ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2008 р.

№
9/262

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
судді

Добролюбової
Т.В.

суддів

Гоголь
Т.Г., Швеця В.О.

розглянувши матеріали  касаційної скарги

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на
постанову

Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 18.10.2007 року

у
справі

№9/262

за
позовом

Регіонального
відділення Фонду державного майна України в Кіровоградській області (надалі
-Регіональне відділення)

до

Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

про

стягнення
2072,86 грн

Представники сторін у судове
засідання не з'явилися, належно повідомлені про час і місце розгляду касаційної
скарги.

Регіональним
відділенням Фонду державного майна України в Кіровоградській області у серпні
2007 року заявлений позов про стягнення з Підприємця   ОСОБА_1 2072, 86 грн -неустойки у розмірі
подвійної плати за користування орендованим майном за час прострочення.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказував на те, що рішенням у іншій справі
(№5/222) зобов'язано ОСОБА_1 повернути орендоване приміщення Головному
управлінню статистики у Кіровоградській області у зв'язку з припиненням
договору оренди №65/35-01. Однак, відповідач майно не повернув через що у нього
і  виникло  зобов'язання
сплатити неустойку.
Регіональне  відділення

доповідач: Добролюбова
Т.В.

посилалось
на приписи частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України,
статті 785 Цивільного кодексу України, статей 26, 27 Закону України "Про
оренду державного та комунального майна".

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 06.09.07, ухваленим суддею Шевчук О.Б., позовні
вимоги задоволено. Мотивуючи рішення суд виходив з того, що договір оренди
припинено, через закінчення строку дії договору. Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 30.11.06 у справі 5/222 зобов'язано відповідача
повернути орендоване приміщення балансоутримувачу. Суд встановив, що
підприємцем не надано доказів повернення орендованого приміщення в порядку,
передбаченому пунктом 2.4 договору. З огляду на це, прийнято рішення про
стягнення неустойки за період з 11.08.06 до 01.08.07. Судове рішення
обґрунтоване  приписами частини 2 статті
17, частини 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та
комунального майна",  статтею  785 Цивільного кодексу України.

Дніпропетровський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів: Кузнецової І.Л. -головуючого, Верхогляд Т.А.,
Чимбар Л.О., постановою від 18.10.07, перевірене рішення господарського суду
першої інстанції залишив без змін з тих же підстав, а апеляційну скаргу  Підприємця ОСОБА_1 -без задоволення.

Підприємець ОСОБА_1 звернувся до
Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить судові
рішення у справі скасувати, а матеріали справи просить передати на новий
розгляд до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги  заявник вказує на порушення місцевим судом
приписів статей 77, 22 Господарського процесуального кодексу України, оскільки
суд вирішив спір за відсутності його представника, без відкладення розгляду
справи. На думку скаржника, суд безпідставно посилався на факти встановлені у
справі №5/222, адже, рішення у цій справі було ним оскаржене.   Скаржник вважає, що суди вмотивовуючи судові
рішення  невірно застосували умови
договору оренди, а саме пункт 2.4, оскільки даний пункт не містить обов'язку
орендаря повернути орендоване приміщення за актом приймання -передачі. Заявник
наголошує також на тому, що суди дійшли хибного висновку про ненадання
відповідачем доказів передачі спірного майна, адже, судами   не було досліджено обставин стосовно  повернення чи неповернення орендованого
приміщення, дій позивача після припинення договірних відносин щодо складання
акта приймання -передачі приміщення.
Разом з цим, скаржник вказує на не врахування судами того, що ним
орендоване приміщення було звільнено, а підписання позивачем акта приймання -
передачі  не залежало від його
волевиявлення. Також, заявник зазначає про
невірне застосування судами приписів статті 785 Цивільного кодексу
України.

Від Регіонального відділення Фонду державного
майна України в Кіровоградській області відзиву на касаційну скаргу судом не
отримано.

Вищий  господарський
суд  України,  заслухавши
доповідь  судді  Добролюбової Т.В., перевіривши  правильність застосування судами приписів
матеріального і процесуального
законодавства,   відзначає  наступне.

Відповідно
до частини 1 статті 1117 Касаційна інстанція на підставі
встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом апеляційної
інстанції приписів матеріального і процесуального законодавства.

Господарськими судами першої і
апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що
10.08.01 Регіональне відділення Фонду державного майна України по
Кіровоградській області -орендодавець, уклало з Підприємцем ОСОБА_1
-орендарем,  договір                № 65/35-01 оренди індивідуально
визначеного майна. За умовами цього договору
орендодавець передає через балансоутримувача - Головне управління
статистики у Кіровоградській області, а орендар приймає в строкове платне
користування нежитлове приміщення (підвал) площею 54 кв. м, що знаходиться за
адресою: вул. Леніна, 20 в місті Долинська Кіровоградської області. Розділом
3  договору встановлено розмір орендної
плати за користування об'єктом оренди в сумі 63, 44 грн за місяць. Пунктом 3.2
договору сторони визначили, що орендна плата за кожний наступний місяць
визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс
інфляції за наступний місяць. Пунктом 10.1. договору сторони узгодили, договір
діє з 10.08.01 до 10.08.02 включно. Судами установлено, що об'єкт оренди
передано відповідачеві 10.08.01 за актом прийому-передачі орендованих
приміщень, підписаним балансоутримувачем і орендарем. Предметом позову у даній
справі є матеріально -правова вимога Регіонального відділення Фонду державного
майна України в Кіровоградській області
про стягнення з Підприємця
ОСОБА_1 2072, 86 грн -неустойки у розмірі подвійної плати за користування
орендованим майном за час прострочення. Як вбачається з матеріалів справи,
орендоване нежитлове приміщення є державною власністю і перебуває на балансі
Головного управління статистики у Кіровоградській області.  Оренда державного та комунального майна є
різновидом майнового найму, і при розгляді справ застосовуються норми як Закону
України "Про оренду державного та комунального майна", так і норми
Цивільного та Господарського кодексів України. Відповідно до приписів статей 2,
3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"
правовою підставою користування комунальним майном є договір оренди. Статтею 17
вказаного Закону унормовано, що термін дії договору визначається за погодженням
сторін. Умови договору оренди на новий строк встановлюються за домовленістю
сторін. У разі недосягнення домовленості щодо умов договору переважне право
орендаря на укладення договору припиняється. Сторони неодноразово продовжували
дію договору оренди. Згідно з приписами статті 291 Господарського кодексу
України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було
укладено. Після припинення договору орендар зобов'язаний звільнити приміщення.
Судами установлено, що строк дії договору закінчився - 11.08.06. При цьому,
рішенням  господарського суду
Кіровоградської області від 30.11.06 у справі №5/222  зобов'язано Підприємця ОСОБА_1  повернути орендоване майно - нежитлове
приміщення площею  54 кв. м, розташоване
за адресою: вул. Леніна, 20 в місті Долинська Кіровоградської області,
балансоутримувачу - Головному управлінню статистики у Кіровоградській області.
Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та
комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку
його дії та відмови від його продовження він зобов'язаний повернути
орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених в договорі оренди. Судами
установлено, що пунктом 2.4. договору оренди № 65/35-01 визначено, що у разі
припинення цього договору майно повертається орендарем балансоутримувачу. Орендар
повертає майно балансоутримувачу аналогічно порядку, встановленому при
передачі майна  орендарю за цим
договором. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту
підписання сторонами акта прийому-передачі.
Отже, обов'язок складання акта прийому -передачі орендованого приміщення
при передачі майна балансоутримувачу покладається на орендаря. Відповідно до
приписів статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму
наймач зобов'язаний повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була
одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в
договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець
має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної
плати за користування річчю за час прострочення. Згідно зі статтею 526
Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України,
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Приписами статті 33
Господарського процесуального кодексу України унормовано, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Судами попередніх інстанцій установлено, що відповідачем не
надано, і відповідно матеріали справи не містять доказів, підтверджуючих
повернення орендованого приміщення в порядку визначеному пунктом 2.4 договору
оренди.  При цьому, відповідно до частини
2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України
касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду
чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково
перевіряти їх. Таким чином, доводи, викладені в
касаційній скарзі не спростовують правильність висновків  апеляційної інстанції про наявність підстав
для стягнення 2072,68 грн неустойки за період з 11.08.06 до 01.08.07. Визнається
необґрунтованим і довід касаційної скарги про порушення судом першої інстанції
приписів статей  22, 77 Господарського
процесуального кодексу України. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою
Господарського суду Кіровоградської області від 07.08.07 порушено провадження у
справі та призначено її розгляд на 06.09.07. Зі штампу суду на зворотній
стороні ухвали вбачається про направлення її сторонам у справі 13.08.07. З
огляду на це, відсутні підстави вважати, що відповідач не був належним чином
повідомлений про час та місце засідання суду. Окрім цього, матеріали справи не
містять клопотань скаржника про відкладення розгляду справи. Твердження
скаржника про безпідставне посилання судів на факти встановлені у справі №5/222
через його оскарження, визнаються колегією суддів також необґрунтованими,
оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

За таких обставин, оскаржувана постанова
прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального законодавства, у
зв'язку з чим залишається без змін.

Враховуючи
викладене та керуючись  статтями 1115,
1117, 1118, 1119, 11111  Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 18.10.07
у справі №9/262 залишити без змін.

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1  залишити без
задоволення.

Головуючий
Т.Добролюбова

Судді
Т.Гоголь

В.Швець