ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

03.04.08                                                                                           Справа № 1/143-38

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді

Кравчук Н.М.

суддів

Гнатюк Г.М.

Мирутенко О.Л.

розглянувши           апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод будівельних конструкцій»(надалі ТзОВ «Завод будівельних конструкцій») за № 457 від 29.12.2007р.

на ухвалу                    Господарського суду Волинської області від 20.12.2007р. про забезпечення позову

у справі                    №1/143-38

за позовом:                     Товариства з обмеженою відповідальністю «Столяр»(надалі ТзОВ «Столяр», м. Луцьк

до відповідача:           ТзОВ «Завод будівельних конструкцій», м. Луцьк

про:                              стягнення 276 390,29 грн.,

з участю представників сторін:

від позивача: Щербюк О.Ю. –представник (довіреність № 12/02-08 від 12.02.2008р.)

від відповідача: Делідон І.М. –представник (довіреність б/н від 25.02.2008р.)

Права та обов’язки, передбачені статтями 20, 22 ГПК України представникам сторін роз’яснено. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу від сторін не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області від 20.12.2007р. у справі № 1/143-38 (суддя М.М. Гончар) забезпечено позов шляхом накладення арешт на грошові кошти ТзОВ «Завод будівельних конструкцій»в сумі 276 390,29 грн. Ухвала мотивована тим, що невжиття вказаних заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду (а.с. 177).

Не погоджуючись з даною ухвалою, ТзОВ «Завод будівельних конструкцій»подано апеляційну скаргу, в якій ухвалу суду вважає незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права, просить її скасувати. На думку скаржника, позивачем не зазначені обставини, які повинні обґрунтовувати неможливість чи складність виконання рішення, тому вважає, що висновок суду зроблено на припущенні позивача, які не відповідають дійсності.

Представник ТзОВ «Столяр»в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечує, просить залишити ухвалу суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу та матеріали справи, заслухавши представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд прийшов до висновку про скасування ухвали місцевого господарського суду з наступних підстав.

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 276 390,29 грн. Позивач, в обґрунтування клопотання про вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТзОВ «Завод будівельних конструкцій»вказав, що відповідач, визнаючи борг, тривалий час не сплачує його, а для позивача неповернення боргу може призвести до банкрутства підприємства (появи заборгованості по заробітній платі, єдиному податку в розмірі 54 222,00 грн.) (а.с. 175).

Статтею 66 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Зі змісту наведеної норми випливає, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до вимог статті 67 цього Кодексу позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову. При цьому, тягар доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.33 ГПК України.

Між тим, всупереч положенням ст.66 ГПК України, клопотання позивача про забезпечення позову ґрунтується на нічим не підтверджених припущеннях про те, що грошові кошти відповідача можуть зникнути.

Ухвала господарського суду Волинської області від 20.12.2007р. про вжиття заходів до забезпечення позову не містить обґрунтування, в чому саме невжиття заходів до забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення у цій справі.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд прийняв ухвалу з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому цю ухвалу належить скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

Керуючись, ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1.          Апеляційну скаргу задоволити.

2.          Ухвалу господарського суду Волинської області від 20.12.2007 року у справі № 1/143-38 скасувати.

3.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

4.          Справу передати на розгляд господарському суду Волинської області

Головуючий суддя                                                  Н.М. Кравчук

судді                                                                       Г.М. Гнатюк

О.Л. Мирутенко