ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2008 р.

№ 22/54-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

закритого акціонерного товариства "Донецьксталь" –металургійний завод"

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.03.2008р.

у справі

господарського суду

№22/54-08

Дніпропетровської області

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Ікар плюс"

до

1) державного підприємства "Придніпровська залізниця"

2) закритого акціонерного товариства "Донецьксталь" –металургійний завод"

про

за участю представників сторін:

позивача –

відповідача 1–

відповідача 2–

стягнення 30 192,00грн.

не з'явився

не з'явився

не з'явився

В С Т А Н О В И В:

У січні 2008 року товариство з обмеженою відповідальністю "Ікар плюс" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до державного підприємства "Придніпровська залізниця" та закритого акціонерного товариства "Донецьксталь" –металургійний завод" про стягнення 30 192,00грн. вартості вагової недостачі сталі сортової за залізничною накладною №50141067.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2008 року (суддя Пуппо Л.Д.) позовні вимоги у зв'язку зі справним перевезенням задоволені за рахунок вантажовідправника –закритого акціонерного товариства "Донецьксталь" –металургійний завод". В позові до перевізника відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, закрите акціонерне товариство "Донецьксталь" –металургійний завод" звернулось з апеляційною скаргою до Дніпропетровського апеляційного господарського суду, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити відносно нього в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що господарським судом першої інстанції оскаржуване рішення прийняте при порушенні та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.03.2008р. (судді Лисенко О.М., Виноградник О.М., Джихур О.В.) рішення господарського суду Дніпропетровської області змінено, стягнуто з закритого акціонерного товариства "Донецьксталь" –металургійний завод", на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ікар плюс" 29 221,60грн. вартості недостачі сталі сортової, 292,22грн. державного мита за розгляд справи, 114,21грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В задоволенні решти позовних вимог та в позові до державного підприємства "Придніпровська залізниця" відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, закрите акціонерне товариство "Донецьксталь" –металургійний завод" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та постанову по справі та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Ікар плюс" до закритого акціонерного товариства "Донецьксталь" –металургійний завод" відмовити, посилається на порушення норм матеріального права судом апеляційної інстанції.

Представники сторін в судове засідання не з'явились.

Перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові і доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Ікар плюс" та закритим акціонерним товариством "Донецьксталь” –металургійний завод" укладений договір поставки №302063 від 23.02.2007р.

На виконання умов договору по залізничній накладній №50141067 відповідач-2 відвантажив позивачу сталь сортову.

Позивач платіжним дорученням від 27.09.2007р. №2346 оплатив відповідачу-2 поставлену продукцію. Видача вантажу вантажоодержувачу здійснювалась залізницею відповідно до п.52 Статуту залізниць України з перевіркою ваги вантажу. При цьому виявлена недостача сталі сортової, що підтверджено комерційним актом від 01.11.2007р. БН№755252/1269.

Відповідно до частин 1, 2 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Частинами 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу, одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Згідно із статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частинами 1, 2 статті 924 Цивільного кодексу України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачу, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Пунктом 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача.

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з п.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складаються станціями залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до п.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до пункту 12 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, при наявності на станції призначення або в одержувача вагонних ваг, на вимогу одержувача залізниця може перевірити масу вантажів, що перевозяться навалом та насипом і прибули без ознак втрати. У разі відсутності вагонних ваг на станції призначення і в одержувача, ці вантажі видаються без перевірки.

Пунктом 5 Інструкції П-6 встановлено, що в усіх випадках, коли при прийманні вантажу від органів транспорту встановлюється пошкодження чи порча вантажу, невідповідність найменування, чи ваги вантажу та кількості місць, зазначених у транспортному документі, а також у всіх інших випадках, коли це передбачено правилами, які діють на транспорті, вантажоодержувач зобов'язаний витребувати від органу транспорту складання комерційного акту, а у разі неправомірної відмови органу транспорту від складання комерційного акту вантажоодержувач зобов'язаний відповідно до діючих на транспорті правил оскаржити цю відмову та здійснити приймання продукції у порядку, передбаченому даною інструкцією.

Апеляційним судом встановлено, що виконуючи пункт 5 Інструкції П-6 позивач при прийманні продукції витребував від перевізника складання комерційного акту.

Відповідно до комерційного акту від 01.11.2007р. БН№755252/1269, складеного відповідно до Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002р. №334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002р. за №567/6855, вантаж прибув у технічно справному і комерційно придатному вагоні, двері та люки закрити. Вантаж навантажений навалом, навантаження від полу вагону у 2 штабелі поперек вагону, в 2 яруси кожний. Ув'язки зв'язані в 2-3 місцях, обв'язані в 2 ниті дротом діаметром 6 мм, закрученому стандартно в 2-3 витка, мають по 2 хомута (петлі підйомні) з металевої полоси розміром 7х50мм (хомути розташовані вертикально угору), до кожної ув'язки прикріплено по 1-2 металеві бирки. Нанесено маркування на кожний штабель краскою білого кольору по одній полосі шириною 2-3 см у поперек вагону, маркування не порушено. Тобто із змісту комерційного акту вбачається, що втрати вантажу при перевезенні не було.

Доводи закритого акціонерного товариства "Донецьксталь" –металургійний завод" про те, що вага вантажу при відвантаженні підтверджена залізничною накладною та актом експертизи від 28.10.2007 року № 6419/10 не були прийняті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки відповідно до п.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Суд апеляційної інстанції акт експертизи від 28.102007р. правомірно не прийняв як належний доказ, підтверджуючий вагу вантажу при відправленні, оскільки експертиза проводилась без участі працівників залізниці та в акті експертизи не вказано, що переваження вантажу здійснювалось в момент передачі вагону залізниці, а проведення експертизи при здаванні вантажу залізниці без представників залізниці Статутом залізниць України не передбачено.

Згідно із пункту 27 Правил видачі вантажів, вантаж вважається доставленим без втрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначеній маси нетто.

За таких підстав апеляційна інстанція дійшла правильного висновку, що позивач не може довести, якої саме не достає сортової сталі, згідно до додатку №7 до договору та сертифікату якості, тому вартість недостачі повинна розраховуватися по найменшій ціні 2 899,00грн. за тону, то вартість недостачі складає 29 221,60грн. (з ПДВ).

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги закритого акціонерного товариства "Донецьксталь" –металургійний завод", оскільки судами попередніх інстанцій повно досліджені всі обставини даної справи, їм надана належна правова оцінка та прийняті обґрунтовані та правомірні судові рішення.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу закритого акціонерного товариства "Донецьксталь" –металургійний завод"залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.03.2008р. у справі №22/54-08 залишити без змін.

Головуючий           Є. Першиков

Судді           Т. Данилова

І. Ходаківська