СУД
Постанова

Іменем України

20
лютого 2008 року

Справа
№ 2-7/12700-2007

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  Латиніна
О.А.,

суддів                                                                      Дугаренко
О.В.,

Прокопанич Г.К.,

за
участю представників сторін:

позивача:
не з'явився,

відповідача:
не з'явився,

третьої
особи: (ТОВ
"КІНГ 99") - не з'явився,

третьої
особи: (ТОВ
"Євродім") - не з'явився,

третьої
особи: (СПД  ОСОБА_1.) - не з'явився,

розглянувши
апеляційні скарги
товариства з обмеженою відповідальністю "КІНГ 99" та суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 на рішення господарського суду Автономної
Республіки Крим (суддя Дворний І.І.) від 24 грудня 2007 року у справі №
2-7/12700-2007

за
позовом          суб'єкта підприємницької
діяльності  ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
м.Сімферополь, 95001)

до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю Управління архітектури та містобудування
Феодосійської міської ради (вул. Галерейна, 3 м. Феодосія, АР Крим, 98179)

3-ті
особи:

1. суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 АДРЕСА_2, м.Феодосія, АР Крим, 98100)

2. товариство з обмеженою
відповідальністю "КІНГ 99"
(вул. Лермонтова, 14в, м.Сімферополь, 95034)

3. товариство з обмеженою
відповідальністю "Євродім"
(вул. Магнітогорська, 1 кв.308, м.Київ, 02094)

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_2. звернувся до господарського суду АР Крим з
позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Управління
архітектури та містобудування Феодосійської міської ради, третя особа - суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1., в якому просить визнати нечинним дозвіл №
54 від 10.08.2006 року на виконання будівельних робіт автозаправного комплексу,
а також визнати нечинним в акті державної комісії з прийняття в експлуатацію
АЗС наявність дозволу на виконання будівельних робіт автозаправного комплексу №
54 від 10.08.2006 року.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що спірний дозвіл був виданий третій особі -СПД ОСОБА_1.
на підставі договору оренди земельної ділянки від 25.01.2002 року, який
в подальшому -рішенням господарського суду АР Крим від 13-12.02.2007 року у
справі №2-2/1200-2007 був визнаний недійсним. Позивач вважає, що оскільки у СПД
ОСОБА_1. відсутній правовстановлювальний документ на земельну ділянку, то також
підлягає визнанню нечинним дозвіл № 54 від 10.08.2006 року та посилання на
нього в акті державної комісії з прийняття в експлуатацію АЗС.

Рішенням господарського
суду АР Крим від 24.12.2007 року у справі № 2-7/12700-2007 позов суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2 задоволено. Суд визнав недійсним дозвіл на
виконання будівельних робіт № 54 від 10.08.2006 року, виданий Інспекцією
державного архітектурно-будівельного контролю Управління архітектури та
містобудування Феодосійської міської ради. В іншій частині провадження у справі
припинено.

При прийнятті рішення, суд першої
інстанції встановив, що постановою господарського суду АР Крим від
20.10.2006          року у справі №
2-27/11838-2006А, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного
господарського апеляційного суду від 29.01.2007 року, було визнано нечинним
рішення № 994 від 20.12.2001 року Берегової сільської ради про
затвердження   проекту землеустрою з
відведення і надання в оренду СПД ОСОБА_1. земельної ділянки площею 0,5000 га.
Також рішенням господарського суду АР Крим від 13-21.02.2007 року у справі
№2-2/1200-2007, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного
господарського суду від 12.06.2007
року, було визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0,5000
га, укладений 25.01.2002 року між Береговою сільською радою та СПД ОСОБА_1.
Прийнявши до уваги той факт, що спірний дозвіл було видано на 1-й квартал 2007
року, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність у СПД ОСОБА_1.
на момент здійснення будівельних робіт документа, який посвідчує право
власності або право користування земельною ділянкою, та, як наслідок,
відсутність правових підстав для видачі Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю спірного дозволу.

Не погодившись з рішенням
господарського суду АР Крим, треті особи - товариство з обмеженою
відповідальністю "Кінг 99" та суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1. звернулись до Севастопольського апеляційного господарського суду з
апеляційними скаргами, в яких просять рішення суду першої інстанції скасувати.

Доводи апеляційних скарг
полягають у неповному дослідженні судом першої інстанції обставин справи та
невірному застосуванні норм матеріального права -Закону України „Про планування
та забудову територій”. СПД ОСОБА_1. також вважає, що даний спір відноситься до
тієї категорії, які мають розглядатись в порядку адміністративного
судочинства.

Представник
відповідача та третіх осіб -СПД ОСОБА_1., ТОВ „Євродім” у судове засідання не
з`явились, причину неявки не повідомили, хоча про час та місце слухання справи
сповіщались належним чином ухвалами від 26.01., 01.02. та 13.02.2007 року.

Від
позивача надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності його
представника.

Товариство
з обмеженою відповідальністю „Кінг-99” заявило клопотання про відкладення
розгляду апеляційної скарги. Однак, судова колегія виходить з того, що заявлене
ним клопотання будь-яким належними доказами не підтверджено. Судова колегія
також зазначає, що представництво юридичної особи в суді не обмежується колом
певних осіб, до того ж, у разі взагалі неможливості забезпечення явки
представника у судове засідання, сторона у справі не позбавлена права подавати
свої вимоги і заперечення у письмовому вигляді. За таких обставин, судова
колегія визнала можливим розглянути справу за відсутності представників сторін
та третіх осіб.

Повторно
розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу
України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до
висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг та
скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно
до частини 1 статті 24 Закону України „Про планування та забудову територій”,
фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів
містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи
користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад,
Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, у разі
делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво
об'єкта містобудування.

Частиною
5 статті 24 Закону України „Про планування та забудову територій” встановлено,
що дозвіл на будівництво дає право замовникам на отримання вихідних
даних на проектування, здійснення проектно-вищукувальних робіт та отримання
дозволу на виконання будівельних робіт у порядку, визначеному цим Законом.

Згідно
з частинами 1, 2 статті 29 Закону України „Про планування і забудову
територій”, дозвіл на виконання будівельних робіт -це документ, що засвідчує
право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення
об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення
земляних робіт. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями
державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих
дозволів.

Судовою
колегією встановлено, що 10.08.2006 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю Управління архітектури та містобудування
Феодосійської міської ради суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1. було
видано дозвіл № 54 на виконання будівельних робіт з будівництва автозаправного
комплексу в м. Феодосії по АДРЕСА_3.

Надаючи
правову оцінку діям Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю
Управління архітектури та містобудування Феодосійської міської ради судова
колегія виходить з наступного.

Відповідно
до частини 3 статті 29 Закону України „Про планування і забудову територій”,
дозвіл на виконання будівельних робіт надається на підставі:

-
проектної документації, погодженої та затвердженої в порядку, визначеному
законодавством;

-
документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, а у
разі, якщо замовник (забудовник) не є власником чи користувачем земельної
ділянки, також подасться нотаріально засвідчена згода власника земельної
ділянки на забудову цієї ділянки, а якщо ділянка перебуває у користуванні, -нотаріально
засвідчені згоди власника та користувача земельної ділянки па її забудову;

-
рішення виконавчого органу відповідної ради або місцевої державної
адміністрації про дозвіл на будівництво об'єкта містобудування;

-
документа про призначення відповідальних виконавців робіт та відомостей про
здійснення авторського та технічного нагляду.

Аналогічне
положення передбачено пунктом 2.1 частини 2 Положення про порядок надання
дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Держбуду України
№ 273 від 05.12.2000 року, яким встановлено, що для одержання дозволу на
виконання будівельних робіт забудовник (замовник) повинен подати до інспекції
держархбудконтролю такі документи:

а)
заяву забудовника (замовника);

б)
рішення виконавчого органу відповідної ради або місцевої державної
адміністрації про дозвіл на будівництво об'єкта містобудування;

в)
документ, що посвідчує право власності забудовника  замовника) чи право користування (у тому
числі на умовах оренди) земельною ділянкою, на якій буде розміщено об'єкт
містобудування;

г)
комплексний висновок державної інвестиційної експертизи;

ґ)
документи про призначення відповідальних виконавців робіт (виконроба, осіб, що
виконують технічний нагляд, авторський нагляд);

д)
затверджену  в  установленому
порядку  проектну документацію
(будівельний генеральний план та паспорт фасаду в двох примірниках,  пояснювальна записка для реєстрації").

Судом
першої інстанції вірно встановлено, що на момент видачі відповідачем спірного
дозволу № 54 від 10.08.2006 року діяв договір оренди землі, укладений
25.01.2002 року між Береговою сільською радою та СПД ОСОБА_1. При цьому, строк
дії дозволу № 54 від 10.08.2006 року був встановлений на 1-й квартал 2007 року.

Господарським
судом АР Крим також вірно встановлено, що постановою господарського суду АР
Крим від 20.10.2006          року у
справі № 2-27/11838-2006А, залишеною без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського апеляційного суду від 29.01.2007 року, було визнано
нечинним рішення № 994 від 20.12.2001 року Берегової сільської ради про
затвердження проекту землеустрою з відведення і надання в оренду СПД ОСОБА_1.
земельної ділянки площею 0,5 га. Також рішенням господарського суду АР Крим від
13-21.02.2007 року у справі №2-2/1200-2007, залишеним без змін постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 12.06.2007          року, було визнано недійсним договір
оренди земельної ділянки площею 0,5 га, укладений 25.01.2002 року між Береговою
сільською радою та СПД ОСОБА_1.

Відповідно
до частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти,
встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні Інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Судова
колегія погоджується з висновком господарського суду АР Крим про те, що правовстановлювальний
документ на землю має бути наявним впродовж всього строку дії дозволу на
здійснення будівельних робіт. Необхідність наявності у забудовника
правовстановлювального документу на землю мотивовано тим, що право на
здійснення будівництва належить виключно власникам або користувачам земельних
ділянок. У даному випадку, така умова не була дотримана.

Таким
чином, приймаючи до уваги те, що така суттєва підстава видачі дозволу на
здійснення будівельних робіт, як наявність правовстановлювального документу на
землю зникла, той й правові підстави для подальшої дії вже виданого дозволу
відсутні, незважаючи на те, що на момент видачі спірного дозволу
правовстановлювальний документ існував.

Тому,
судова колегія не може визнати правомірними доводи ТОВ „Кінг-99” в апеляційній
скарзі про те, що на момент видачі спірного дозволу правовстановлюючі документи
існували та даний факт є вирішальним при дослідженні питання про чинність
спірного дозволу.

Згідно
зі статтею 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа
має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Приймаючи
до уваги той факт, що постановою господарського суду АР Крим від 20.10.2006
року у справі №2-27/11838-2006А встановлено факт накладення меж наданих у
користування СПД ОСОБА_2 та СПД ОСОБА_1 земельних ділянок та враховуючи
преюдиціальність встановленого судовим рішенням факту, суд першої інстанції
вірно встановив порушення спірним дозволом на виконання будівельних робіт прав
позивача, як землекористувача частини земельної ділянки. За таких обставин,
позовні вимоги СПД ОСОБА_2 в цій частині є обґрунтованими, а їх задоволення
судом першої інстанції є правомірним.

При
цьому, доводи СПД ОСОБА_1. в апеляційній скарзі про те, що даній спір має
вирішуватись в порядку адміністративного судочинства судова колегія не може визнати
обґрунтованими виходячи з наступного.

В
частині 4 пункту 5.2 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України
від 27.06.2007 року № 04-5/120 зазначено, що якщо суб'єкт (у  тому числі орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних
правовідносинах не здійснює зазначених владних управлінських функцій (щодо
іншої особи, яка є учасником  спору), то
такий суб'єкт не перебуває "при здійсненні управлінських функцій" і
не має встановлених нормами КАС України ознак
суб'єкта владних повноважень і, отже, спір за участю останнього повинен
вирішуватися господарським судом.

Пунктом
5.3 вказаних вище Рекомендацій зазначено, що до компетенції господарських судів
не відноситься розгляд справ у спорах:

а)
про оскарження рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії),
ухвалених суб'єктом владних повноважень, яким останній зобов'язує суб'єкта
господарювання вчинити певні дії, утриматись від вчинення певних дій або нести
відповідальність, за умови, що оскаржуваний акт згідно  із законодавством України є обов'язковим до
виконання;

б)
про оскарження суб'єктом господарювання дій (бездіяльності) органу державної
влади, органу місцевого самоврядування, іншого суб'єкта владних повноважень,
їхньої посадової чи службової особи, що випливають з наданих їм владних
управлінських функцій, якщо ці дії (бездіяльність) не пов'язані з відносинами,
врегульованими господарським договором;

в)
між суб'єктами владних повноважень з приводу їхньої компетенції у сфері
управління;

г) з
приводу укладання та виконання адміністративних договорів;

д) за
зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Інші справи за участю господарюючих
суб'єктів та суб'єктів владних
повноважень не мають ознак справ адміністративної юрисдикції і повинні
розглядатися господарськими судами на загальних підставах. До таких справ
належать усі справи у спорах про право, що виникають з відносин,  врегульованих Цивільним Кодексом України,
Господарським  кодексом  України, іншими актами господарського і
цивільного законодавства.

Судова
колегія приймає до уваги те, що у даному випадку існує спір саме про право
на отримання в користування земельної ділянки в порядку, встановленому чинним
законодавством, тобто спір про право користування земельною ділянкою,
відновлення порушеного права з боку відповідача, що передбачає можливість
звернення позивача лише з цивільним позовом у порядку саме господарського
судочинства. Наведена вище правова позиція також підтверджується судовою практикою,
викладеною у постановах Верховного Суду України від 14.03.2007 року та
27.03.2007 року.

При
цьому, відсутність у СПД ОСОБА_2 права на земельну ділянку СПД ОСОБА_1.
належним чином не доведено.

Що
стосується позовних вимог про визнання нечинним в акті державної комісії з
прийняття в експлуатацію АЗС наявність дозволу на виконання будівельних робіт
автозаправного комплексу № 54 від 10.08.2006 року, то господарським судом,
виходячи із змісту статті 12 Господарського процесуального кодексу України, вірно
встановлено, що такий спір не підвідомчий господарським судам, у зв'язку з чим,
провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі пункту 1
частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

На
підставі викладених обставин, судова колегія вважає оскаржуване рішення
господарського суду АР Крим від 24.12.2007 року законним та обґрунтованим,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись
статтями 101, 103 п.1, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні
скарги товариства з обмеженою відповідальністю "КІНГ 99"  та суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення господарського суду Автономної
Республіки Крим від 24 грудня 2007 року у справі № 2-7/12700-2007 залишити без
змін.

Головуючий
суддя
О.А.Латинін

Судді
О.В. Дугаренко

Г.К.
Прокопанич