ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" січня 2008 р.

Справа № 6/763-нА

За позовом Хмельницької обласної ради м. Хмельницький

до Міністерство охорони навколишнього природного середовища України м. Київ

за участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору –Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницька універсальна компанія» м. Хмельницький

про визнання недійсним спеціального дозволу №4390, виданого 27.09.07р. ТОВ „Хмельницька універсальна компанія”, на видобування мінеральних лікувальних столових вод Східної ділянки Збручанського родовища, яке знаходиться у 2 км. на південний захід від смт. Сатанів Городоцького району Хмельницької області у заплаві р. Збруч

Суддя Танасюк О.Є. (головуюча)

Суддя Радченя Д.І.

Суддя Розізнана І.В.

Секретар судового засідання Сарбей О.Ф.

Представники сторін:

Від позивача:           Назаренко В.І. –представник за довіреністю №1507/01-15 від 14.11.06р.

Від відповідача: не з’явився

Від третьої особи н стороні відповідача – Чемеринський О.Я. –за довіреністю від 14.01.2008р.

- Ящук Б.С. –за довіреністю від 14.01.2008р.

Суть спору: Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить суд визнати недійсним спеціальний дозвіл №4390, виданий 27.09.07р. ТОВ „Хмельницька універсальна компанія”, на видобування мінеральних лікувальних столових вод Східної ділянки Збручанського родовища, яке знаходиться у 2км. на південний захід від смт. Сатанів Городоцького району Хмельницької області у заплаві р. Збруч.

Повноважний представник позивача в судове засідання з’явився, позовні вимоги підтримав, вказуючи, що відповідачем в порушення вимог ч. 2 ст.19 Конституції України та ст. 9 Кодексу про надра, а також прийнятого на їх підставі Порядку надання у 2007р. спеціальних дозволів на користування надрами, затв. постановою КМУ від 14.03.07р. №480, видано ТОВ „Хмельницьк - Уніком” спеціальний дозвіл на користування надрами без погодження Хмельницької обласної ради.

При цьому, зазначає, що ТОВ „Хмельницьк-Уніком” у 2003-2006р.р. проводилася розвідка Східної ділянки Збручанського родовища мінеральної води „Нафтуся”, за результатами яких до Хмельницької обласної ради надіслано документи для надання йому спеціального дозволу на використання цього родовища. Однак, спеціально створеною комісією Хмельницької обласної ради рекомендовано позивачу відмовити ТОВ „Хмельницьк - Уніком” в погодженні такого дозволу, що і було зроблено рішенням Хмельницької обласної ради №10-9/2007 від 11.07.07р. Том

Враховуючи, що Міністерством охорони навколишнього природного середовища надано вказаний спеціальний дозвіл на використання надр ТОВ „Хмельницьк - Уніком”, особі яка не має права на використання надр , виходячи із вищезазначених підстав , позивач просить визнати його недійсним.

Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, повноважного представника в дане судове засідання не направив, витребуваних судом доказів не подав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –ТОВ „Хмельницька універсальна компанія” у поданому письмовому відзиві проти позову заперечує, мотивуючи тим, що на підставі дозволу на користування нарами №2322 терміном дії до 11.08.2006р. за період з 2003-2006 років ТОВ „Хмельницька універсальна компанія” провело дослідну промислову-розробку Збручанського родовища та виконало всі умови спеціального дозволу інвестувавши у Збручанське родовище понад 3 млн. грн., вдосконалюючи видобуток мінеральної води , виводячи його на якісно новий рівень. Вказує на те, що на виконання ч.13 Порядку надання у 2007 році спеціальних дозволів на користування надрами затверджений постановою КМУ від 14.03.2007 р. товариство звернулось до Хмельницької обласної ради з проханням про надання погодження органу місцевого самоврядування, проте у наданні такого погодження було відмовлено.

Товариство заперечує проти необхідності надання такого погодження, посилаючись на ухвалу Хмельницького міського районного суду від 12.03.2007р., якою було зазначено, що чинне законодавство не зобов’язує Хмельницьку обласну раду погоджувати товариству отримання спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами.

В підтвердження своєї позиції посилається на вимоги ст. ст. 33,43 Закону України „Про місцеве самоврядування”, де не зазначено про необхідність такого погодження. Вважає , що має право на використання надр , відповідно до діючого законодавства.

Таким чином, просить у позові позивачу відмовити.

Вислухавши позиції представників позивача та третьої особи , оглянувши матеріали справи , оцінивши їх на відповідність діючому законодавству , судом враховується наступне.

Відповідно до ст.1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ст.2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт або правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

З наведених правових норм вбачається, що цивільним законодавством регулюються приватні, цивільні відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників. Публічні відносини, засновані на владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, податкові, бюджетні відносини цивільним законодавством не регулюються.

При цьому, учасником цивільних відносин можуть бути держава, державні органи, органи місцевого самоврядування та інші суб'єкти публічного права. У межах цих цивільних відносин можуть оскаржуватись нормативно-правові акти або правові акти індивідуальної дії, видані вказаними суб'єктами публічного права, якщо вони порушують цивільні права або інтереси.

Згідно з ст.1 Господарського кодексу України, цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Відповідно до ст.20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів.

З наведених правових норм вбачається, що у межах господарських відносин можуть оскаржуватись акти органів державної влади, місцевого самоврядування та інших суб'єктів, що ущемляють права та законні інтереси суб'єктів господарювання або споживачів.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідно до ст.104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Вказані норми права встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права та інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин. Публічно-правові відносини є складовою частиною правових відносин, які виникають у суспільстві. Змістом будь-яких правових відносин є врегульованих правом взаємні права, інтереси, обов'язки та заборони суб'єктів суспільства у цих правовідносинах. Відповідно, зміст публічно-правових відносин складається з взаємних публічних прав, інтересів, обов’язків та заборон суб’єктів суспільства у певних публічно-правових відносинах.

Отже, у публічно-правових відносинах одна особа має та реалізує певні публічні права чи інтереси, а інша особа відповідно виконує певні публічні обов'язки або дотримується публічних заборон. У разі невиконання останньою особою своїх публічних обов'язків або недотримання публічних заборон вона порушує публічні права чи інтереси першої особи, яка не в змозі їх належним чином реалізувати. За цих обставин ця особа має право подати до суду адміністративний позов на захист свої порушених публічних прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Таким чином, до адміністративного суду з адміністративним позовом має право звернутись особа за захистом саме публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно-правових відносин. Звернення особи з позовом до суду на захист іншого крім публічного права, свободи чи інтересу, наприклад приватного цивільного чи господарського права, інтересу відповідно до вказаних норм Цивільного чи Господарського кодексів України, не належить розглядати порядку адміністративного судочинства.

Даний висновок підтверджується також постановами Верховного Суду України у справах від 05.12.2006р. та від 27.03.2007р., в яких вказано, що предметом спору у даних справах є право користування особою певним майном та відновлення цього порушеного права, тобто між сторонами існує спір про право, що в свою чергу виключає її розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство - діяльність судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ. Згідно з п.1 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.

Згідно з п.7 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства. Згідно з ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

З наведених норм вбачається, що справою адміністративної юрисдикції може бути спір, який виник між конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх публічних прав та обов'язків у конкретних публічно-правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно законодавчо зобов'язані виконувати вимоги, приписи такого владного суб'єкта. У випадку, якщо суб'єкт (в тому числі орган державної влади, місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції відносно іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, та не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Суб'єкт (особа) за нормами Кодексу адміністративного судочинства України вважається суб'єктом владних повноважень лише тоді, коли він у конкретних правових відносинах, у яких виник спір, здійснює владні управлінські функції (владно керує поведінкою інших суб'єктів, а ці суб'єкти законодавчо підкоряються вимогам та приписам такого владного суб'єкта). У випадку, якщо суб'єкт (в тому числі орган державної влади, місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказаних владних управлінських функцій (відносно іншого суб'єкта, який є учасником спору), такий суб'єкт не знаходиться «при здійсненні владних управлінських функцій», та не має встановлених но?Б?Й€lWP?я з адміністративним позовом про визнання недійсним спеціального дозволу №4390 Міністерства охорони навколишнього природного середовища, виданого 27.09.07р. ТОВ „Хмельницька універсальна компанія”, на видобування мінеральних лікувальних столових вод Східної ділянки Збручанського родовища, яке знаходиться у 2км. на південний захід від смт. Сатанів Городоцького району Хмельницької області у заплаві р. Збруч , заперечуючи право ТОВ „Хмельницька універсальна компанія” на використання надр , приватне цивільне (господарське) право ТОВ „Хмельницька універсальна компанія” на отримання вказаних природних ресурсів в користування для здійснення господарської діяльності , оскільки позивачем не погоджено таке право. З чого можна зробити висновок, що між сторонами виник спір у приватно - правових, цивільних (господарських) відносинах стосовно реалізації позивачем свого приватного, цивільного (господарського) права на отримання в користування певних природних ресурсів.

При цьому, суд зважає на те, що дані відносини не засновані на владному підпорядкуванні позивача відповідачу, у даних відносинах відповідач не здійснює владних управлінських функцій відносно позивача, а виконує функції власника природних ресурсів, а позивач виступає користувачем цих природних ресурсів, вказані особи у цих відносинах є рівними один до одного, та не підпорядковуються один одному.

За вказаних обставин суд вважає, що спірні відносини є приватними, цивільними (господарськими) та регулюються цивільним (господарським) законодавством, оскільки засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності позивача і відповідача.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що між сторонами існує спір про право, що в свою чергу виключає його розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1. ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, суд у відповідності до п.2 ст.157 КАС України, роз’яснює позивачу, що даний спір віднесений до спорів господарської юрисдикції і підлягає розгляду в порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

За таких обставин провадження у даній справі підлягає закриттю відповідно до п. 1. ст. 157 КАС України.

Керуючись п.п. 6 та 7 Розділу VII „Прикінцеві та перехідні положення”, ст.ст. 112,121,п. 1,2 ст. 157, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, СУД, -

У Х В А Л И В :

Провадження в адміністративній справі №6/763-НА за позовом Хмельницької обласної ради м. Хмельницький до Міністерство охорони навколишнього природного середовища України м. Київ за участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору –Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницька універсальна компанія» м. Хмельницький про визнання недійсним спеціального дозволу №4390, виданого 27.09.07р. ТОВ „Хмельницька універсальна компанія”, на видобування мінеральних лікувальних столових вод Східної ділянки Збручанського родовища, яке знаходиться у 2км. на південний захід від смт. Сатанів Городоцького району Хмельницької області у заплаві р. Збруч закрити.

Суддя                                                                                О.Є. Танасюк

Суддя                                                                                 Радченя Д.І.

Суддя                                                                                 Розізнана І.В.

Віддрук. 4 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу.

4-третій особі