ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28.01.2008
Справа № 4/288

Дніпропетровський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Павловського П.П., суддів:  Чус О.В.
(доповідач), Швець В.В.

при
секретарі судового засідання Ревкова Г.О.

Представники
сторін:

від
позивача:  Євенко Т.П. представник,
довіреність № б/н  від 27.08.07;

від
відповідача:  ОСОБА_1. фізична особа-підприємиець,
паспорт НОМЕР_1  від 31.01.01;

розглянувши
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промагро",
смт. Олександрівка, Кіровоградська область на рішення господарського суду
Кіровоградської  області  від 15.11.2007 року  у справі № 4/288

за
позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промарго", (вул.
Леніна, 67/17, смт. Олександрівка, Кіровоградська область, 27300)

до
відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, (АДРЕСА_1)

про
стягнення вартості безпідставно набутого майна на суму 18250 грн. та вартість

В С Т
А Н О В И В:

17.08.2007 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Промагро", смт. Олександрівка,
Кіровоградська область звернулось до господарського суду Кіровоградської
області з позовом до  фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 про повернення вартості безпідставно набутого
майна  на суму   18250 грн.,
вартість виконаного позивачем за зобов'язанням в розмірі 5911 грн.,
всього 24161 грн., та  судових  витрат.

Рішенням
господарського суду Кіровоградської області від 15.11.2007 року (суддя -Хилько
Ю.І.) позовні вимоги задоволено частково.

Не
погодившись з рішенням, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення
норм матеріального права та не відповідність рішення матеріалам справи, просить
скасувати рішення господарського суду першої інстанції від 15.11.2007 року та
прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту
встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом
першої інстанції  повно та всебічно
досліджені матеріали  справи,  правильно встановлені фактичні обставини
справи, їм дана належна  правова  оцінка. Висновки суду відповідають приписам
закону та  ґрунтуються на доказах,
залучених до матеріалів справи.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом першої
інстанції  між сторонами був укладений
договір № 1 від 02.01.2006 року оренди свиноферми. За умовами договору оренди
(п. 1.1.) орендодавець передає в користування орендарю на один рік для
здійснення господарської діяльності поголів'я свиней у кількості 232 голови
вагою 10 845 кг та приміщення свиноферми, вартістю після капремонту в розмірі
133 460, 00 грн.

На
виконання умов договору орендодавець згідно акту прийому-передачі №1 від
02.01.2006 року передав, а орендар прийняв поголів'я свиней, а саме: свиноматки
- 26 голів - 3460 кг - 34600, грн., свинки та кабанчики на відгодівлі - 113
голів - 6530 кг -65300,00 грн., хряки - 2 голови - 390 кг - 3900,00 грн. та
поросята до 2-х місяців - 93 голови - 465 кг - 23250,00 грн., а разом 232
голови загальною вагою 10 845 кг. на суму 127050,00 грн.

При
складанні акту приймання-передачі свиней сторони також обумовили, що ціни,
встановлені при прийомі поголів'я вважати дійсними і при передачі, за умови
збереження структури та кількості поголів'я.

Умовами
договору сторони передбачили, що у випадку припинення даного договору
приміщення свиноферми та поголів'я свиней повертається орендарем орендодавцю
станом на 31.12.2006 року у кількості 250 голів вагою 11 486кг, а саме:
свиноматки - 40 голів вагою 5 000кг, свині на відгодівлі - 97 голів вагою 5 181
кг, хряки - 2 голови вагою 390 кг та свині до 2-х місяців - 111 голів вагою 915
кг. Приміщення свиноферми і поголів'я свиней вважається повернутим орендодавцю
з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі.

При
цьому, обов'язок по складенню акта прийому-передачі покладається на сторону,
яка передає приміщення свиноферми та поголів'я свиней другій стороні договору
(п. п. 2. 4., 2. 5.).

Також,
орендар згідно до п.4.5 договору відшкодовує за власний рахунок вартість
використаної електроенергії, вартість послуг по ремонту орендованого приміщення
та використання транспорту орендодавця, і сплачує купівлю корму для свиней.

В
період дії договору 02.06.2006 року відповідач звернувся до позивача  з заявою про розірвання договору оренди
свиноферми № 1 від 02.01.2006 року, однак, в порушення умов договору та взятих
на себе зобов'язань, акт прийому-передачі, передбачений п. 2. 4. договору,
відповідач не склав.

Враховуючи
заяву відповідача, орендодавець призначив комісію у складі п'яти осіб, якою
22.06.2006 року прийнято на зберігання поголів'я свиней, про що було складено
відповідний акт, підписаний орендарем, зі змісту якого вбачається передача
орендарем орендодавцю 245 голів поросят - заліковою вагою 3 270 кг, 9 голів свиней  на відгодівлі
вагою 730 кг,  25 голів свиней
вагою 2 350 кг, 22 голови свиноматки - вагою 2 310 кг, 1 голови кабана вагою 80
кг, 2 голів кнурів вагою 280 кг, всього 304 голови заліковою вагою 9 020 кг. та
приміщення  свиноферми (претензії по
якому  відсутні).

Відповідно
до вимог статті 1212 Цивільного кодексу України - особа, яка набула майно
або  зберегла  його
у  себе  за
рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це  майно. Особа зобов'язана повернути майно і
тоді, коли підстава, на  якій воно було
набуте, згодом відпала.

Згідно
з вимогами  статті 1213 Цивільного
кодексу України набувач зобов'язаний
повернути  потерпілому
безпідставно  набуте майно в натурі.  У
разі  неможливості  повернути
в  натурі  потерпілому безпідставно  набуте майно
відшкодовується  його  вартість,
яка  визначається на момент
розгляду судом справи про повернення майна.

Згідно
частин  1, 6  статті 283 Господарського кодексу України за
договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення
господарської діяльності; до відносин оренди застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених
цим кодексом.

Відповідно
до статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму
наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було
обумовлено в договорі.

Апеляційним
господарським судом враховується, що рішенням господарського суду
Кіровоградської  області  від
25.04.2007 року  по справі №16/220
визнано недійсним договір № 1 від
02.01.2006 року, укладений  між
учасниками спору на майбутнє, тому
положення  вказаного  договору стосовно  правовідносин сторін до визнання в
судовому  порядку  договору недійсним   підпадають під  регулювання
статті 628 Цивільного кодексу України.

Відповідно
до акту ревізії від 22.06.2006 року відповідач фактично повернув поголів'я
свиней з порушенням обумовлених договором оренди структури, кількості та ваги
поголів'я.

Суд
першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги твердження  відповідача про те, що 14.06.2006 року ним було
передано поголів'я свиней в кількості 304 голови вагою, яка є значно більшою,
ніж зазначена в акті ревізії - 9052 кг, оскільки  ці пояснення не заслуговують на увагу,
враховуючи те, що даний акт підписано самим відповідачем, без будь яких
зауважень.

Відповідач
не виконав договірних обов'язків, щодо передачі предмету оренди згідно акту
прийому-передачі, ініціатива складення якого договором покладалась саме на
нього. Відповідач не був позбавлений можливості повернути поголів'я свиней за
складеним ним актом та визначенням і зазначенням ваги кожної з голів свиней.
Про що відповідач сам пояснював, що він дійсно припустився помилки і не склав
передбачений договором відповідний акт передачі поголів'я свиней по фактичній
вазі після подання заяви про розірвання договору оренди.

З
матеріалів справи вбачається, що відповідачем повернуто поголів'я свиней з
порушенням його структури, що відповідно вплинуло на вагу свиней та загальну
вартість майна.

Позовні
вимоги обґрунтовуються актом приймання-передачі свиней по договору №1 від
02.01.2006 року та актом ревізії поголів'я свиней станом на  22.06.2006 року.

При
винесенні рішення судом першої інстанції було зазначено, що акти
приймання-передачі свиней по договору №1 від 02.01.2006 року та акти ревізії
поголів'я свиней станом на  22.06.2006
року, не відповідають вимогам ч.1 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні”, згідно до якої підставою для
бухгалтерського обліку господарських операцій є первісні  документи, які  фіксують
здійснення господарських
операцій. Первинні  документи
повинні  бути складені під  час здійснення господарських операцій, а якщо
це неможливо - безпосередньо після
її  закінчення.

Відповідно
до Закону України “Про бухгалтерський
облік  та  фінансову звітність в  Україні” та Наказом  Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року “Про затвердження Положення про  документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку” визначено, що
єдиним належним та допустимим
доказом здійснення
господарської  операції  може бути саме первинний документ з суворо
визначеними  Законом  реквізитами:
назвою підприємства, установи від
імені якої складено документ, назва документа (форми),  код форми, дата і місце складання, зміст
господарської операції та  її вимірники
(у  натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища, підписи осіб,
відповідальних  за  здійснення господарської операції і  складання первинного документа,
особистий  підпис або інші дані, які
дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у господарській  операції.

Крім
того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про
часткове задоволення позовних вимог в частині
стягнення заборгованості за спожиту відповідачем електроенергію,
вартості майна та автопослуг у сумі 3677 грн., вартість кормів  на суму 995,20 грн.

Твердження  відповідача на необхідність виключити з суми
заборгованості    вартості  кормів
на суму  1206,40 грн. та  понесених ним
витрат на суму  2493,94 грн. для
облаштування водопроводу до приміщення свиноферми, господарським судом
обґрунтовано не прийнято до уваги, так як відповідачем не надано доказів   підтвердження проведення вказаних
господарських операцій саме за дорученням позивача або наявності  крайньої необхідності провести затрати на
придбання кабелю, водопровідного шлангу чи труб для потреб по виконанню
обов'язків по управлінню майном
позивача.

Відповідно
до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

З
огляду на викладене, господарський суд дійшов правильного висновку, щодо
відмови в задоволені позовних вимог, так як вони відповідають фактичним
обставинам та матеріалам справи, нормам матеріального права, а доводи  апеляційної скарги висновки суду не
спростовують.

За
таких обставин, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю
"Промагро" слід залишити без задоволення, а рішення господарського
суду Кіровоградської  області  від
15.11.2007 року  у справі    № 4/288 -без змін.

Керуючись
ст. 103-105  Господарського
процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промарго",
смт.Олександрівка, Кіровоградська область - залишити без задоволення.

Рішення
господарського суду Кіровоградської області
від  15.11.2007 року    у справі № 4/288 - залишити без змін.

Постанова
може бути оскаржена  у місячний  строк
в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий
суддя

П.П.Павловський

Суддя   О.В.Чус

Суддя

В.В. Швець

З
оригіналом згідно:

Пом.судді:
О.В. Максименко