ПОСТАНОВА

"23" квітня 2008 р.

Справа № 14/88-2556

14 год. 00 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Руденка О.В.

при секретарі судового засідання Махнач Р.В.

Розглянув справу

за позовом Державного підприємства "Ковалівський спиртзавод" с. Ковалівка, Монастириський район, Тернопільська область

до Бучацької міжрайонної державної податкової інспекції (Монастириське відділення) вул. Шевченка, 19, м. Монастириська, Тернопільська область

про скасування податкового повідомлення-рішення №112//0 від 15.05.07р.

За участю представників сторін:

Позивача: Тиліщак І.М. - довіреність № 68 від 11.02.08 р.;

Відповідача: Гладиш А.С. - довіреність № 31 від 09.01.08 р.;

Прокуратури: Свачій М.І. - посвідчення № 58.

Суть справи:

Державне підприємство "Ковалівський спиртовий завод" с. Ковалівка, Монастириський район, Тернопільська область звернулося у господарський суд Тернопільської області з позовом до Бучацької міжрайонної державної податкової інспекції (Монастириське відділення) м. Монастириська, Тернопільська область про, з урахуванням заяви поданої під час розгляду справи, в порядку статті 51 КАС України, скасування частково податкового повідомлення-рішення №112//0 від 15.05.07р.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що спірний акт ненормативного характеру прийнятий з порушенням законодавства з питань оподаткування, а відтак підлягає скасуванню в судовому порядку. Дане твердження мотивоване тим, що викладені в акті перевірки та оспорюваному податковому повідомленні - рішенні висновки не відповідають приписам Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та інших нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини.

У запереченнях на позов та згідно з поясненням повноважного представника, відповідач позовні вимоги відхилив повністю, посилаючись на їхню безпідставність, зазначивши при цьому, що оскаржуваний правовий акт індивідуальної дії винесений контролюючим органом в межах повноважень та у відповідності до чинного законодавства, з врахуванням фактичних обставин та досліджених в процесі перевірки документів.

Прокурор у судовому засіданні проти позову заперечує, вважаючи його безпідставним.

Учасникам судового процесу роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки згідно ст.ст. 49, 51, 130 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ст.41 КАС України проводилась технічна фіксація судового процесу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та думку прокурора, суд встановив наступне:

За результатами проведеної виїзної планової документальної перевірки ДП "Ковалівський спиртовий завод", код 00375059 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, посадовими особами контролюючого органу 04.05.2007р. складено акт за №148/23-00375059. Період діяльності платника податків, що охоплений перевіркою: з 01.04.2006 року по 31.12.2006 року.

За наслідками дослідження документів позивача, податковим органом зроблені, поряд з іншими, висновки про порушення підприємством вимог Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" в редакції від 22.05.1997р. №283/97-ВР (надалі Закон) внаслідок чого ним занижено податок на прибуток за 4 квартал 2006 року на суму 196158 грн.

Зважаючи на наведені обставини, 15.05.2007р. контролюючим органом відповідно до підпункту "б", "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та відповідно до підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (далі - Закон №2181) позивачу, згідно з податковим повідомленням-рішенням №112//0 визначено податкове зобов"язання по податку на прибуток в сумі 235390 грн. (в т.ч. 196158 грн. за основним платежем, 39232 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями).

Наведений правовий акт індивідуальної дії оспорений платником податків у судовому порядку.

Оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на таке.

Непогоджуючись із висновками контролюючого органу щодо заниження суми матеріальних затрат при розрахунку приросту (убутку) балансової вартості запасів в залишках готової продукції на початок і кінець звітних періодів, шляхом заниження частки матеріальних затрат у залишках готової продукції на 8668 грн., ДП "Ковалівський спиртовий завод" вказує, що матеріальні затрати в акті перевірки обчислені протягом цілого 2006 року, в той час як на складі ДП "Ковалівський спиртовий завод" станом на 01.01.2007 року знаходився залишок спирту вироблений лише в IV кварталі 2006 року, а тому і матеріальні затрати обчислені державним підприємством згідно калькуляції за IV квартал 2006 року.

В свою чергу у запереченнях проти позову та поясненнях повноважних представників у судовому засіданні, відповідач посилається на те, що перевіркою встановлено завищення ДП "Ковалівський спиртовий завод" скоригованих валових витрат у декларації про прибуток підприємства за 2006 рік на 34674 грн., що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на прибуток на 8668,50 грн. Вказане відбулося внаслідок заниження позивачем вартості матеріальних запасів у залишках готової продукції на кінець 2006 року, а саме: за даними податкової звітності ДП "Ковалівський спиртовий завод" даний показник складає 390380 грн., перевіркою встановлено - 425054 грн., що на 34674 грн. більше, ніж задекларовано платником. Вказану суму (34674 грн.) ДП "Ковалівський спиртовий завод" за висновками акту перевірки зайво віднесено до складу валових витрат.

При розгляді спору у цій частині позовних вимог зважаючи на те, що в акті виїзної планової документальної перевірки № 148/23-00375059 від 04.05.2007 року містяться дослідження в галузі бухгалтерського та податкового обліку, а відтак для з'ясування обставин, які мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі бухгалтерського та податкового обліку, економіки та фінансів, судом, відповідно до частин 1,2 статті 81 КАС України, призначено у справі судову експертизу.

За наслідками проведеної експертизи, як слідує із висновку №2256 та пояснень наданих експертом у судовому засіданні (ч.4 ст.82 КАС України), експертом встановлено завищення державним підприємством валових витрат у сумі 1605 грн., і, як наслідок, заниження податку на прибуток у спірний період в розмірі 401,25 грн. Решта суми, яка визначена позивачу як податкове зобов"язання експертним дослідженням не підтверджується.

З наведених підстав та зважаючи що висновки судовим експертом сформовані за наслідками проведеного дослідження по кожному виду готової продукції (партії) і грунтуються на даних бухгалтерського та податкового обліку позивача та приписах п.5.9 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", жодним належним та допустимим доказом суб'єктом владних повноважень не спростовані, суд вважає що оспорюваний правовий акт індивідуальної дії в частині що оспорюється (заява №9 від 04.03.2008 р. у справі) підлягає скасуванню.

Щодо донарахованих контролюючим органом податкових зобов'язань державному підприємству за наслідками його фінансово - господарських операцій з ТДВ Страхова компанія "Регіональне страхове товариство", судом за наслідками дослідження поданих учасниками спору доказів встановлено наступне.

28.12.2006р. між ДП "Ковалівський спиртовий завод" та ТДВ Страхова компанія „Регіональне страхове товариство” укладено договір добровільного страхування майна №11/612-010.Загальний страховий платіж ДП "Ковалівський спиртовий завод" за даним договором становить 749958,91 грн. Строк його сплати - до 30.06.2007р.За зазначеним правочином ТДВ Страхова компанія „Регіональне страхове товариство” зобов'язане виплатити ДП "Ковалівський спиртовий завод" страхове відшкодування у разі настання страхового випадку.

Як слідує із матеріалів справи і не заперечується учасниками спору, на час проведення перевірки оплата страхового платежу позивачем по справі на користь страховика у 2006 році не проводилась. В той же час, за наслідками проведеної перевірки контролюючим органом з'ясовано, що вказана сума страхового платежу ДП „Ковалівський спиртовий завод” віднесена до складу валових витрат у декларації про прибуток за 2006 рік у грудні 2006 року.

Наведене, на переконання суб'єкта владних повноважень слугувало підставою для заниження позивачем податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 187489,72 грн.

Із обґрунтувань контролюючого органу слідує , що такий висновок ґрунтується на приписах пп. 11.2.1. п.11.2. ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств"; сам факт укладення договору страхування, на думку ДПІ не свідчить про отримання платником податку результатів послуг чи самих послуг за даним договором. А зважаючи , що дія договору страхування в часі є тривалою, то і виконання за ним, з огляду на ст.28 Закону України "Про страхування" буде мати місце зокрема лише у разі закінчення строку дії договору страхування або у разі виконання страховиком зобов'язань перед страхувальником у повному обсязі.

Однак із такими висновками контролюючого органу погодитись не можна з наступних підстав.

Згідно до пп.11.2.1. п.11.2. ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

·          або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку;

·          або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Згідно до статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 18 наведеного нормативно-правового акту обумовлено, що договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Договором добровільного страхування майна від 28.12.2006 року його контрагенти обумовили момент набуття ним чинності моментом підписання (п.4.2 договору). А зважаючи на умови п.5 .п.6.2 договору, з моменту підписання договору Страхувальник - позивач по справі отримав від Страховика результати послуги - страхування своїх майнових інтересів, пов'язаних із володінням, користуванням та розпорядженням майном.

Таким чином, позивач по справі обґрунтовано, з урахуванням положень п.п. 11.2.1. п.11.2. ст.11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, за правилами першої події включив суми страхового платежу за договором до складу валових витрат у відповідному звітному періоді, а відтак у контролюючого органу не було правових підстав для зменшення валових витрат платнику податків, збільшення оподаткованого прибутку, та, як наслідок, донарахування податкових зобов'язань з податку на прибуток. Наведена обставина, в свою чергу, вказує на невідповідність оспорюваного правового акту індивідуальної дії фактичним обставинам та приписам законодавства, яке регламентує спірні правовідносини.

Вищий адміністративний суд України досліджуючи дату виникнення першої події (копія ухвали від 01.02.2007 року у справі) зазначив, що з набранням чинності договором страхування позивач отримує страхову послугу, а саме: гарантію відшкодування можливих втрат у разі настання страхового випадку, у повному обсязі незалежно від внесення наступних частин страхового платежу, що в свою чергу слугує підставою до віднесення до складу валових витрат відповідних сум за фактом отримання у звітному періоді послуги зі страхування. При цьому слід зазначити що аналогічна позиція щодо того, коли виникає перша подія з точки зору оподаткування податком на прибуток за договором страхування у його контрагентів викладена і ДПА України у листі від 13.04.2006 року №4147/6/15-0516 .

При цьому, судом враховано і положення статті 71 КАС України, згідно із якою в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч вказаної норми, належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність дій контролюючого органу у спірних правовідносинах суду не представлено, факт невиконання позивачем вимог Закону зібраними у справі доказами не підтверджується, а відтак позовні вимоги, як обґрунтовані та належним чином доведені слід задовольнити в повному обсязі.

У відповідності до ст. 94, 95, 97, 98 КАС України судові витрати по справі підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 7, 86, 89, 94 - 98, 156, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Скасувати податкове повідомлення - рішення Бучацької міжрайонної державної податкової інспекції (Монастириське відділення) №112//0 від 15.05.07р. в частині визначення Державному підприємству "Ковалівський спиртзавод" податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі: всього - 234909 грн., в тому числі за основним платежем: 195757,25 грн., за штафними фінасовими санкціями 39151,75 грн.

3.          Стягнути з Державного бюджету України на користь державного підприємства "Ковалівський спиртовий завод" (с. Ковалівка, Монастириський район, Тернопільська область, ) –85 (вісімдесять п"ять ) грн. 00 коп. державного мита та 1502 (одна тисяча п'ятсот дві) грн. 40 коп. витрат за проведену судову експертизу.Виконавчий лист видати за заявою стягувача.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                                                    О.В. Руденко