ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2008 р.

№ 42/503

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого –судді

Грека Б.М. –(доповідача у справі)

суддів :

Подоляк О.А.

Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" в особі Структурно-відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго"

на рішення

господарського суду м. Києва від 05.02.08

у справі

№ 42/503

господарського суду

м. Києва

за позовом

Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" в особі Структурно-відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМБУД-2"

про

стягнення 75855,19 грн.

за участю представників від:

позивача

Радзівіло Т.О. (дов. від 25.03.08)

відповідача

Пришва В.С. (дов. від 14.05.08)

В С Т А Н О В И В :

Акціонерна енергопостачальна компанія “Київенерго” звернулася до господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМБУД-2" 75855,19 грн. боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов’язання. Позов мотивований тим, що всупереч умовам укладеного між сторонами договору № 610016 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 17.04.06, відповідач не в повному обсязі оплатив спожиту протягом 1 жовтня 2006 - 1 жовтня 2007 років теплову енергію.

Рішенням господарського суду м. Києва від 05.02.08 (суддя Паламар П.І.) позов задоволений частково: з відповідача на користь позивача стягнуто 13214,70 грн. боргу, 984,01 грн. інфляційних, 18,74 грн. – 3% річних, 142,17 грн. держмита, 22,12 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Обґрунтовуючи рішення, суд послався на те, що протягом січня 2006 –15 січня 2007 відповідач користувався тепловою енергією, не сплачуючи за неї; втім в частині позову щодо стягнення заборгованості починаючи з 16.01.07 слід відмовити, оскільки з цього моменту приміщення вибуло із володіння відповідача.

Не погоджуючись з цим рішенням в частині відмови у позові, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, позов задовольнити повністю. Касаційна скарга мотивована тим, що суд невірно оцінив докази в частині моменту вибуття приміщення із володіння відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги щодо дотримання судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 17.04.06 між сторонами укладений договір № 610016 на постачання теплової енергії у гарячій воді, відповідно до умов якого, позивач зобов’язався постачати відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води для потреб опалення, а відповідач –щомісячно до 15 числа місця, наступного за розрахунковим, оплачувати вартість спожитої теплової енергії. Постачання теплової енергії здійснювалося до об’єкту будівництва “Реконструкція з добудовою загальноосвітньої школи № 23” по вул. Путивлівській, 35 у с. Биківня, виконавцем робіт на якому був відповідач.

Актом Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об’єкта 16.01.07, затвердженим розпорядженням Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації № 28 від 16.01.07, актом здавання-прийняття до експлуатації обладнання та трубопроводів від 15.01.07 між відповідачем та Середньою загальноосвітньою школою № 23 м. Києва, довідкою Середньої загальноосвітньої школи № 23 підтверджується, що будівельні роботи на об’єкті будівництва, до якого постачалася теплова енергія на підставі спірного договору, були завершені 15.01.07, цей об’єкт був переданий відповідачем замовнику 16.01.07.

За таких обставин судом зроблений обґрунтований висновок, що заборгованість за теплову енергію, починаючи з 16.01.07 не підлягає стягненню з відповідача, оскільки приміщення вибуло з його володіння.

Доводи касаційною скарги є безпідставними, та такими, що не підтверджуються матеріалами справи, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення у справі. Отже, рішення слід залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" в особі Структурно-відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго" залишити без задоволення, рішення господарського суду м. Києва від 05.02.08 у справі № 42/503 залишити без змін.

Головуючий - суддя                                                                      Б. Грек

Судді                                                                                                    О. Подоляк

Л. Стратієнко