ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

23.06.2008

Справа №2-27/951-2008А

За позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю «Еврика», (95494, м.Сімферополь, смт.Комсомольське, вул..Світла, 1а)

До відповідача - Державної податкової інспекції в м.Сімферополі АРК, (95000, м.Сімферополь, вул..Мате Залки, 1/9).

За участю третьої особи - ПП «Деметра – 2002», м. Київ, Дніпровський район, вул. Березняківська, 36 а.

Про визнання протиправним і відміну податкового повідомлення - рішення.

Суддя Н.В. Воронцова.

При секретарі Пономаренко Н. О.

представники:

Від позивача – Басараб, дор. у справі.

Від відповідача – Калінін, дор. у справі.

Від третьої особи - не з’явився.

Сутність спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еврика», (95494, м.Сімферополь, смт.Комсомольське, вул..Світла, 1а) звернулось до Господарського суду АРК до відповідача - Державної податкової інспекції в м.Сімферополі АРК, (95000, м.Сімферополь, вул..Мате Залки, 1/9) з позовними вимогами про визнання протиправним рішення ДПІ в м.Сімферополь та відміну податкового повідомлення-рішення 18.09.2007 р. №/0.

Ухвалою Заступника Голови Господарського суду АРК С.Я. Тіткова від 04.02.2008 р. залучено до розгляду справи №2-22/951-2008А замість судді ГС АРК Яковлєва С.В. суддю ГС АРК Воронцову Н.В. Справа передана судді Воронцовій Н.В. Справі привласнено номер №2-27/951 - 2008А.

Ухвалою ГС АР Крим від 18.02.2008 р. справу було прийнято до розгляду суддею ГС АР Крим Воронцовою Н. В.

Відповідач у запереченнях на позов повідомив про те, що видана позивачу контрагентом податкова накладна не дає позивачу права на податковий кредит, оскільки є недійсною на тієї підставі, що видана юридичною особою, свідоцтво платника ПДВ якої анульовано на момент виписки податкової накладної, і, таким чином, вона не є платником податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства України.

На підставі викладеного просить у позові відмовити.

07.04.2008 р. суд ухвалив залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ПП «Деметра – 2002», ( м. Київ, Дніпровський район, вул.. Березняківська, 36 а ), оскільки вказана юридична особа виступала контрагентом позивача по справі.

Судом було зроблено запити до ДПІ в Дніпровському районі м. Київу з питання надання звітної частини облікової справи ПП «Деметра – 2002».

ДПІ в Дніпровському районі листом від 23.05.2008 р. вих. №5495/9/29-125 повідомила про те, що ПП «Деметра – 2002» до ДПІ не звітує. Остання звітність до ДПІ в Дніпровському районі м. Київа подавалася за жовтень 2004 р.

Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

Третя особа явку представника в судове засідання жодного разу не забезпечила. пояснень по справі не представила, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

В С Т А Н О В И В :

В період з 17.08.2007 р. по 05.09.2007 р. відповідачем була проведена виїзна планова документальна перевірка позивача з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства позивачем за період з 01.07.2005 р. по 31.03.2007 р.

По результатам перевірки було складено акт №5912/23-2/30120562 від 12.09.2007 р.

В ході проведення перевірки відповідачем було встановлено наступні порушення по податку на додану вартість: встановлено порушення п. п. 7.2.4 п. 7.2, п. п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що виразилося у заниженні податку на додану вартість у розмірі 104413 грн. ( у тому числі у жовтні 2006 р. на суму 104413,00 грн. ).

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення – рішення №/0 від 18.09.2007 р., відповідно до якого було визначено податкове забовязання по податку на додану вартість у розмірі 156619,5 грн., в тому числі за основним платежем у розмірі 104413,00 грн. і по штрафним санкціям у розмірі 52206,5 грн.

При таких обставинах справи, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що між третьою особою по справі ( Продавець ) з одного боку і позивачем по справі ( Покупець ) з іншого боку було укладено договір купівлі – продажу №7/4 від 01.02.2006 р.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Продавець забовязався передати у власність, а Покупець оплатити і прийняти товар: автомобілі, автозапчастини, авто аксесуари, матеріали відповідно до специфікацій.

Відповідно до п. 1.7 вказаного договору загальна сума договору складає 1000000,00 грн.

Судом встановлено, що позивач по справі включив до складу податкового кредиту за жовтень 2006 р. суму податку на додану вартість по податкової накладної №118 від 12.10.2006 р., отриманої від третьої особи у виконання умов договору.

Відповідно до п. 1. 7 ст. 1 Закону України “Про податок на додану вартість” податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п. п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закон України “Про податок на додану вартість” платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити певні реквізити, передбачені цим підпунком.

Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг). У разі коли частка товару (робіт, послуг) не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби України, та враховується у визначенні загальних податкових зобов'язань.

Платники податку повинні зберігати податкові накладні протягом строку, передбаченого законодавством для зобов'язань із сплати податків.

Відповідно до п. 7.2.3. п. 7.2 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. п. 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

В матеріалах справи наявна податкова накладна №118 від 12.10.2006 р.

Однак відповідно до п.п. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Позивач вказує на той факт, що ним від третьої особи було отримано оригінал податкової накладної, де було вказано індивідуальний податковий номер продавця 38 і номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість 35601476. Також вказує, що йому було надано від третьої особи свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість №35601476, видане 03.07.2002 р. ДПІ в Дніпропетровському районі м. Київу.

Судом встановлено, що відносно ПП «Деметра – 2002» за ініціативною ДПІ в Дніпропетровському районі м. Київу скасовано свідоцтво платника ПДВ з 17.04.2006 р. Вказане підтверджується наявним в матеріалах справи актом №29-239/1886 від 17.04.2006 р. про анулювання свідоцтва про реєстрацію податку на додану вартість №35601476, індивідуальний податковий номер 38, виданого ДПІ в Дніпровському районі м. Київу 03.07.2002 р. третій особі по справі. Підставою для анулювання свідоцтва слугував той факт, що третя особа не надавала податковому органу декларації з податку на додану вартість з листопада 2004 р.

Відповідно до п.п «г»» п. 25. Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість Реєстрація діє до дати її анулювання, яке відбувається у випадках, зокрема, коли особа, зареєстрована як платник податку, не надає податковому органу декларації з цього податку протягом дванадцяти послідовних податкових місяців або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність оподатковуваних поставок протягом такого періоду, а також у випадках, визначених законодавством стосовно порядку реєстрації суб'єктів господарювання.

З вказаного суд робить висновок про те, що третя особа по справі не мала права виписувати та надавати позивачу податкову накладну №118 від 12.10.2006 р. , оскільки вона з 17.04.2006 р. не є платником податку на додану вартість.

У позивача була можливість звернутися до відповідача з відповідною заявою для підтвердження суми податкового кредиту на протязі 1 місяця з дня отримання податкової накладної, однак позивач таким право не скористався.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадовці зобов'язані діяти тільки в межах повноважень і способом, які передбачені Конституцією України і Законами України.

Згідно ст. 13 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», посадовці органів державної податкової служби зобов'язані дотримуватись положень Конституції і Законов України, іншіх нормативно-правових актів, прав та інтересів громадян, що охороняються законом, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, і повною мірою використовувати надані їм права.

Згідно статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов’язку і витребовує необхідні докази. Суб’єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов’язку суд витребовує названі документи та матеріали. Суд може збирати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача – орган публічної влади , який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії

Відповідачем правомірність винесення спірного податкового повідомлення - рішення доведена у повному обсязі.

Відповідно до п. 11 ст. 171 КАСУ резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

В даному випадку, приймаючи до уваги той факт, що опублікуванню належить постанова суду, яка виноситься по справі, результати якого зачіпають права і інтереси широкого кола осіб, суд дійшов висновку про те, що спор, який виник між сторонами по справі зачипає тільки їх інтереси. Результат розгляду даного спору носить локальний характер. Таким чином, суд не баче ніякої необхідності в опубліковані результатів розгляду даної справи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Вступна і резолютивна частини постанови було проголошено 23.06.2008 р.

Постанову у повному обсязі складено 27.06.2008 р.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 – 164, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дійсну постанову направити сторонам рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.