’язок між явищами, при якому одне явище, яке передує, при відповідних умовах породжує, викликає інше явище –наступне. Відповідальність за заподіяні протиправною поведінкою збитки виникає при наявності вини особи, що заподіяла шкоду.

З огляду на вищенаведене заявлена до стягнення сума у розмірі 74270,70грн. не може бути реальними збитками позивача, заподіяними внаслідок не виконання відповідачем Договору у 2007р. Зважаючи ж на відмову господарським судом у справі № 39/77-07 у позові позивача до відповідача про зобов’язання відповідача виконувати Договір, відсутні у суду і підстави для висновку про протиправність поведінки відповідача щодо не виконання умов Договору у 2007р.

Таким чином, з обставин справи не вбачається необхідних елементів, які є підставою для настання цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування реальних збитків та причинного зв’язку між ними, що унеможливлює покладення відповідальності на відповідача.

Відповідно відсутні у суду і правові підстави для покладення на відповідача відповідальності шляхом відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 8912,48грн.

До того-ж, позивачем не надано доказів, що підтверджують той факт, що на виконання договору про внесення строкового депозиту юридичної особи №01-05/СД від 29.03.2005, додаткової угоди № 02 від 29.03.2006 та додаткової угоди №03 від 04.10.2006, останній не виконав свої зобов'язання за вищезазначеним договором та не передав Банку у керування кошти.

Також, відповідно до пункту 1.1 додаткової угоди № 03 від 04.10.2006 до договору про внесення строкового депозиту юридичної особи № 01-05/СД від 29.03.2005р. Вкладник передає Банку в керування у формі депозитного вкладу тимчасово вільні кошти в розмірі 50 000,00 грн. на строк з 29 березня 2005 року по 04 жовтня 2007року, але розрахунок збитків здійснено позивачем за весь 2007р.

З договору внесення строкового депозиту юридичної особи № 01-05/СД від 29.03.2005р. та додаткової угоди № 03 до нього вбачається, що позивачем, на виконання вищезазначеного договору, вже було передано Банку 50 000,00 грн. на строк до 04.10.2007р., тобто умови договору були виконані сторонами у повному обсягу та не передбачали додаткового розміщення коштів.

Наведені обставини, також свідчать про безпідставність вимог позивача про заподіяенння йому збитків у вигляді упущеної вигоди.

Враховуючи усе вищевикладене, суд не знаходить достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, отже у позові слід відмовити, а судові витрати віднести на позивача.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 611, 623, 509, 526 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України, ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя

А.Є. Чередко

Рішення підписано