ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 42/519

11.03.08

За позовом Державного підприємства “Енергоринок” м. Києва

до Акціонерної енергопостачальної компанії “Київенерго” м. Києва

про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов’язання, ціна позову 98715152,02 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача Калінін М.В.,

від відповідача не з’явився.

СУТЬ СПОРУ :

у грудні 2007 року Державне підприємство “Енергоринок” звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між ним та відповідачем укладений договір № 3028/01 від 27 вересня 2005 р., згідно з яким він зобов’язався постачати відповідачу електричну енергію, а останній–оплачувати її вартість.

Всупереч умов договору відповідач частково оплатив спожиту протягом 1 жовтня 2005-31 січня 2007 років електричну енергію, заборгувавши йому 74213829,04 грн.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь суму боргу, борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення 14795040,72 грн., три проценти річних з простроченої суми 3628882,15 грн., пеню 6077400,11 грн., а також понесені ним по справі господарські витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, його представник у судове засідання не з’явився, про час і місце його проведення повідомлений у встановленому порядку. Через канцелярію суду подав заяву про застосування строків позовної давності.

Справа відповідно до вимог ст. 75 ГПК України розглядається за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 27 вересня 2005 р. між сторонами по справі укладено договір № 3028/01, згідно з яким позивач зобов’язався передавати відповідачу електричну енергію, а останній –приймати та оплачувати спожиту електричну енергію, остаточний розрахунок за куплену в розрахунковому періоді електроенергію передбачено здійснювати до 14 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим.

Строк дії договору відповідно до п. 10.7 договору встановлений з 1 жовтня 2005 р. до 31 грудня 2005 р. та вважається щорічно продовженим на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін не заявить письмово про намір розірвати цей договір за місяць до закінчення його дії.

Доказів припинення договору в установленому порядку суду не надано.

Поясненнями позивача, поданою ним довідкою про стан взаєморозрахунків з відповідачем станом на 1 жовтня 2007 р., складеною відповідно до вимог чинного законодавства та умов спірного договору на підставі актів купівлі-продажу електричної енергії за жовтень 2005-січень 2007 років, стверджується факт передачі позивачем відповідачу протягом указаного періоду електричної енергії вартістю ,89 грн., а також оплати останнім одержаної електричної енергії у розмірі ,85 грн.

Доказів належної оплати за договором суду не надано.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов’язання по оплаті за спірним договором, з нього на користь позивача відповідно ст.ст. 622, 624, 625 ЦК України підлягає стягненню 74213829,04 грн. боргу ,89-,85), 14795040,72 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 3628882,15 грн. три проценти річних з простроченої суми.

Згідно з поданим позивачем розрахунком відповідач допустив прострочення оплати за електричну енергію, придбану у жовтні-грудні 2005, лютому 2006 та січні 2007 років.

З урахуванням визначеного спірним договором строку оплати за продану електричну енергію про порушення свого права на одержання оплати за договором позивач повинен був дізнатися відповідно 15 листопада, 15 грудня 2005 р., 15 січня, 15 березня 2006 р. та 15 лютого 2007 р.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся в суд з указаним позовом 4 грудня 2007 р. Таким чином позивачем пропущений встановлений ч. 2 ст. 258 ЦК України річний строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені за прострочення оплати електричної енергії, проданої у жовтні-грудні 2005 та лютому 2006 років, про застосування якого заявив відповідач. Доказів поважності причин пропуску зазначеного строку суду не надано.

Враховуючи у позові про стягнення пені за прострочення оплати електричної енергії, проданої жовтні-грудні 2005 та лютому 2006 років на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України слід відмовити.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування неустойки за прострочення оплати січня 2007 року у розмірі 6467936,88 грн. позивач мав право провести за період 15 лютого-15 серпня 2007 року.

З урахуванням заявлених вимог з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 624 ЦК України підлягає стягненню передбачена п. 6.3.2 договору пеня за період прострочення 1 квітня-15 серпня 2007 року (137 днів) у розмірі 388430,62 грн.

Оскільки позов задоволено частково, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Державного підприємства “Енергоринок” м. Києва задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерної енергопостачальної компанії “Київенерго” (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5, код 00131305) на користь Державного підприємства “Енергоринок” (01032, м. Київ, вул. Комінтерну, 27, код 215159,04 грн. боргу, 14795040,72 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 3628882,15 грн. три проценти річних з простроченої суми, 388430,62 грн. пені, 24030,43 грн. витрат по оплаті державного мита, 111,20 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва                                                             П.І.Паламар