ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2008 р.

№ 44/327

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Козир Т.П.

суддів :

Мележик Н.І.,

Подоляк О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційне подання

Заступника прокурора Донецької

області

на постанову

від 28.01.2008 р. Донецького

апеляційного господарського суду

у справі

№ 44/327

за позовом

Прокурора м. Донецька в інтересах держави в особі Донецької міської ради

до

ТОВ "Готель "Централь"

(надалі –Товариство)

третя особа без самостійних вимог

Інспекція державного архітектурно-будівельного Головного управління містобудування та архітектури Донецької міської ради,

(надалі –Інспекція)

про

стягнення 2056687 грн.

за участю представників:

від позивача

- не з’явились

від відповідача

- Браславський Р.Г.

від третьої особи

- не з’явились

від прокуратури

- Сахно Н.В.

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2007 р. прокурор м. Донецька в інтересах держави в особі Донецької міської ради звернувся в господарський суду Донецької області з позовом до Товариства про стягнення 2056687 грн. штрафних санкцій за правопорушення в сфері містобудування.

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.12.2007 р. (суддя Мєзєнцев Є.І.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 28.01.2008 р. (судді: Кулебякін О.С., Волков Р.В., Запорощенко М.Д.) з мотивувальної частини рішення господарського суду Донецької області від 26.12.2007 р. виключено абзац 7 на аркуші 2, а в решті рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою, заступник прокурора Донецької області звернувся до Вищого господарського суду України з касаційним поданням, в якому просить її скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову, мотивуючи подання порушенням і неправильним застосуванням апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційного подання, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційне подання не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та досліджено судами, 23.03.2006 р. працівниками Інспекції складено припис, згід но якого Товариство без дозволу на проведення будівельних робіт здійснювало спорудження будівлі №07/05, що порушує норми ст. ст. 24, 29 Закону України "Про планування і забудову територій". Товариству було запропоновано отримати в Інспекції відповідний дозвіл.

Приписом від 06.09.2006 р. Інспекцією зафіксовано факт невиконання припису від 23.03.2006 р., а також повторно запропоновано оформити відповідний дозвіл та прибути до Інспекції для накладення штрафу за проведення будівельних робіт по будівлі № 07/57 без дозволу.

Дозвіл на проведення будівельних робіт по будівлі № 07/57 Товариством отримано 03.03.2007 р.

31 серпня 2007 р. з урахуванням припису в.о. прокурора міста Донецька № 12прип від 27.08.07 р. Інспекція, на підставі ст. 1 Закону України "Про відповідальність підприємств, їх об'єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування" та п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 р. № 244 "Про затвердження Положення про порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудування", нарахувала суму штрафних санкцій, які підлягають стягненню з Товариства, у розмірі 2056687 грн. (50% вартості робіт, проведених без дозволу), про що винесено постанову.

Згідно ч. 1 ст. 238 ГК України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Відповідно ч. 1 ст. 241 ГК України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Статтею 250 ГК України встановлено строки застосування адміністративно-господарських санкцій, а саме адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд встановив, що порушення, які стали підставою для притягнення відповідача до відповідальності виявлені у березні 2006 р., що випливає із припису Інспекції від 23.03.2006 р. Проте, постанова про накладання штрафу винесена тільки 31.08.2007 р., тобто з порушенням строків, встановлених ст. 250 ГК України.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновків про те, що суди правомірно та обґрунтовано відмовили в задоволенні позовних вимог про стягнення 2056687 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційного подання має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а подання без задоволення.

Касаційне подання залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що суди в порядку ст. ст. 43, 47, 33, 34, 43, 99, 101 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази; належним чином проаналізували відносини сторін.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та частин 1, 2 статті 1117 ГПК України, касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Посилання заступника прокурора Донецької області на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

Твердження заступника прокурора Донецької області про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання Заступника прокурора Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 28.01.2008 р. у справі № 44/327 залишити без змін.

Головуючий, суддя Т. Козир

С у д д і Н. Мележик

О. Подоляк