ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2008 р.

11:50

Справа № 1/881/07

м. Миколаїв

За позовом: Відкритого акціонерного товариства “Миколаївбудтранс”.

/54028, м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 91/

До відповідача: 1. Державна податкова інспекція у

Ленінському районі м. Миколаєва

/54028, м. Миколаїв, вул. Гмирьова, 1, корп.1/

2. Державна податкова адміністрація у

Миколаївській області

/54009, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 6/

позивач просить:

визнання дії працівників податкового органу, щодо контрольної закупки послуг незаконними.

скасувати рішення ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва від 11.05.2007 року № /0, № /0 від 19.07.2007р.

Суддя Васильєва Л.І.

Секретар судового засідання Сорогіна А.В.

Представники:

Від позивача: Михайленко Т.Ю., довіреність від 03.01.2008р.

Від І відповідача: Мезінов О.Г., довіреність від 08.01.2008р.

Долгошей Ю.Я., довіреність від 21.01.2008р.

Ципков А.Ф., довіреність від 18.02.2008р.

Димчишина О.Й., довіреність від 21.01.2008р.

Від ІІ відповідача: Мар’янко Н.І., довіреність від 08.01.2008р.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання дії працівників податкового органу, щодо контрольної закупки послуг незаконними, та про скасування рішення від 11.05.2007 року № /0, № /0 від 19.07.2007р. обґрунтовуючи свій позов тим, що перевірка проведена з порушенням статті 11-1, 11-2 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, статті 15 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” .

Відповідачі позов не визнають з тих підстав, що планова перевірка проведена відповідно статей 15-16 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та статті 11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”. Позивачем допущено порушення пунктів 1, 9 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, частини 1 статті 7 Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” (а.с.9-10, 36).

Розглянувши надані сторонами і витребувані судом докази, заслухавши доводи сторін у судовому засіданні , - суд

в с т а н о в и в:

24.04.2007 року відповідач здійснив планову перевірку дотримання позивачем вимог законодавства при здійсненні операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу про що склав акт перевірки від № 14000382/23-50 (а.с.8-9).

За результатами перевірки позивачу направлено рішення № /0 від 11.05.2007 року (а.с.10) про застосування штрафної санкції в сумі 2840 грн., та №/0 про застосування штрафної санкції в сумі 105 грн., які позивач просить скасувати.

Позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного:

статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно статтям 8 та 9 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” Державні податкові адміністрації в областях здійснюють, в тому числі, і такі функції як безпосередній контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), наявністю торгових патентів.

Отже, здійснюючи перевірку позивача щодо дотримання ним вимог Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” працівники Державної податкової адміністрації діяли у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ст. 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні», органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ. Статтею 11-1 вказаного Закону передбачені підстави та порядок проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

Отже, вказані вище положення закону не стосуються проведення перевірок стосовно дотримання суб’єктами господарювання вимог Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”, оскільки ці закони не регулюють питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

У відповідності з нормами статей 15, 16 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. Планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України. Проведена перевірка позивача є плановою, про що свідчить витяг з плану проведення перевірок на квітень 2007 року (а.с.27).

Таким чином, перевірка позивача була проведена у відповідності з вимогами діючого законодавства України, а саме статті 15 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та пункту 2 статті 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”.

Стаття 1 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” визначає, що реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами) (далі - суб'єкти підприємницької діяльності), які здійснюють операції з розрахунків у готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Як свідчить акт перевірки від 24.04.2007 року (а.с.8-9), пояснення представників відповідача, які здійснювали перевірку - Долгошей Ю.Я., Димчишина О.Й. розрахункова операція на суму 500 грн. не була проведена через реєстратор розрахункових операцій, що є порушенням пункту 1 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” .

Отже, позивачем правомірно застосована штрафна санкція за порушення пункту 1 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (не проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій) відповідно у сумі 2 500 грн.

Пункт 9 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” зобов’язує щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій. Порушення цієї норми закону має наслідком застосування штрафної санкції в сумі 340 грн., що передбачено пунктом 4 статті 17 цього закону.

При перевірці дотримання позивачем вказаної норми закону був встановлений факт відсутності денних звітних чеків № 1-11.

Частина 1 статті 7 Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” зобов’язує суб’єкта господарювання розміщувати торговий патент у відкритому та доступному місці.

В ході перевірки встановлено порушення вказаних вимог закону - торговий патент знаходився в папці з документами, а не на видному місці, що тягне за собою відповідальність в вигляді штрафу у розмірі вартості торгового патенту за один календарний місяць, що в даному випадку складає 105 грн.

За таких обставин в задоволенні позову необхідно відмовити.

У відповідності з пунктом 2 частини 3 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, підпункту “б” пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про мито” сума судового збору, яку позивач повинен був сплатити при зверненні з адміністративним позовом, складає 3,40 грн. Фактично платіжними дорученнями від 10.12.2007 року № N-06644-06645 позивачем сплачено державне мито в сумі 3, 40 грн. та 102 грн. Надмірно сплачене державне мито, що підлягає поверненню з Державного бюджету України складає 102 грн.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 162-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову відмовити.

Повернути Відкритому акціонерному товариству “Миколаївбудтранс” /54028, м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 91, / з Державного бюджету України через Головне управління державного казначейства України у Миколаївській області /54055, м. Миколаїв, просп. Леніна, 114 В, / надмірно сплачене державне мито в сумі 102 грн. (сто дві грн.), перераховане платіжним дорученням № N-06644 від 10.12.2007 року.

Постанова у відповідності зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Л.I.Васильєва