КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

13.05.08 р.                                                                                          № 375/12-04

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Фаловської І.М. (доповідач по справі),

суддів:

Агрикової О.В.

Жук Г. А.

срозглянувши матеріали апеляційної скарги Кагарлицького районного споживчого товариства на рішення господарського суду Київської області від 11.12.2007 року,

у справі № 375/12-04 (головуючий суддя Чорна Л.В.),

за позовом           Київської обласної спілки споживчих товариств, м. Київ,

до                     виконавчого комітету Кагарлицької міської ради, м. Кагарлик, Київська область,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:          Кагарлицьке районне споживче товариство, м. Кагарлик,

Київська область,

про                              визнання недійсним рішення,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2003 року Київська обласна спілка споживчих товариств (далі-Київська облспоживспілка, позивач) звернулася до господарського суду Київської області з позовною заявою про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради (далі-виконком Кагарлицької міськради, відповідач) № 50 від 12.06.2002 року, відповідно до якого Кагарлицькому районному споживчому товариству (далі-Кагарлицьке РайСТ, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача) було видано свідоцтво про право власності на майновий комплекс по вул. Незалежності, 15-а в м. Кагарлик Київської області, а також визнання недійсним свідоцтва про право власності на вищевказане майно.

Рішенням господарського суду Київської області від 11.12.2007 року у справі № 375/12-04/8 позов задоволено. Рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради «Про визнання права власності на приміщення Кагарлицького ринку по вул. Незалежності, 15-а за Кагарлицьким РайСТ»від 12.06.2002 року № 50 визнано недійсним. В частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на майновий комплекс по вул. Незалежності, 15-а у м. Кагарлик від 05.07.2002 року провадження у справі припинено. З виконавчого комітету Кагарлицької міської ради на користь Київської облспоживспілки стягнуто 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Кагарлицьке районне споживче товариство подало апеляційну скаргу від 09.01.2008 року за №2-04/1/35/67, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове про відмову в позові повністю. В додаткових поясненнях до апеляційної скарги від 04.02.2008 року за №2-05/334/71 та в заяві про уточнення апеляційної скарги від 12.02.2008 року, яка подана в судове засідання, Кагарлицьке районне споживче товариство просить скасувати оспорюване рішення господарського суду Київської області в частині визнання недійсним рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 50 від 12.06.2002 року (далі-спірне рішення), в іншій частині рішення суду залишити без змін. Скаржник вважає, що при його прийнятті суд порушив і неправильно застосував норми матеріального права та не з’ясував всіх фактичних обставин справи, порушив норми процесуального права, зокрема ст.77 ГПК України, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Позивач надав у судовому засіданні відзив на апеляційну скаргу, в якому повністю відхилив вимоги, викладені в ній, вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим.

Розпорядженням заступника голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 12.05.2008 року розгляд справи здійснено у складі: Головуючий суддя –Фаловська І. М., судді: Агрикова О.В., Жук Г.А.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали.

Позивач підтримав свої доводи, викладені в відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши відповідність викладених в рішенні місцевого суду висновків обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду частковому скасуванню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст.99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як свідчать матеріали справи, розглянувши лист Кагарлицького районного споживчого товариства №01-302 від 11.06.02 року та акт визначення технічного стану, затверджений Кагарлицькою райдержадміністрацією, розпорядження №198 від 12.06.02 року, керуючись ст. 30 Закону України «Про місце самоврядування в Україні», відповідач ухвалив рішення №50 від 12.06.02 року, яким визнано право власності на приміщення Кагарлицького ринку за Кагарлицьким споживчим товариством та доручено Кагарлицькому бюро технічної інвентаризації видати Кагарлицькому РайСТ свідоцтво про право власності на будівлі і споруди майнового комплексу Кагарлицький ринок.

Таким чином, встановивши наявність підстав згідно поданих третьою особою документів, відповідач, посилаючись на ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», визнав право власності на майно за Кагарлицьким споживчим товариством, що стало підставою для звернення з позовом Київської обласної спілки споживчих товариств, яка вважає порушеним своє право власності на це майно.

Судове рішення місцевого суду в частині визнання недійсним рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 50 від 12.06.2002 року мотивоване недоведеністю відповідачем правових підстав для його ухвалення останнім, оскільки третя особа не надала правовстановлюючих документів, що підтверджують її право власності на об'єкти нерухомого майна, а також порушенням права позивача на спірне майно.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком місцевого суду, враховуючи наступне.

Згідно зі ст.ст. 19, 41 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, Центральним комітетом Комуністичної партії України і Радою Міністрів УРСР було прийнято постанову № 124 від 14.04.1987 року «Про заходи по поліпшенню роботи колгоспних ринків», згідно якої Міністерство торгівлі УРСР повинно було безоплатно передати в установленому порядку колгоспні ринки у відання споживчої кооперації. На виконання зазначеної постанови ЦК КПУ і Ради Міністрів УРСР від 14.04.1987 року №124 виконавчий комітет Київської обласної ради народних депутатів прийняв рішення №143 від 05.05.1987 року «Про заходи по поліпшенню роботи колгоспних ринків», відповідно до пункту 2 якого управлінню торгівлі Київського облвиконкому було доручено протягом II кварталу 1987 року передати Київській обласній споживчій спілці об'єднану дирекцію ринків з ринками та іншими структурними підрозділами, які входять до її складу. На виконання наведеного вище рішення була прийнята спільна постанова колегії і управління торгівлі Київського облвиконкому та правління Київської облспоживспілки №5 від 21.05.1987 року, пунктом 2 якої було передбачено вивести обласну об'єднану дирекцію колгоспних ринків з підпорядкування управління торгівлі облвиконкому й прийняти її в підпорядкування обласної споживчої спілки з дня підписання акту передачі - прийому. Обласною дирекцією колгоспних ринків управління торгівлі Київського облвиконкому згідно акту приймання –передачі від 31.05.1987 року було передано Київській облспоживспілці колгоспні ринки, в тому числі Кагарлицький ринок.

Постановою правління Київської обласної споживчої спілки № 13 від 05.02.1988 року «Про вдосконалення роботи ринків»ринки передано за територіальною приналежністю районним споживчим спілкам і районним споживчим товариствам.

Згідно акту прийому - передачі від 19.02.1988 року Кагарлицький колгоспний ринок було передано Кагарлицькій районній споживчій спілці на виконання постанови правління Київської обласної споживчої спілки № 13 від 05.02.1988 року.

Згідно п.1.1. Статуту Кагарлицького колгоспного ринку Кагарлицької райспоживспілки Київської області, затвердженого постановою правління Кагарлицької райспоживспілки №17 від 13.12.1991 року та зареєстрованого виконкомом Кагарлицької районної ради народних депутатів 27.12.1991 року, Кагарлицький колгоспний ринок був власним підприємством Кагарлицької райспоживспілки та знаходився у безпосередньому підпорядкуванні правління райспоживспілки. Майно ринку складається, зокрема, за рахунок належних райспоживспілці на правах власності будівель, споруд, устаткувань та інших грошових та матеріальних цінностей, частини доходів (прибутків), одержаних від реалізації продукції та послуг, а також інших видів господарської діяльності ринку, амортизаційних відшкодувань, доходів від іншого майна (п.4.1 Статуту).

Відповідно до п.1 ч.2 Статуту Кагарлицької районної спілки споживчих товариств, зареєстрованого 22.12.1992 року №242, визначено, що до її складу входять різні районні споживчі товариства, а також ринок.

12.01.1996 року за Розпорядженням Кагарлицької районної ради народних депутатів було проведено перереєстрацію Кагарлицького колгоспного ринку на Кагарлицький ринок райспоживспілки.

Постановою правління Київської облспоживспілки від 8.09.1997 року №151 при облспоживспілці створено госпрозрахункове об’єднання ринків, яке підпорядковане правлінню облспоживспілки, та доручено правлінням райспоживспілок провести передачу в підпорядкування об’єднання всіх ринків споживчої кооперації області станом на 01.10.1997 року. На виконання даної постанови, правлінням Кагарлицької райспоживспілки прийнято постанову «Про передачу ринків»від 06.10.1997 року №41, згідно до п.2 якої Кагарлицький ринок передано в підпорядкування об’єднання ринків облспоживспілки.

24.04.1998 року постановою восьмих зборів Ради районної споживчої спілки дванадцятого скликання, відмінено постанову правління райспоживспілки №41 від 06.10.1997 року «Про передачу ринків»як такої, що прийнята правлінням райспоживспілки з перевищенням повноважень, а Кагарлицький ринок залишено у безпосередньому підпорядкуванні райспоживспілки.

Рішенням № 13 конференції Кагарлицької райспоживспілки від 10.11.1999 року майно райспоживспілки, в тому числі майно ринку в процесі реорганізації передано Кагарлицькому районному споживчому товариству.

Крім того, як свідчать докази, які містяться в матеріалах справи, третя особа звернулася до відповідача для оформлення права власності на ринок, вже після того, як ним були побудовані приміщення Кагарлицького ринку.

Так, зокрема, в матеріалах справи міститься Акт державної приймальної комісії про прийом в експлуатацію завершеного будівництвом об’єкта колгоспного ринку в м. Кагарлик від 24.10.1989 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кагарлицької районної ради народних депутатів від 25.10.1989 року №188, відповідно до якого замовником даного будівництва виступила Кагарлицька райспоживспілка.

До того ж, як свідчать матеріали справи, Кагарлицький ринок утримувався за рахунок та постійно знаходився на балансі Кагарлицької райспоживспілки, а згодом і Кагарлицького районного споживчого товариства. Так, постанови правління Кагарлицької райспоживспілки №22 від 23.06.1995 року та №23 від 20.06.1997 року свідчать про утримання та поліпшення майна Кагарлицького ринку за рахунок третьої особи.

Згідно статті 5 Закону України «Про споживчу кооперацію»первинною ланкою споживчої кооперації є споживче товариство - самостійна, демократична організація громадян, які на основі добровільності членства і взаємодопомоги об'єднуються для спільного господарювання з метою поліпшення свого економічного і соціального стану. Відповідно до вказаного Закону споживчі товариства можуть на добровільних засадах об'єднуватися в місцеві спілки, вищим органом управління якої є з’їзд (конференція). Спілка визнається юридичною особою і може здійснювати господарську та іншу не заборонену чинним законодавством діяльність з дня її державної реєстрації; вона не відповідає за зобов'язаннями споживчих товариств і не має щодо них розпорядчих функцій.

Власність споживчої кооперації складається з власності споживчих товариств, спілок, підпорядкованих їм підприємств і організацій та їх спільної власності, що закріплено пунктом 1 статті 9 Закону України «Про споживчу кооперацію». Як визначено у пункті 4 статті 9 Закону України «Про споживчу кооперацію», власність спілок споживчих товариств утворюється з майна, переданого їх членами, коштів, одержаних від господарської діяльності підприємств і організації спілки, реалізації цінних паперів та іншої діяльності.

Відповідно до частини 2 статті 10 Закону України «Про споживчу кооперацію»майно споживчих товариств та їх спілок може бути продано, передано, здано в оренду, надано в позичку і безплатне тимчасове користування членам споживчих товариств, державним, кооперативним та іншим організаціям, трудовим колективам, окремим громадянам тільки за рішенням загальних зборів, конференцій та з'їздів відповідних спілок або уповноважених ним органів.

Конституційний суд України своїм рішенням від 11.11.2004 року при розгляді конституційного звернення Центральної спілки споживчих товариств України зазначив, що згідно аналізу чинного у 1987 році законодавства (Цивільного кодексу Української РСР, Постанови Ради Міністрів Української РСР «Про порядок передачі підприємств, об'єднань, організацій, установ, будинків, і споруд»тощо) держава та її повноважні органи мали право передавати державне майно у власність недержавним організаціям як за плату, так і безоплатно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що на момент надання дозволу третій особі на оформлення права власності на приміщення Кагарлицького ринку, у відповідача, який згідно Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»мав такі повноваження, не було підстав для відмови у наданні дозволу на оформлення права власності.

Крім цього, відповідно до Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 26.01.2000р. №02-5/35 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів»обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації. Отже, для визнання акту недійсним суд повинен обов’язково встановити, наявність у позивача відповідних прав, про порушення яких він заявляє, та факт порушення відповідачем таких прав. Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не було встановлено обставин наявності у позивача прав на нерухоме майно відповідно до норм законодавства, а позивачем, відповідно до вимог ст.33 Господарського процесуального кодексу України не було надано доказів належності свого права на Кагарлицький ринок. Надані позивачем документи, що містяться в матеріалах справи, не підтверджують факт належності йому на праві власності майна Кагарлицького ринку, а свідчать лише про виконання Київською обласною споживчою спілкою своїх статутних повноважень як вищестоящої організації в системі споживчої кооперації щодо здійснення координації та контролю за споживчими товариствами, які входили до її складу.

Враховуючи те, що Кагарлицький ринок був належним чином переданий Кагарлицькому районному споживчому товариству, а також побудований, утримувався та постійно знаходився на балансі Кагарлицької райспоживспілки, а згодом і Кагарлицького районного споживчого товариства, то у відповідача не було підстав вважати, що прийняттям рішення №50 від 12.06.2002 року порушуються права інших осіб.

З огляду на вищевикладене, у колегії суддів не має підстав вважати, що на момент прийняття відповідачем рішення №50 від 12.06.2002 року були порушені права позивача.

Не приймається колегією суддів до уваги посилання позивача на рішення господарського суду Київської області від 13.02.2002 року у справі №62/10-2001, як на підставу своїх позовних вимог, оскільки зі змісту рішення вбачається, що спір у даній справі виник між Київською обласною спілкою споживчих товариств та Кагарлицькою районною державною адміністрацією стосовно порядку здійснення реєстрації статуту. До того ж, даним рішенням не встановлено факту належності Київській обласній спілці споживчих товариств права власності на спірне майно. Таким чином, обставини (факти) встановлені рішенням господарського суду Київської області від 13.02.2002 року у справі №62/10-2001, з огляду на положення ч.2 ст. 35 ГПК України не є преюдиціальними для вирішення справи №375/12-04/8.

За таких обставин, рішення Господарського суду Київської області від 11.12.2007 року в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №50 від 12.06.2002 року «Про визнання права власності на приміщення Кагарлицького ринку по вул. Незалежності, 15-а за Кагарлицьким РайСТ»підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Разом з тим, колегія судів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що в частині позовних вимог про визнання нечинним Свідоцтва про право власності на Кагарлицький ринок від 05.07.2002 року провадження підлягає припиненню, оскільки зазначена вимога, з огляду на положення статті 12 ГПК України, не підлягає розгляду в господарських судах.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Кагарлицького районного споживчого товариства на рішення Господарського суду Київської області від 11.12.2007 року у справі №375/12-04/8 задовольнити.

2.          Рішення Господарського суду Київської області від 11.12.2007 року у справі №375/12-04/8 скасувати частково та прийняти нове рішення в цій частині.

3.          Відмовити Київській обласній спілці споживчих товариств в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №50 від 12.06.2002 року «Про визнання права власності на приміщення Кагарлицького ринку по вул. Незалежності, 15-а за Кагарлицьким РайСТ».

4.          Стягнути з Київської обласної спілки споживчих товариств (код 01753776, 01042, вул. П. Лумумби, 21, м. Київ) на користь Кагарлицького районного споживчого товариства (код 30334741, 09200, Київська область, м. Кагарлик, вул. 50-річчя Жовтня, 5) 42,50 грн. державного мита за розгляд апеляційної скарги. Видати наказ.

5.          Видачу наказу доручити місцевому господарському суду.

6.          Матеріали справи повернути до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя:                                                                      Фаловська І.М.

Судді:

Агрикова О.В.

Жук Г. А.

Дата відправки 20.05.08