ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"06" травня 2008 р. Справа № 14/328

за позовом Державна інноваційна фінансово-кредитна установа в особі Рівненського регіонального відділення

до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Верстатник"

про стягнення в сумі 416 817 грн. 03 коп.

Суддя Тимошенко О.М.

Представники:

Від позивача : Лук'янов О.В.

Від відповідача : Мазурок А.І.

Статті 20, 22, 91, 107 ГПК України сторонам роз'яснено.

СУТЬ СПОРУ: Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 416817 грн. 03 коп., з яких 368614,59 грн. - основного боргу, 10295,53 грн. - три відсотки річних та 37906,91 грн. збитків від інфляції. Вимоги обгрунтовує невиконанням відповідачем умов договору фінансового лізингу № 2-02/97 від 10.02.1997 р. в частині сплати лізингових платежів. В судовому засіданні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач проти заявлених вимог не заперечує, однак зазначає, що протягом розгляду справи здійснив часткове погашення заборгованості на суму 37000,00 грн. внаслідок чого сума основного боргу на день розгляду справи складає 331614,59 грн. Поряд з цим подав заяву про розстрочення виконання рішення суду мотивуючи тим, що негайне виконання рішення призведе до вилучення обігових коштів і, як наслідок, зупинення діяльності підприємства. Оскільки підприємство на даний час має значну дебіторську заборгованість, погашення вимог позивача можливо здійснити на протязі року. Просить задоволити заяву про розстрочення виконання рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

З метою реалізації інноваційного проекту "Організація безвідходної високотехнологічної обробки природного каменю" між Закритим акціонерним товариством "Український Центр підтримки інноваційної діяльності" (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Верстатник" (лізингоотримувач) було укладено договір лізингу № 2-02/97 від 10.02.1997 р., згідно якого відповідачу було надано у лізинг обладнання на загальну суму 1 718 889,37 грн.

Українська Державна інноваційна компанія (далі в тексті - УДІК) є державною небанківською фінансово-кредитною установою, що утворена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 13.04.2000 р. на базі ліквідованого Указом Президента України № 1573/99 від 15.12.1999 р. "Про зміни у структурі центральних органів виконавчої влади" Держіннофонду та його регіональних відділень. Компанія є правонаступником всіх прав і обов'язків ліквідованого Держіннофонду. Засновником і власником компанії є держава в особі Кабінету Міністрів України.

Згідно постанови Української державної інноваційної компанії № 200 від 29.11.2001 р. "Про передачу на супроводження у регіональні відділення договорів фінансового лізингу" та наказу голови правління УДІК № 122 від 07.12.2001 р., Рівненському регіональному відділенню УДІК були передані договори фінансового лізингу ліквідованої Української фінансово-лізингової компанії, що були укладені з підприємства Рівненської області, в тому числі і договір фінансового лізингу № 2-02/97 від 10.02.1997 р.

Правонаступництво Української державної інноваційної компанії підтверджено укладеною між сторонами 16.10.2002 р. додатковою угодою № 5 до Договору, згідно якої лізингодавцем по договору є Державна інноваційна компанія в особі Рівненського регіонального відділення.

В процесі розгляду справи, ухвалою суду від 03.03.2008 року здійснено процесуальне правонаступництво у справі № 14/328. Замінено позивача - Українську державну інноваційну компанію в особі Рівненського регіонального відділення правонаступником Державною інноваційною фінансово-кредитною установою в особі Рівненського регіонального відділення. Правонаступництво відбулося в зв'язку з тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2007 р. № 1007 перейменовано Українську державну інноваційну компанію в Державну інноваційну фінансово-кредитну установу.

Відповідно до акту приймання-передачі обладнання в користування № 1 від 20.10.1997 р. та доповнення № 1 до даного акту від 02.02.1998 р. позивачем здійснено передачу обладнання відповідачу. За умовами договору лізингу № 2-02/97 від 10.02.1997 р. відповідач взяв на себе зобов'язання своєчасно сплачувати лізингові платежі згідно встановленого графіку.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 20.03.2003 р. зі справи № 14/260 було змінено графік сплати лізингових платежів, згідно якого відповідач зобов'язаний сплачувати лізингові платежі в сумі 12266,00 грн. щомісяця до 20.09.2007 р.

Відповідач в повному обсязі своїх зобов'язань не виконав і станом на 01.10.2007 року допустив заборгованість по сплаті лізингових платежів в сумі 368614,59 грн. Зазначена сума боргу підтверджується матеріалами справи і відповідачем не оспорюється.

В процесі розгляду справи відповідачем здійснено часткове погашення заборгованості в сумі 37000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками від 14.11.2007 р., від 30.11.2007 р., від 07.12.2007 р. та актом звірки взаємних розрахунків станом на 10.04.2008 р.

За таких обставин сума основного боргу на день прийняття рішення складає 331614,59 грн., підтверджується матеріалами справи і підлягає задоволенню відповідно до ст.ст. 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 292 Господарського кодексу України.

Провадження у справі в частині стягнення 37000,00 грн. основного боргу підлягає припиненню в зв'язку із його сплатою.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України підлягають задоволенню нараховані позивачем збитки від інфляції за період з жовтня 2006 р. по вересень 2007 р. в сумі 37906,91 грн. та 3% річних в сумі 10295,53 грн. (надані розрахунки судом перевірено та визнано правильними ).

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 379817,03 грн., з яких 331614,59 грн. - основний борг, 37906,91 грн. - збитки від інфляції, 10295,53 грн. - 3% річних. Згідно ст. 49 ГПК України на відповідача покладаються судові витрати внаслідок його неправильних дій - доведення спору до господарського суду.

Заява відповідача про розстрочення виконання рішення визнана судом обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При цьому суд керується правом, наданим ч. 6 ст. 83 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, п. 1-1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Верстатник" (33027, м. Рівне, вул. Будівельників, 12, ), р/р 5271 в відділенні Промінвестбанку м. Рівне, МФО 333335 на користь Державної інноваційної фінансово-кредитної установи в особі Рівненського регіонального відділення (33028, м. Рівне, вул. 16 Липня, 10, ), р/р 317 в філії ВАТ "Державний експортно-імпортний банк" м. Рівне, МФО 333539 - основний борг в сумі 331614 грн. 59 коп., збитки від інфляції в сумі 37906 грн. 91 коп., три відсотки річних в сумі 10295 грн. 53 коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 4168 грн. 17 коп., витрати на оплату послуг по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

Видати наказ.

3. В решті позову провадження у справі припинити.

4. Розстрочити виконання рішення суду згідно слідуючого графіку:

- до 01.06.2008 р. - 40000,00 грн.;

- до 01.07.2008 р. - 50000,00 грн.;

- до 01.08.2008 р. - 60000,00 грн.;

- до 01.09.2008 р. - 70000,00 грн.;

- до 01.10.2008 р. - 60000,00 грн.;

- до 01.11.2008 р. - 30000,00 грн.;

- до 01.12.2008 р. - 25000,00 грн.;

- до 01.01.2009 р. - 15000,00 грн.;

- до 01.02.2009 р. - 15000,00 грн.;

- до 01.03.2009 р. - 14817,03 грн.

Суддя Тимошенко О.М.

підписано "08" травня 2008 р.