ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2008 р. Справа № 10/9

м. Чернівці 15-30 год.

За позовом прокурора Садгірського району м. Чернівці в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України в Садгірському районі

до орендного колективного підприємства “Торгбуд”, м. Чернівці

про стягнення заборгованості в сумі 10864,76 грн.

Суддя Т.І. Ковальчук

Секретар судового засідання Нікуліца І.С.

За участю представників:

Від позивача –Бзовий Р.І., головний спеціаліст, дов. № 1220/03 від 12.03.2008 р.

Від відповідача –Савицький М.М.

В засіданні приймали участь –прокурор Філіпець В.П.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор Садгірського району м. Чернівці звернувся з позовом в інтересах держави в особі позивача до відповідача про стягнення недоїмки зі страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування у сумі 5046,29 грн.

Провадження в справі відкрито ухвалою від 17.01.2008 р., справу до розгляду в судовому засіданні призначено на 12.02.2008 р. за участю представників сторін і прокурора, відповідачеві запропоновано подати пояснення на позов.

08.02.2008 р. позивачем подано заяву про зміну позовних вимог, у якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 10864,76 грн., у тому числі 9700,48 грн. недоїмки зі страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування та 1164,28 грн. заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.п. “б”-“в” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.

У відповідності до ст. 137 КАС України позивач може змінити позовні вимоги протягом всього часу судового розгляду, у зв’язку з чим заява позивача про зміну позовних вимог прийнята судом і справу розглянуто в межах змінених позовних вимог.

Відповідач надав відзив, у якому позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розстрочити виконання судового рішення.

У судовому засіданні 01.04.2008 р. прокурор і представник позивача позов підтримали, відповідач позов визнав.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судовим розглядом справи встановлено, що відповідач зареєстрований в Управлінні Пенсійного фонду України в Садгірському районі м. Чернівці як платник страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування і станом на 10.12.2007 р. має заборгованість зі страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в сумі 9700,48 грн. Указана заборгованість підтверджується актом № 61 від 10.12.2007 р. перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати внесків на загальнобов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України та вимогою про сплату боргу № Ю-404 від 03.12.2007 р.(а.с. 20-25, 30).

Окрім того, згідно з повідомленнями УПФУ в Садгірському районі м. Чернівці про фактичні витрати на доставку та виплату пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів “б”-“в” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, відповідачу визначено суми відшкодувань таких витрат за 2000 рік та 8 місяців 2001 року на загальну суму 1164,28 грн. (а.с. 27,28). Направлену позивачем претензію від 01.02.2001 р. № 153 про відшкодування частини витрат в розмірі 844,59 грн. відповідач не задовольнив.

Не були сплачені зазначені суми заборгованості також під час провадження у справі про банкрутство відповідача (а.с. 7).

В ході судового розгляду справи будь-яких доказів на спростування позовних вимог або документів про сплату боргу відповідачем не надано, спору щодо розміру заборгованості між сторонами немає.

01 січня 2004 року за винятками, зазначеними у Прикінцевих положеннях, набув чинності Закон України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, який визначає, зокрема, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування в Україні.

Згідно зі статтями 1 та 14 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (далі Закон № 1058-ІV) страхувальниками є, зокрема, фізичні особи –суб’єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб –суб’єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 17 Закону № 1058-ІV страхувальники зобов’язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Ч. 6 ст. 20 Закону встановлено, що страхувальники зобов’язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом, зокрема для відповідача, є календарний місяць.

Згідно з частиною 2 статті 106 Закону № 1058-ІV суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених статтею 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

У відповідності до частини 3 статті 106 Закону № 1058-ІV у разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього штрафною санкцією, включеною до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається у встановленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України “Про пенсійне забезпечення”.

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Порядок покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій платниками (страхувальниками) визначається також розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1. Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, які надсилаються підприємствам до 20 січня поточного року та протягом 10 днів для новопризначених пенсій. Підприємства щомісяця до 25 числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (п. 6.8 Інструкції).

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Право суду розстрочити чи відстрочити виконання судового рішення в під час прийняття постанови за результами вирішення адміністративного спору КАС України не передбачає, така можливість передбачена ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, тобто в процедурі примусового виконання.

Судові витрати належить стягнути з відповідача до Державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4-12, 17, 94, 98, 160-163, п.п. 3, 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          Позов задовольнити.

2. Стягнути з орендного колективного підприємства “Торгбуд” (м. Чернівці, вул. Коломийська,9-б, р/р 1 в ЧВ “Укрсоцбанку”, 0):

- на користь Управління Пенсійного фонду України у Садгірському районі м. Чернівці (м. Чернівці, вул. Хотинська,49-б, р/р 58 у ВАТ “Державний Ощадний банк України”, код 21430555) 10864,76 грн. заборгованості ;

- в доход Державного бюджету України 108,65 грн. судового збору (стягувач –ДПІ у м. Чернівці) .

3. З набранням постановою законної сили видати виконавчі листи.

Порядок апеляційного оскарження

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

У судовому засіданні 01.04.2008 р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови підписано 01.04.2008 р.

Суддя                                                             Т.І. Ковальчук