ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"22" травня 2008 р.

Справа № 15/149

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Мохонько К.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Дочірньої компанії „Газ України” НАК „Нафтогаз України” м. Київ

до відповідача: Комунального підприємства „Теплокомуненерго” Олександрійської міської ради м. Олександрія, Кіровоградської області

про стягнення 4679996 грн. 49 коп.

Представники сторін:

від позивача – Жорова Л.М. довіреність № 242/10 від 29.12.07р.

від відповідача – Пащенко В.Я. довіреність № 935 від 22.05.08р.

Меркулов П.О. довіреність № 135 від 04.02.08р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 3212758 грн. 07 коп. боргу за поставлений природний газ, 1002877 грн. 87 коп. інфляційних втрат, 173978 грн. 63 коп. 3 % річних, 290381 грн. 92 коп. пені. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, представники відповідача борг визнали, надали відзив.

На підставі ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній документами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін господарський суд з’ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами укладено договір від 30.12.05р. на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій. За умовами договору постачальник зобов’язується передати у власність покупцю в 2006 році природний газ, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити газ. Постачальник передає покупцю в період з 1 січня по 30 квітня 2006 року 21300000 куб. м. газу. Приймання-передачу газу поставленого постачальником покупцеві у відповідному місяці оформлюється актом приймання-передачі газу в якому визначаються фактичні обсяги спожитого газу. Не пізніше 5 числа місяця наступного за звітним місяцем, покупець зобов’язується надати постачальнику два примірники акту приймання-передачі, підписані та скріплені печаткою покупця. Загальна сума договору складається із сум вартості місячних поставок газу. Оплата за газ та послуги з його транспортування проводиться грошовими коштами в такому порядку: - перша оплата в розмірі 34 % від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу проводиться не пізніше 10 числа поточного місяця; - подальші оплати проводяться плановими платежами по 33 % від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу до 20 та 30 числа поточного місяця. Остаточний розрахунок за фактично спожиті та протранспортовані обсяги газу здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу. Договір підписаний представниками сторін та посвідчений печатками підприємств.

Додатковими угодами № 1 від 15.03.06р., № 2 від 13.10.06р., № 3 від 23.10.06р., № 4 від 24.11.06р. сторони визначали подальший обсяг споживання газу на протязі 2006 року. Останнім місяцем споживання газу був грудень 2006 року. Всі додаткові угоди підписані представниками сторін і посвідчені печатками підприємств.

Відповідно до ч. 1 ст. 193, 265 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За договором поставки одна сторона – постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні – покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона / постачальник / зобов’язується надавати другій стороні / споживачеві, абонентові / енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач / абонент / зобов’язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. ст. 655, 692 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона / продавець / передає або зобов’язується передати майно / товар / у власність другій стороні / покупцеві /, а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно / товар / і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Сторонами складені та підписані акти передачі-приймання природного газу за період січень – квітень 2006 року, жовтень – грудень 2006 року. Загальна сума спожитого відповідачем газу за 2006 рік становить 8836758 грн. 07 коп.

Відповідач розрахувався за отриманий газ частково в сумі 5624000 грн., залишок боргу становить 3212758 грн. 07 коп. доказів погашення якого сторони, в тому числі і відповідач, господарському суду не надали.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума інфляційних втрат становить 1002877 грн. 87 коп., 3 % річних 173978 грн. 63 коп.

Відповідач не надав власний розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних.

Позовні вимоги в частині стягнення 290381 грн. 92 коп. пені задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно зі ст. ст. 546, 547, 549 ЦК України виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання вчиняється в письмовій формі.

Неустойкою / штрафом, пенею / є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Аналогічні положення стосовно стягнення неустойки передбачені ст. ст. 230, 231 ГК України.

Пунктами 7.2, 7.5 договору передбачено, що в разі несплати або несвоєчасної оплати у строки, зазначені в пункті 6.1 договору, покупець сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Неустойка нараховується постачальником протягом шести місяців, що передують моменту звернення до суду.

Статтею 223 ГК України визначено, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Пункт 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України визначає, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З врахуванням періоду поставки газу: січень – квітень, жовтень – грудень 2006 року, і змісту пункту 6.1 договору, отриманий газ повинен бути оплачений відповідачем не пізніше 10 січня 2007 року, тобто перебіг позовної давності стосовно нарахування пені розпочався 11 січня 2007 року і закінчився 11 липня 2007 року.

З врахуванням п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України строк спеціальної позовної давності для стягнення пені в один рік закінчився 11 січня 2008 року.

Позовна заява від 03.04.08р. зареєстрована в господарському суді 7 квітня 2008 року, або майже через 3 місяці після закінчення строку позовної давності для стягнення пені та штрафу.

Частина 3 ст. 267 ЦК України не застосовується до правовідносин сторін щодо стягнення пені, так як вказана частина стосується загального строку позовної давності в три роки передбаченого ст. 257 ЦК України, а не спеціальних строків позовної давності визначених ст. 258 ЦК України, в даному випадку один рік для стягнення пені.

Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі ст. ст. 47-1, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 193, 223, 230, 231, 265 ГК України, ст. ст. 258, 261, 267, 526, 546, 547, 549, 625, 655, 692, 714 ЦК України, ст. ст. 32 – 34, 43, 44, 47-1, 49, 75, 82 – 85, 116, 117 ГПК України господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства „Теплокомуненерго” Олександрійської міської ради м. Олександрія вул. 50 років Жовтня 32-А Кіровоградської області р/р 260006692 в АППБ „Аваль” МФО 323538 на користь дочірньої компанії „Газ України” НАК „Нафтогаз України” м. Київ вул. Шолуденка 1 р/р 14 в ГОУ ПІБ України МФО 300012 – 3212758 грн. 07 коп. боргу, 1002877 грн. 87 коп. інфляційних втрат, 173978 грн. 63 коп. 3 % річних, 25500 грн. сплаченого державного мита, 110 грн. 67 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати.

В задоволенні решти позову – відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку визначеному ГПК України.

Суддя К.М.Мохонько