ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.08                                                                                           Справа № 3/102

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого – судді                                                            Давид Л.Л.

Суддів                                                                                Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Байкал», за вих. №01 від 08.01.2008 р.

на рішення Господарського суду Рівненської області від 20.12.2007 р.

у справі № 3/102 (суддя –Мамченко Ю.А.)

за позовом Комунального теплопостачаючого підприємства «Комуненергія»Рівненської міської ради, м. Рівне

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Байкал», м. Рівне

третя особа, без самостійних вимог на стороні відповідача Регіональне відділення Фонду державного майна в Рівненській області, м. Рівне

про стягнення заборгованості в сумі 70 665,27 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з’явились;

від відповідача : Гудилко М.І. –представник (довіреність за №28 від 05.06.2006 р.);

третя особа: не з‘явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 20.12.2007 р. у справі №3/102 частково задоволено позовні вимоги Комунального теплопостачаючого підприємства «Комуненргія», м. Рівне (надалі –Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Байкал», м. Рівне (надалі –Відповідач) за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача –Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, м. Рівне про стягнення заборгованості в сумі 70 665,27 грн. Стягнуто з ТзОВ «Байкал»на користь КТП «Комуненергія»Рівненської міської ради –44 078,21 грн. основного боргу, 3308,12 грн. інфляційних витрат, 996,10 грн. 3% річних, 6319,70 грн. пені, 679,23 грн. витрат по сплаті державного мита та 118, 00 грн. плати за послуги по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу. В частині стягнення основного боргу в сумі 13221,47 грн. та пені в сумі 2741,67 грн. провадження у справі припинено.

Відповідач –ТзОВ «Байкал», - не погодившись з вищезазначеним рішенням, подав апеляційну скаргу (вих. №01 від 08.01.2008 р.), в якій покликається на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права та неповним дослідженням матеріалів справи, а саме:

-          судом порушено вимоги ст. 22 ГПК України, оскільки судове засідання проведено без участі Відповідача, яким було подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом безпідставно, на думку Скаржника, відхилено і вирішено спір по суті. Крім цього, Скаржник зазначає, що третя особа не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, а відтак не могла взяти участь в судовому засіданні;

-          судом не взято до уваги того, що ТзОВ «Байкал»не є власником будинку, що сталося, на думку Скаржника, по вині Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, а тому не може нести цивільно-правову відповідальність в якості відповідача, так як договір №405 підписаний в час, коли останній був власником будинку;

-          судом не дано оцінку тому факту, що КТП «Комуенергія»Рівненської міської ради не є правонаступником Комунального теплопостачаючого підприємства Рівненської обласної ради, з яким Скаржник знаходиться в договірних відносинах по договору №405;

-          судом не взято до уваги, що Позивач не вжив заходів досудового врегулювання спору, не пред’явив претензії, не підписав Акта звірки розрахунків, чим порушив, на думку Скаржника, положення ч.1 п.3 ст. 81 ГПК України.

Дані обставини, на думку Скаржника, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

Позивач - Комунальне теплопостачаюче підприємство «Комуненергія»Рівненської міської ради - у відзиві на апеляційну скаргу (вих. №02-02/349 від 11.02.2008 р.) та його представник в судовому засіданні 12.03.2008 р. заперечив доводи апеляційної скарги, вважає, що місцевим господарським судом повно з’ясовано фактичні обставини справи та вірно застосовано норми чинного законодавства, а відтак просить останнє залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення, як безпідставну та необґрунтовану.

Третя особа –Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області відзиву на апеляційну скаргу не подала.

Представники Позивача та третьої особи в судове засідання 07.04.2008 р. не з»явились причини неявки не повідомили , проте належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи ухвалою суду від 12.03.2008 р., про що свідчать поштові повідомлення про вручення за №2944480, №2944840. Ухвалою від 12.03.2008 р. участь представників визначено на власний розсуд.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія прийшла до висновку про можливість розгляду справи по наявних у ній матеріалах.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази, заслухавши представників сторін в попередніх судових засіданнях, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

01.03.2002 р. Комунальним теплопостачаючим підприємством «Комуненергія»(«Підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Байкал»(«Споживач») укладено договір на відпуск теплової енергії №405 (а.с.7-9).

В матеріалах справи наявна виписка зі статуту Комунального теплопостачаючого підприємства «Комуненергія»Рівненської міської ради (а.с.58-59) та копія довідки про включення до ЄДРПОУ (а.с.60), з яких вбачається, а саме з п. 1.12 Статуту, - що Комунальне теплопостачаюче підприємство «Комуненергія»Рівненської міської ради є правонаступником всіх правових вимог та зобов’язань КТП «Комуненергія».

У відповідності до п.п.1.1. Договору, Підприємство зобов’язується відпускати Споживачеві теплову енергію, а Споживач, в свою чергу, зобов’язується здійснювати оплату за спожиту теплову енергію на умовах Договору. Теплова енергія подається Споживачу за адресою: вул. Відінська, 42 а.

В додатку до договору (а.с.8) який підписано представниками сторін - визначено загальні відомості про об’єкти споживача договору, та зобов’язання Позивача постачати теплову енергію на об’єкт Споживача: 9-ти поверховий будинок –гуртожиток, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Відінська, буд. 42-а, загальною площею 4 147 кв. м.

В апеляційній скарзі Скаржник зазначає, що він не є власником будинку, що сталося, на думку Скаржника, по вині Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, а тому не може нести цивільно-правову відповідальність в якості Відповідача, так як договір №405 підписаний в час, коли останній був власником будинку.

У відповідності до п. 8.1 Договір укладається на один рік і набуває чинності з дня його підписання. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.8.4). В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про припинення дії договору, а відтак місцевий господарський суд прийшов до вірного висновку, що такий договір є дійсним.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Байкал»за його згодою визнано балансоутримувачем гуртожитку по вул. Відінській, 42-а в м. Рівне (наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області за №19 від 23.01.2003 р. «про визнання балансоутримувачів державного майна»(а.с.159)).

Регіональним відділенням Фонду державного майна України Рівненській області та ТзОВ «Байкал»укладено договір на утримання гуртожитку і прибудинкової території б/н від 01.12.2002 р. (а.с.157).

Пунктом 1 Договору від 01.12.2002 р. ТзОВ «Байкал»передано функції з утримання гуртожитку (1981 р. введення в експлуатацію по вул. Відінській, 42-а в м. Рівне) і прибудинкової території та надання житлово-комунальних послуг, проведення розрахунків з квартиронаймачами.

Вищезазначений договір укладений строком на два роки (п.7 Договору). Згідно з п. 8 Договору, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодна зі сторін не висловила наміру щодо припинення або зміну договору, то він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені Договором.

Пунктом 6 вищевказаного Договору передбачено, що ТзОВ «Байкал»має право залучати субпідрядників для виконання робіт, пов’язаних з утриманням будинку та обслуговуванням будинку та прибудинкової території.

Договір на відпуск теплової енергії №405 від 01.03.2002 р. ТзОВ «Байкал»укладений Відповідачем на виконання умов договору на утримання гуртожитку і прибудинкової території.

В матеріалах справи відсутні докази та не подані такі апеляційній інстанції, які б свідчили про укладення ТзОВ «Байкал»з орендарями (як субспоживачами) угод на подачу теплової енергії, відтак місцевий господарський суд прийшов до вірного висновку, що згідно угоди №405 від 01.03.2002 р. Відповідач зобов’язаний здійснювати оплату теплової енергії самостійно.

У відповідності до п. 4.1. Договору облік споживання проводиться за приладами обліку.

Як встановлено матеріалами справи, з 09.10.2006 р. оплата за теплову енергію нараховувалась споживачу за тарифом 203,50 грн. за І Гкал, встановленим рішенням Рівненської обласної ради №130 від 19.10.2006 р. (а.с.12 ), а з 02.03.2007 р. за тарифом 258,49 грн. за І Гкал, встановленим рішенням Рівненської обласної ради №45 від 13.03.2007 р. (а.с.45).

На виконання умов договору в період з 01.11.2006 р. по 01.04.2007 р. Позивач поставив Відповідачу теплову енергію.

Сума боргу згідно розрахунку поданого до позовної заяви складала 57 299,68 грн. (а.с.11). В подальшому Позивачем заявами про зменшення позовних вимог уточнено , що сума боргу станом на 06.11.2007 р. складає 53 299,68 грн. (а.с.29), а станом на 13.12.2007 р. –44078,21 грн. (а.с.82).

У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, що кореспондується положенням ч.1 ст. 193 ГК України –зобов’язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 714 ЦК України, - за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

У відповідності до п.6.3.3. Договору, за несвоєчасне проведення розрахунків за спожиту теплову енергію споживачем сплачується пеня в розмірі 0,5% належної до сплати суми за кожен день прострочення , але не більше подвійної ставки НБУ.

Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до цього, Позивачем нараховано Відповідачу пеню в сумі 6 319,70 грн., витрати від інфляції в сумі 3308,12 грн. та 3% річних в сумі 996,10 грн.

Враховуючи наведене та те, що Відповідачем не подано доказів про оплату заборгованості, судова колегія прийшла до висновку про відповідність висновку суду про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу в розмірі 44078,21 грн., інфляційних втрат в сумі 3308,12 грн. та трьох відсотків річних в сумі 996,10 грн.

Враховуючи те, що оплата заборгованості здійснювалась під час розгляду справи, що підтверджується копією прибуткового касового ордеру та виписками з банківського рахунку Позивача (а.с.30-31,71), то відповідно місцевим господарським судом правомірно припинено провадження в частині стягнення 13 221,47 грн. основного боргу на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України, в зв’язку з відсутністю предмету спору в цій частині та припинено провадження щодо стягнення 2741,67 грн. пені, у відповідності до ч.3 ст. 80 ГПК України.

Безпідставним судова колегія вважає, порушення місцевим господарським судом вимог ст. 22 ГПК України, яке виразилось в неповідомленні третьої особи про час та місце розгляду справи та відхиленні клопотання про відкладення розгляду справи, виходячи з наступного.

Ухвалою від 20.09.2007 р. місцевим господарським судом порушено справу №3/102 та призначено до розгляду на 23.10.2007 р. (а.с.1). Ухвалами від 23.10.2007 р., 28.11.2007 р., 04.12.2007 р. розгляд справи відкладено (а.с.24,61,79), двічі оголошувалась перерва (а.с.43, 49). Ухвалою від 14.12.2007 р. розгляд справи відкладено та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Регіональне відділення ФДМ України по Рівненській області. Сторони та третя особа належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про вручення за №3204938, №3204954, №3204946 (а.с.90,01,92).

У відповідності до вимог ст. 69 ГПК України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Місцевим господарським судом правомірно відхилено клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки, як вбачається з вищенаведеного, розгляд справи неодноразово відкладався, і Відповідача мав час та можливість подати докази, які б спростовували вимоги Позивача. Враховуючи наявні матеріали справи, відсутність представника ТзОВ «Байкал»не унеможливлювала розгляд справи по суті

Покликання Скаржника на порушення місцевим господарським судом положень ст. 81 ГПК України, щодо досудового врегулювання спору є безпідставним, оскільки п.3 ч.1 ст. 81 ГПК України виключено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо досудового врегулювання спорів»від 23.06.2005 р. №2705-ІV.

У відповідності до положень ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, чого Скаржником не зроблено.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду Рівненської області від 20.12.2007 р. у справі №3/102 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Байкал»- без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Справу №3/102 повернути Господарському суду Рівненської області

Головуючий суддя                                                                                Л.Л.Давид

Суддя                                                                                                    Г.Т.Кордюк

Суддя                                                                                                    Х.В.Мурська