ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.05.08

Справа № 15/195-08.

за позовом Спільного кіпрсько-українського товариства з обмеженою відповідальністю «Зенит», м. Харків

до відповідача Приватного підприємства «Тристан», м. Охтирка

про стягнення 136 652 грн. 33 коп.

СУДДЯ                    Резниченко О.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: Кузьміченко С.В., довіреність б/н від 14.05.2008р.

Від відповідача: не з‘явився

Суть спору: Позивач просить стягнути з відповідача 136 652 грн. 33 коп. заборгованості по договору поставки №200 від 05.12.2006р., а саме: 110 950 грн. 60 коп. основного боргу, 8768 грн. 13 коп. пені за період з 26.05.2007р. по 14.03.2008р., 1647 грн. 43 коп. – 3% річних за період з 26.05.2007р. по 14.03.2008р., 15 286 грн. 17 коп. інфляційних збитків за період з червня 2007 року по лютий 2008р.

В судове засідання позивач подав клопотання про залучення до матеріалів справи копії акту звірки з відповідачем за період з 01.08.2007р. по 31.01.2008р., яке задоволено судом та вказаний акт залучений до справи. Крім цього, позивач подав довідку з зазначенням реквізитів відповідача.

Відповідач відзив на позов не подав, в засідання суду не з’явився. Тому, оскільки відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні (ухвалу про порушення провадження у справі відповідачем отримано 26.04.2008р., про що свідчить залучене до матеріалів справи повідомлення про вручення поштового відправлення), причину неявки суду не повідомив, про час і місце судових засідань був повідомлений належним чином, згідно ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

05.12.2006р. між позивачем та відповідачем був укладений договір поставки №200, за умовами п. 1.1. якого позивач зобов‘язується здійснювати поставку продукції відповідачу, а відповідач повинен прийняти та оплатити поставлену продукцію.

Відповідно до п. 7.2 договору покупець (відповідач) проводить оплату за товар на підставі виставленого постачальником (позивачем) рахунку-фактури та/або накладної за ціною, вказаною в специфікації на протязі 28 календарних днів після отримання товару та супроводжуючих документів до нього.

По видатковим накладним з квітня 2007р по жовтень 2007р. позивач поставив відповідачу за договором продукцію на загальну суму 110 950 грн. 60 коп.

Факт отримання відповідачем продукції за договором підтверджується матеріалами справи, а саме видатковими накладними, на яких міститься печатка та підпис відповідача (копії накладних долучені до матеріалів справи), а також актом звірки за період з 01.08.2007р. по 31.01.2008р., який підписаний повноважними представниками сторін, скріплений печатками та копія якого також долучена до матеріалів справи.

Але, як пояснив представник позивача, відповідач за поставлений товар не розрахувався, строк оплати по накладним складає з 25.05.2007р. по 01.11.2007р. (з першої по останню поставку).

Таким чином, на день розгляду справи, заборгованість відповідача за поставлену продукцію складає 110 950 грн. 60 коп.

Представник позивача пояснив, що відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України позивач направив відповідачу претензію б/н від 10.01.2008р., але відповідач на вимогу не відреагував, заборгованість не погасив.

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору. Не виконуючи належним чином свої зобов’язання, відповідач порушив вимоги ст. 526 ЦК України - допустив прострочення грошового зобов’язання.

Відповідачем не подано ні доказів сплати боргу, ні аргументованих заперечень проти вимог позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення 110 950 грн. 60 коп. основного боргу суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на підставі ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України.

Крім цього, позивачем заявлені вимоги по стягненню пені у розмірі 8768 грн. 13 коп. за період з 26.05.2007р. по 14.03.2008р. Відповідальність відповідача за несвоєчасне виконання зобов‘язання у вигляді стягнення пені передбачена п. 8.3 договору поставки №200 від 05.12.2006р., за яким за прострочення оплати товару відповідач має сплатити на користь позивача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент невиконання зобов‘язань по оплаті, від суми несплаченого товару за кожний день прострочення.

Оскільки, права позивача щодо стягнення з відповідача пені в сумі 8768 грн. 13 коп., передбачені умовами договору, пеня нарахована в межах строку позовної давності, з урахуванням вимог Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, тому позовні вимоги в зазначеній частині також є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 549-552 Цивільного Кодексу України.

Також, за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань по договору поставки №200 від 05.12.2006р. позивач просить стягнути з відповідача 1647 грн. 43 коп. – 3% річних за період з 26.05.2007р. по 14.03.2008р., 15 286 грн. 17 коп. інфляційних збитків за період з червня 2007 року по лютий 2008р. (пункт 8.3. договору).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимоги кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги стосовно стягнення 1647 грн. 43 коп. 3% річних за порушення терміну виконання грошових зобов‘язань та 15 286 грн. 17 коп. інфляційних збитків є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу понесені позивачем покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, –

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Приватного підприємства «Тристан» (Сумська область, м. Охтирка, вул. Жовтнева, буд. 4, код 31877110) на користь Спільного кіпрсько-українського товариства з обмеженою відповідальністю «Зенит» (м. Харків, вул. 50-річча ВЛКСМ, 56, код 32028980) 110 950 грн. 60 коп. основного боргу, 8768 грн. 13 коп. пені, 1647 грн. 43 коп. – 3% річних, 15 286 грн. 17 коп. інфляційних збитків, 1366 грн. 52 коп. витрат по держмиту, 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ                                                              О.Ю.Резниченко

В судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Повний текст рішення підписано 19.05.08 р.