ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

25.03.2008  року
Справа № 4/645

Луганський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                        Семендяєвої
І.В.

суддів                                                             Баннової Т.М.

Парамонової Т.Ф.

за
присутністю секретаря

судового
засідання
Антонової І.В.

та представників
сторін:

від  позивача                                        -
повноважний представник не прибув,

від
відповідача                                        -
Шевченко О.В., юрисконсульт,

довіреність від
10.01.08 № 12,

розглянув
у відкритому

судовому
засіданні

апеляційну
скаргу
Приватного виробничого підприємства

„Вибір”, м. Суми

на
рішення

господарського
суду
Луганської області

від
24.01.08 (підписано 29.01.08)

у
справі                                                  № 4/645
(суддя Батюк Г.М.)

за
позовом
Приватного виробничого підприємства

„Вибір”, м. Суми

до
відповідача
Відкритого акціонерного товариства

„Сімейкинське”, смт. Сімейкине

Краснодонського району Луганської області

про
стягнення 6050 грн. 28 коп.

В С Т А Н О В И В:

Приватне виробниче підприємство
„Вибір”, м. Суми (далі за текстом -ПВП „Вибір”, позивач по справі) звернулося
до господарського суду Луганської області з позовом до відкритого акціонерного
товариства „Сімейкинське”, смт. Сімейкине
(далі за текстом -ВАТ „Сімейкинське”, відповідач по справі) про
стягнення заборгованості у розмірі 4 100 грн. 00 коп., яка виникла з усної
домовленості сторін, за якою позивач зобов'язувався здійснити поставку товару у
кількості 15 тн., а відповідач -прийняти та сплатити товар за ціною, визначеною
у видатковій накладній; також стягнення пені у розмірі 1 095 грн. 98 коп.,
інфляційних нарахувань у розмірі 657 грн. 51 коп. та 3% річних у розмірі 196
грн. 79 коп.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 24.01.08 по справі                       № 4/645 у задоволенні
позовних вимог відмовлено. Дане рішення мотивовано тим, що згадана вище усна
домовленість між позивачем та відповідачем за правовою природою слід вважати
договором купівлі -продажу (ст. 655 Цивільного кодексу України); що позивачем
не було надано доказів щодо надання відповідачу рахунків на їх одержання
відповідачем на отримання товару, що саме у накладній № 058-Д від 04.12.06
фактично не визначено строку виконання відповідачем зобов'язань по оплаті за
поставлений товар, а також не надано доказів направлення позивачем на адресу
відповідача вимоги про сплату боргу або яких -небудь інших документів, які б
свідчили про узгодження сторонами інших строків проведення розрахунків за
вказані послуги. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що станом
на час звернення до суду з позовом відповідача не можливо вважати таким, що
порушив зобов'язання по сплаті боргу за позовом за відсутності доказів
пред'явлення йому вимоги за юридичною адресою.

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся до
Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 06.02.08
№ 058, якою просить скасувати рішення господарського суду Луганської області
повністю та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник
посилається на те, що висновки, зроблені судом першої інстанції, не
відповідають фактичним обставинам справи; що допущено порушення норм
матеріального права.

Відповідно до ст. 98 Господарського процесуального кодексу
України Луганський апеляційний господарський суд ухвалою від 19.02.08 у справі
№ 4/645 прийняв апеляційну скаргу позивача до апеляційного провадження.

Розпорядженням голови Луганського
апеляційного господарського суду по справі для розгляду вказаної вище
апеляційної скарги на рішення господарського суду Луганської області від
24.01.08 призначено судову колегію у складі: головуючий суддя -Семендяєва І.В.,
суддя -Баннова Т.М., суддя - Парамонова Т.Ф.

Відзивом № 7/07 від 29.02.08 відповідач
зазначив, що мотиви, за якими порушено питання про перегляд рішення в
апеляційному порядку, є безпідставними та необґрунтованими.

Від позивача надійшло клопотання №
130 від 18.03.08 про розгляд 25.03.08
даної справи за відсутності його представника, яке судовою колегією
задовольняється.

Апеляційна скарга розглядалась
04.03.08. У судовому засіданні розгляд скарги був відкладений до 25.03.08.
Постанова приймається 25.03.08.

Згідно
зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний
господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується
правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість
рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянув матеріали справи, заслухав
пояснення представника відповідача, обговорив доводи апеляційної скарги,
перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив
правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ПВП
„Вибір” до ВАТ „Сімейкинське” про стягнення заборгованості у розмірі 4 100 грн.
00 коп., пені у розмірі 1 095 грн. 98 коп., інфляційних нарахувань у розмірі
657 грн. 51 коп. та 3% річних у розмірі 196 грн. 79 коп., місцевий
господарський суд виходив з того, що між сторонами відбулось бездоговірне постачання
товару, який на час пред'явлення позову не підлягає оплаті у зв'язку з тим, що
позивачем не надано доказів пред'явлення вимоги за юридичною адресою і у
відповідача не виникло зобов'язання по сплаті боргу.

Як встановлено місцевим господарським
судом та свідчать матеріали справи, позивач згідно з усною домовленістю з ВАТ
„Сімейкинське” здійснив останньому
поставку товару -дріжджі кормів на загальну суму 26 250 грн. 00 коп., що
було підтверджено накладною № 058-Д від 04.12.06, довіреністю від 01.12.06
Серія ЯМГ № 249491 (а. с. 13-14), але відповідач провів часткову оплату за
поставлений товар, а саме залишок заборгованості відповідача перед позивачем за
поставлений товар складає 4 100 грн. 00 коп.

Позивач надав до матеріалів справи
копію рахунку № СФ -0000993 від 29.11.06, але доказів направлення його
відповідачу не надав.

Оскільки сторонами строк оплати у
накладній № 058-Д від 04.12.06  та
рахунку від 29.11.06 № СФ - 0000993 не був встановлений, зобов'язання по сплаті
отриманого товару виникає відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України у
7-денний строк з моменту пред'явлення вимоги про сплату.

Суд першої інстанції у зв'язку з
відсутністю доказів направлення відповідачу вищезазначеного рахунку або іншої
вимоги про оплату товару, зробив висновок про те, що у відповідача не виникло
зобов'язань по сплаті боргу. Але місцевим господарським  судом безпідставно не був прийнятий до уваги
той факт, що у платіжних документах відповідача -платіжних дорученнях № 1869
від 01.12.06 (а. с. 40), № 2054 від 29.12.06 (а. с. 41), № 399 від 02.04.07 (а.
с. 42), № 426 від 05.04.07  (а. с. 43), №
372 від 29.03.07 (а. с. 44), № 375 від 30.03.07 (а. с. 45), № 765 від 24.05.07
(а. с. 46) маються посилання на рахунок позивача від 29.11.06 № СФ -0000993,
який, за твердженням позивача, був виданий відповідачу, але відповідач
заперечує його отримання.

Оскільки
неможливо встановити дату вручення позивачем відповідачу рахунку № СФ -0000993
від 29.11.06, слід вважати датою отримання рахунку 01.12.06, так як саме
01.12.06 відповідач провів перший платіж за отриманий товар з посиланням на
зазначений рахунок і саме дата 01.12.06 може бути вірогідною датою отримання
рахунку, оскільки докази отримання цього рахунку в матеріалах справи відсутні.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу
України відповідач повинен був провести оплату товару до 08.12.08.

Відповідач до зазначеної дати повну
оплату товару не провів, на час пред'явлення позову сплатив 22 150 грн. 00 коп.
і вважає, що борг за дану партію товару у нього відсутній, так як він фактично
отримав меншу кількість товару -                         12 657 кг, за який
розрахувався повністю.

Доводи відповідача про те, що він
фактично отримав не 15 тн. дріжджів, а
12657 кг, не приймаються до уваги, так як відповідач документально не
довів отримання меншої, ніж зазначеної у видатковій накладній, кількості
товару. Відповідач у встановленому порядку не провів приймання товару по
кількості; відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо
-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю від
15.06.65 (П -6) акт не склав, про недостачу товару позивача не повідомляв, до
участі у прийманні товару по кількості та складанні акту позивача не
запрошував, претензію про сплату вартості недовідпущеного товару позивачу не
направляв.

З наведених підстав спростовуються
доводи апеляційної скарги про те, що є недоведеним взагалі факт отримання
представником відповідача товару по накладній № 058-Д від 04.12.06 у зв'язку з
відсутністю у довіреності ЯМГ № 249491 від 01.12.06, виданої на ім'я ОСОБА_1,
його підпису (а. с. 14) та невірного зазначення його прізвища у накладній №
058-Д від 04.12.06 (ОСОБА_2.).

Вказані доводи апеляційної скарги
спростовуються також тим, що у накладній № 058-Д від 04.12.06 (а. с. 13)
зазначена саме видана ОСОБА_1 довіреність ЯМГ                      № 249491, а прізвище
„ОСОБА_2” є помилковим, оскільки у довіреності прізвище „ОСОБА_1” написано від
руки і написання букв „я” та „н” є таким, що їх дуже вірогідно можливо прийняти
за „л” та „и” (рос.), внаслідок чого зазначене прізвище читається як „ОСОБА_2”.
Надходження 04.12.06 дріжджів автомобілем під керуванням водія ОСОБА_1
підтверджено журналом реєстрації вантажу (а. с. 53), відзивом відповідача від
24.01.08 (а. с. 38).

Отже є доведеним факт наявності за
відповідачем боргу в сумі 4 100 грн. 00 коп.

Але нарахована позивачем відповідно
до Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань” пеня  не підлягає стягненню,
оскільки зазначений Закон передбачає, що умова про стягнення пені за
невиконання грошового зобов'язання повинна бути передбачена у договорі, а у
даному випадку договір між сторонами у письмовій формі, як це передбачено
Законом та нормами Цивільного кодексу України, не укладався.

Частиною
2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від
простроченої  суми,  якщо
інший  розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та заявив до
стягнення 657 грн. 51 коп. інфляційних втрат за період з 04.12.06 по 19.11.07
та 196 грн. 79 коп. річних за такий же період.

Але позивачем невірно обчислені суми
річних та інфляційних втрат, оскільки позивач невірно визначив дату, з якої
починається прострочення грошових зобов'язань
- 04.12.08, в той час як належною датою слід вважати 08.12.08.

Також позивач безпідставно застосував
два рази індекс інфляції у місяцях, де змінювалась сума боргу, прострочення
платежу склало менш 15 днів.

Виходячи із того, що у грудні 2006
року за відповідачем існував борг в сумі 13 100 грн.; у січні -березні 2007
року -12 100 грн.; у квітні 2007 року -8100 грн.; у травні 2007 року -5100
грн.; у червні -листопаді 2007 року -4100 грн.; застосовуючи індекси інфляції в
період грудень 2006 року -листопад 2007 року: 100, 9; 100, 5; 100, 6; 100, 2;
100; 100, 6; 102, 2; 101, 4; 100,6; 102, 2; 102, 9; 102,2 відповідно, розмір
інфляції повинен складати 777 грн. 30 коп. Оскільки позивачем заявлена до
стягнення сума інфляції 657 грн. 51 коп., то саме ця сума інфляції підлягає
стягненню з відповідача.

Нарахована позивачем сума річних 196
грн. 79 коп. зменшується на 05 грн. 39 коп., оскільки початок періоду
нарахування річних визначається не з 04.12.06, а з 08.12.06 і сума річних за
період з 08.12.06 по 29.12.06 складає 21 грн. 53 коп. Отже сума 3% річних, яка
підлягає стягненню з відповідача, складає 191 грн. 40 коп. У задоволенні решти
позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, апеляційна
скарга позивача підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції
слід скасувати та прийняти нове про часткове задоволення позову в сумі боргу 4
100 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 191 грн. 40 коп., інфляційних втрат в сумі
657 грн. 51 коп., в решті позовних вимог слід відмовити.

Згідно зі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у судовому засіданні за згодою відповідача
оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України державне мито за позовом в сумі 83 грн. 43 коп.,
за апеляційною скаргою у розмірі 41 грн.                71 коп. та витрати на
інформаційно -технічне забезпечення судового процесу у розмірі 96 грн. 51 коп.
покладаються на відповідача по даній справі.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 85, 99,
101, п. 2 ст. 103, п. 3 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального
кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії
суддів

ПОСТАНОВИВ :

1.          Апеляційну скаргу приватного
виробничого підприємства „Вибір”, м. Суми від 06.02.08 № 058 на рішення
господарського суду Луганської області від 24.01.08 по справі № 4/645 задовольнити
частково.

2.          Рішення господарського суду
Луганської області від 24.01.08 по справі                   №  4/645 скасувати.

3.          Прийняти нове рішення.

4.          Позовні вимоги задовольнити частково.

5.          Стягнути з відкритого акціонерного
товариства „Сімейкинське”,                          с. Сімейкине
Краснодонського району Луганської області, 94473, ідентифікаційний код
00851608, р/р 90 ВАТ „Добу” м. Краснодон, МФО 364014, на користь
Приватного виробничого підприємства „Вибір”, ідентифікаційний код
30608151,             вул. Харківська,
107, м. Суми, 40007, р/р  156 в
СФ АКБ „Правекс - банк”,  МФО 337858,
борг в сумі 4 100 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 191 грн. 40 коп., інфляційні
втрати в сумі 657 грн. 51 коп., державне мито за позовом в сумі                            83 грн. 43 коп. та
за апеляційною скаргою в сумі 41 грн. 71 коп., витрати на інформаційно
-технічне забезпечення судового процесу в сумі 96 грн. 51 коп.

Доручити
місцевому господарському суду видати наказ.

6.          У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Відповідно ч. 3, ч. 4 ст. 105
Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та надсилається сторонам у справі в п'ятиденний строк з дня її
прийняття.

Головуючий
суддя
І. В. Семендяєва

Суддя
Т.М. Баннова

Суддя                                                                                        Т.Ф.
Парамонова