ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" лютого 2008 р. Справа № 46/380-07

вх. № 9935/4-46

Колегія суддів господарського суду в складі:

Головуючий суддя Доленчук Д. О.

суддя Тихий П.В.

суддя Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

за участю представників сторін:

позивача - Харченко О.В. за довіреністю № 2 від 05.09.2007р. відповідача - не з'явився;

1-ї третьої особи - не з'явився;

2-ї третьої особи - Фісатіді Г.Д. за довіреністю № 5746 від 01.11.2007 р.

3-ї третьої особи - не з'явився;

4-ї третьої особи – Фісатіді Г.Д. за довіреністю № б/н від 23.10.2007 р.

розглянувши справу за позовом ТОВ "Сателіт-25", м. Харків

до Державної акціонерної компанії "Національна мережа аукціонних центрів" в особі Філія Харківський аукціонний центр, м. Харків

3-і особи - 1. Державна Госпрозрахункова Установа Агентство з питань банкрутства в особі філії госпрозрахункової установи Агентство з питань банкрутства в Харківській області, м. Харків;

2. Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа Ковальов Сергій Іванович, м. Харків;

3. Товариство з обмеженою відповідальністю "Мідас", м. Харків;

4. Державне підприємство "Харківський радіозавод "Протон", м. Харків;

про визнання недійсним аукціону з продажу державного майна

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сателіт-25” звернулося до суду з позовом до ДАК “Національна мережа аукціонних центрів” в особі філії Харківський аукціонний центр, треті особи: ДГУ “Агентство з питань банкрутства” в особі філії госпрозрахункової установи Агентство з питань банкрутства в Харківській області, СПДФО Ковальова С.І., ТОВ “Мідас”, ДП “Харківський радіозавод “Протон” про визнання недійсним аукціону від 18.10.2004 року з продажу державного майна та його результатів по лоту № 5.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в порушення Порядку продажу активів у рахунок погашення податкового боргу боржника в процедурах банкрутства, затвердженим Наказом Міністерства економіки України № 123 від 07.06.2001р., між ДП ХРЗ “Протон” та Агентством з питань банкрутства не було укладено договору на проведення торгів, в зв’язку з чим Агентство з питань банкрутства не виступало організатором спірних торгів. Також, на думку позивача, оголошення про дату та умови проведення торгів повинно було бути опубліковано в газетах “Голос України” або “Урядовий кур’єр” згідно Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”. Також, посилається на те, що протокол по лоту № 5 спірного аукціону не містить підпис керівника організатора торгів – Харківського аукціонного центру – Цвєткова О.В. Крім того вказує на те, що Ковальов С.І., що став переможцем аукціону є засновником іншої особи, що брала участь в аукціоні – ТОВ “Мідас”, в зв’язку з чим позивач вважає, що такі особи є пов’язаними, і не могли брати участі в аукціоні. При проведенні спірного аукціону були порушені норми Закону України “Про перелік об’єктів права державної власності, що не підлягають приватизації”, так як ДП ХРЗ “Протон” входить до переліку стратегічно важливих підприємств, які не підлягають приватизації, норми Закону України “Про введення мораторію на примусову реалізацію майна. Відчужені приміщення були гуртожитком, в зв’язку з чим повинні були бути передані у комунальну власність.

Представник 2-ої та 4-ої третіх осіб надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що діюче законодавство України не передбачає такого способу захисту цивільних прав та інтересів як визнання недійсним аукціону. Вказує на відсутність у позивача права на цей позов, так як при проведенні спірного аукціону жодні права або інтереси позивача порушені не були, зазначила про відсутність будь-яких порушень закону при проведенні спірного аукціону. Надала суду оригінал протоколу аукціону по лоту № 5 від 18.10.2004 р. та інші документи.

Ухвалою Заступника голови господарського суду Харківської області від 27.02.2008 р. було змінено склад колегії суддів та призначено для розгляду справи № 46/380-07 колегію суддів у складі: головуючий суддя Доленчук Д.О., суддя Тихий П.В. та суддя Шарко Л.В.

Запис розгляду судової справи здійснюється на диск CD-R, серійний номер сіс х-04195 за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу “Діловодство суду”.

Відповідач, 1-а та 3-я 3-я особа про судове засідання 27.02.2008 року були повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явилися, про причини не явки в судове засідання суд не повідомили.

Представники позивача, через канцелярію господарського суду 11.02.2008 р. за вх. № 1679, надали клопотання про вирішення питання та визнання явки представників сторін та 3-х осіб у засіданні господарського суду обов'язковою, зобов'язання сторони виконати вимоги раніше винесених ухвал, щодо надання у судове засідання письмових доказів щодо проведення аукціону від 18.10.2004 року з продажу державного майна, що було передано у господарське відання ДП ХРЗ "Протон", яке господарський суд залишив без розгляду, оскільки представники позивача, через канцелярію господарського суду 11.02.2008 р. за вх. № 1686, подавали аналогічне клопотання, яке господарським судом було розглянуто.

4-а 3-я особа, через канцелярію господарського суду 08.02.2008 р. за вх. № 1625, надала заяву про залучення до матеріалів справи документів вказаних в заяві, яка господарським судом була задоволена та надані документи були залучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 27.02.2008 року представники позивача надали усне клопотання про витребування доказів, в задоволені якого господарським судом було відмовлено, оскільки представниками позивача не було надано до суду доказів звернення позивача до відповідача та 3-х осіб про отримання у останніх вказаних у клопотанні доказів та докладно не були зазначені підстави, з яких представники позивача вважають, що ці докази мають відповідач та 3-ї особи, і обставини, які можуть підтвердити ці докази, у зв'язку з чим у суду були відсутні підстави для витребування вищезазначених доказів у відповідача та 3-х осіб відповідно до ст. 38 ГПК України. Також, суд зазначив, що статтею 33 ГПК України передбачено те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та докази повинні подаватися сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У судовому засіданні 27.02.2008 року представники позивача надали усне клопотання про залучення до участі у справі в якості 3-х осіб керівника санації ДП ХРЗ „Протон” Князева В.В. та Харківського відділу Антимонопольного комітету України, в задоволені якого господарським судом було відмовлено, оскільки суд вважав, що рішення з господарського спору не вплине на права або обов'язки вказаних осіб щодо однієї з сторін.

У судовому засіданні 27.02.2008 року представники позивача надали усне клопотання про повернення 4-й 3-й особі доказів, які залучені до матеріалів справи, в

задоволені якого господарським судом було відмовлено, оскільки суд вважав, що вказані представниками позивача докази мають значення для справи та вони будуть оцінені судом при всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У судовому засіданні 27.02.2008 року представники позивача надали усне клопотання про витребування оголошення про банкротство ДП ХРЗ „Протон” зі справи про банкротство, в задоволені якого господарським судом було відмовлено, оскільки суд вважав, що дана інформація не стосується предмету спору по даній справі.

У судовому засіданні 27.02.2008 року представники позивача надали усне клопотання про визнання обов'язкової явки в судовому засіданні представників відповідача та 3-х осіб, в задоволені якого господарським судом було відмовлено, у зв'язку з тим, що господарським судом неодноразово викликалися представники відповідача та 3-х осіб у судове засідання, та тим, що справу можливо розглянути без участі представників відповідача та 3-х осіб за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 27.02.2008 року представники позивача надали усне клопотання про необхідність ознайомлення колегії суддів з матеріалами справи, в задоволенні якого господарським судом було відмовлено, оскільки всі члени колегії суддів були ознайомлені з матеріалами справи.

Представники позивача, через канцелярію господарського суду 27.02.2008 р. за вх. № 3360, надали доповнення та уточнення позову. Представники позивача у судовому засіданні 27.02.2008 року пояснили, що дані доповнення та уточнення позову є додатковим обґрунтуванням заявленого позову. За таких обставин суд вважав, що даним доповненням та уточненням позову судом буде надана належна оцінка при винесені рішення по справі.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов’язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні призначеному на 27.02.2008 року о 11:00 год. було оголошено перерву до 29.02.2008 року о 11:00 год., у зв'язку з необхідністю підготовлення повного тексту рішення по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

21.11.2003 року господарським судом Харківської області стосовно ДП ХРЗ “Протон” було порушено справу про банкрутство, з 11.03.2004 року введено процедуру санації боржника.

06 квітня 2004 року між ДП ХРЗ “Протон” та Філією Державної госпрозрахункової установи Агентство з питань банкрутства в Харківській області було укладено договір про реалізацію активів боржника № 20/1. Згідно з предметом такого договору Агентство з питань банкрутства зобов’язалося за участю арбітражного керуючого та/або боржника самостійно або із залученням третіх осіб підготувати і провести продаж активів боржника відповідно до вимог Порядку продажу активів у рахунок погашення податкового боргу боржника в процедурах банкрутства, затвердженим Наказом Міністерства економіки України № 123 від 07.06.2001р.

20 серпня 2004 року на загальних зборах комітету кредиторів ДП ХРЗ “Протон” було прийнято рішення про затвердження плану санації цього підприємства. Одним з пунктів такого плану санації стало відчуження нежитлових приміщень по вул. Гв. Широнинців, 41.

Згідно п.1.4. Порядку продажу активів у рахунок погашення податкового боргу боржника в процедурах банкрутства, затвердженого Наказом Міністерства економіки України від 07.06.2001р. № 123 (надалі – Порядок № 123), чинного на той час, організатором торгів в процедурах розпорядження майном, санації чи ліквідації боржника виступало ДГУ з питань банкрутства – Агентство з питань банкрутства.

Відповідно до оригіналу протоколу аукціону по лоту № 5 від 18.10.2004 року, організатором аукціону виступила Філія Державної госпрозрахункової установи Агентство з питань банкрутства в Харківській області, протокол було підписано від імені продавця ДП ХРЗ “Протон”- керуючим санацією Князєвим В.В., ліцитатором та покупцем. Підписи керуючого санацією та ліцитатора скріплено відповідним печатками. Протокол затверджено Директором Філії Державної госпрозрахункової установи Агентство з питань банкрутства в Харківській області Лісовим О.Є., цей підпис також скріплений печаткою.

Доказів на підтвердження порушень Порядку № 123 при проведенні спірного аукціону позивачами суду не надано.

Позивач надав суду докази того, що інформаційне повідомлення про проведення прилюдних торгів з продажу нежитлових приміщень по вул. Гв. Широнінців, 41 було опубліковано в газеті “Моя Батьківщина” № 18 (115) за вересень 2004 року. Проте суд не вбачає будь-яких порушень в цьому, так як терміни “офіційний друкований орган – газети “Голос України” або “Урядовий кур’єр” використовуються виключно для цілей Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, що прямо передбачено ст.1 даного закону. Цей закон не містить посилань на порядок публікації оголошення про продаж майна на аукціоні в процедурі санації боржника. Обов’язок розміщення оголошення про проведення аукціону був закріплений в Порядку № 123, який в свою чергу не конкретизував в яких саме офіційних друкованих органах повинно бути розміщене таке оголошення.

Наявні в справі матеріали свідчать про те, що учасниками спірного аукціону були дві особи – ФОП Ковальов С.І. та ТОВ “Мідас”. Суд не вбачає порушення принципів конкурентності, навіть якщо Ковальов С.І. є засновником ТОВ “Мідас”. Кожна з цих осіб діяла самостійно та в своїх інтересах. Той факт, що Ковальов С.І. є засновником ТОВ “Мідас”, не позбавляє його права набувати у власність майно для здійснення підприємницької діяльності як окремого суб’єкта господарювання, і навпаки.

Судом також не встановлено порушень норм Закону України “Про введення мораторію на примусову реалізацію майна”, так як згідно з ст. 2 Закону України “Про введення мораторію на примусову реалізацію майна” для цілей цього закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об’єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних фондів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами; продажу майна в процесі провадження справи про банкрутство, визначеного статтями 22, 23, 24, 25, 26, 30, частиною одинадцятою статті 42, абзацом другим частини шостої статті 43 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і продажу майна підприємства.

Проте по-перше, позивачем не надано доказів того, що нежитлові приміщення, що були відчуженні по результатам спірного аукціону, забезпечували ведення виробничої діяльності ДП ХРЗ “Протон”, навпаки позивачем наданий суду договір оренди № 9 від 26.12.2000 року, згідно якого ДП ХРЗ “Протон” передавав такі нежитлові приміщення позивачу в оренду для розміщення магазину непродовольчих товарів; по-друге, відчуження спірних приміщень відбулося в процедурі санації боржника, а не в процедурі його ліквідації.

Що стосується твердження представників позивача про те, що при проведенні спірного аукціону були порушені норми Закону України “Про перелік об’єктів права державної власності, що не підлягають приватизації”, так як ДП ХРЗ “Протон” входить до переліку стратегічно важливих підприємств, які не підлягають приватизації, воно також є безпідставним. Позивачами не надано доказів проведення будь-яких дій щодо приватизації такого об’єкта права державної власності як ДП ХРЗ “Протон”. На відміну від твердження позивача Додаток 1 до Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" не містить такого об’єкту як ДП ХРЗ “Протон”, . В переліку міститься посилання на Центральне конструкторське бюро “Протон”, , але це зовсім інша юридична особа.

Позивачем також не доведено того, що відчужені приміщення були гуртожитком, в зв’язку з чим повинні були бути передані у комунальну власність. Навпаки матеріали справи містять відомості, що приміщення, які були відчуженні за спірним аукціоном – є нежитловими.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений в ст. 16 Цивільного кодексу України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором. Проте діюче законодавство не передбачає такого способу захисту цивільних прав та інтересів як визнання недійсним аукціону, який не є ані актом, ані правочином, і визнання його недійсним неможливе.

Що стосується вимоги позивача про визнання недійсним результатів такого аукціону, то позивач не зазначив які саме наслідки він має на увазі, таким чином суд приходить до висновку, що позивач не сформував свої позовні вимоги належним чином.

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, - за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Проте позивач не надав суду доказів порушення або оспорювання його прав та охоронюваних законом інтересів.

Позивач надав суду договір оренди № 9 від 26.12.2000 року, згідно якого ДП ХРЗ “Протон” передав в оренду ТОВ “Сателіт-25” нежитлові приміщення по вул. Гв. Широнінців, 41 в місті Харкові. Проте такий договір оренди було розірвано 10.06.2004 року, тобто за чотири місяці до дати проведення спірного аукціону. Факт правомірності дій керуючого санацією ДП ХРЗ “Протон” Князєва В.В. по розірванню такого договору оренди з позивачем було встановлено ухвалою господарського суду Харківської області від 28.07.2005 року, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.10.2005 року та постановою Вищого господарського суду України від 31.01.2006 року по справі № Б-31/161-03.

Таким чином господарський суд приходить до висновку, що будь-яких прав на нежитлове приміщення, що було відчужене за результатами спірного аукціону, у позивача не було.

Представник 2-ої та 4-ої третіх осіб по справі надав суду рішення Московського районного суду м. Харкова від 02.10.2006 р., яке було винесено по результатам розгляду позовної заяви ТОВ “Сателіт-25” про визнання частково недійсним договору, в задоволенні позову було відмовлено та по результатам розгляду справи було встановлено, що жодних порушень процедури при проведенні торгів не відбулося. Таке рішення було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29.11.2006 року та ухвалою Верховного суду України від 07.05.2007року.

Частиною 4 ст. 35 ГПК України передбачено те, що рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними, не обґрунтованими та такими, які не підтвердженні документально, у зв'язку з чим вони не підлягають задоволенню.

За таких обставин господарський суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, сплачене позивачем державне мито та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у разі відмови в позові повністю покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 27, 33, 34, 35, 38, 43, 47-49, 75, 82–85 ГПК України, колегія суддів –

ВИРІШИЛА:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Головуючий суддя Доленчук Д. О.

суддя Тихий П.В.

суддя Шарко Л.В.