ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2008 р.

№ 30/609

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого

Шевчук С.Р. (доповідач)

Суддів

Владимиренко С.В.

Воліка І.М.

розглянувши касаційну скаргу

Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації)

на рішення

від 08.12.2006 р. господарського суду міста Києва

у справі

№30/609 господарського суду міста Києва

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Будхол"

до

Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації)

3-я особа

Головне управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про

спонукання до проведення приватизації

В судовому засіданні взяли участь представники:

-          позивача: не з’явились

-          відповідача: Лазебний А.М. дов. №042/1/7-8913 від 13.12.2007р.

-          3-ї особи: не з’явились

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2006р. товариство з обмеженою відповідальністю "Будхол" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа –Головне управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов'язання відповідача провести приватизацію нежилого приміщення загальною площею 1204,9 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 10 літ. "А,Б", яке належить до об’єктів групи А, та підлягає приватизації шляхом викупу товариством з обмеженою відповідальністю "Будхол" з укладенням договору купівлі-продажу та складенням акту передачі зазначеного об’єкту позивачем.

Рішенням господарського суду м. Києва від 08.12.2007р. (суддя Ващенко Т.М.) позов задоволено повністю. Зобов’язано Головне управління комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01001, м. Київ, вул. Хрещатик,10) провести приватизацію нежилого приміщення загальною площею 1204,9 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 10, літ. "А,Б", яке належить до об’єктів групи А та підлягає приватизації шляхом викупу товариством з обмеженою відповідальністю "Будхол" з укладенням договору купівлі-продажу та складанням акту передачі зазначеного об’єкту товариством з обмеженою відповідальністю "Будхол".

Стягнуто з відповідача на користь позивача 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятим у справі рішенням відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Згідно рішення Київської міської ради 12 сесії 4 скликання №20/3111 від 02.02.2006р. "Про внесення змін до рішень Київради від 12.02.2004р. №36/1246 та від 18.03.2004р. №100/1310 з питань приватизації" були внесені відповідні зміни до переліку об’єктів комунальної власності, які підлягають приватизації.

Відповідно до п. 214 розділу "Головне управління комунальної власності м. Києва" "Група А" додатку №1 до рішення Київської міської ради 12 сесії 4 скликання №20/3111 від 02.02.2006р. позивачу було надано дозвіл приватизувати шляхом викупу нежитлове приміщення, загальною площею 1204,9 кв.м., яке розташоване в м. Києві, по вул. Хрещатик, 10 літ. "А,Б".

Відповідно до матеріалів справи, 02.11.2006р. відповідач своїм листом №042/9/1-7263 повідомив позивача про прийняття Київською міською радою рішення про приватизацію об’єкту. Разом з тим, у зазначеному листі відповідач повідомив позивача про неможливість здійснення заходів по приватизації нежилих приміщень площею 1204,9 кв.м. на вул. Хрещатик, 10, літ. А,Б" в м. Києві, в зв’язку з тим, що зазначені нежитлові приміщення є пам’яткою архітектури місцевого значення, і відповідно до вимог Закону України "Про тимчасову заборону приватизації культурної спадщини" від 01.02.2005р. заборонено приватизацію пам’яток культурної спадщини до затвердження Верховною Радою України переліку пам’яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації.

Позивач вважав, що відмова відповідача від завершення процесу приватизації є незаконною та необґрунтованою та просив суд зобов’язати відповідача –Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) провести приватизацію нежилого приміщення загальною площею 1204,9 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 10, літ "А,Б" і належить до об’єктів групи А та підлягає приватизації шляхом викупу товариством з обмеженою відповідальністю "Будхол" з укладенням договору купівлі-продажу та складанням акту передачі зазначеного об’єкту позивачем.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що право позивача на викуп спірного об’єкту приватизації встановлене законом. Так, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію), з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства здійснюється його підготовка до приватизації і строк підготовки об’єкта малої приватизації до продажу, згідно ч. 2 ст. 8 зазначеного Закону, не повинен перевищувати двох місяців з дня прийняття рішення про включення його до відповідного переліку об’єктів, що підлягає приватизації.

Однак, судом першої інстанції належними засобами доказування не з’ясовано та не досліджено чи здійснив позивач у справі всі передбачені чинним законодавством заходи по підготовці спірного об’єкта до малої приватизації та чи подавав останній відповідачеві повний пакет документів, встановлений чинними нормами та правилами для об’єктів приватизації.

Крім того, вирішуючи спір, суд, в порушення вимог ст. ст. 32-34, 43 ГПК України, не витребував у третьої особи висновок стосовно приватизації спірного об’єкту та не з’ясував чи Головне управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради погоджувало приватизацію спірного майна та не витребував у відповідача свідоцтво про право власності на нежиле приміщення площею 1204,9 кв.м., яке розташоване в м. Києві по вул. Хрещатик, 10 літ. "А,Б".

Поза увагою суду залишилось і те, що згідно із Законом України "Про охорону культурної спадщини" об’єкти культурної спадщини, що є пам’яткою (за винятком пам’яток відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі. Перелік пам’яток, які не підлягають приватизації затверджується Верховною Радою України.

При цьому, законом України "Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини" №2391-ГУ від 01.02.2005р., який набрав чинності 23.02.2005р., заборонено приватизацію пам’яток культурної спадщини до затвердження Верховною Радою України переліку пам’яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації.

Вищевикладене свідчить про неповний та необ'єктивний розгляд справи, оскільки, в порушення вимог ст.ст. 32-34, 43 ГПК України, суд не з'ясували належним чином дійсні обставини справи, що вплинуло на їх юридичну оцінку, а відповідно і правильність застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що в силу вимог ст.1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх, Вищий господарський суд України вважає за необхідне скасувати прийняте у справі рішення, з направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно з'ясувати всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для їх розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від цього прийняти основане на законі рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 08.12.2006р. у справі №30/609 скасувати, а справу передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

Головуючий                                                              Шевчук С.Р.

С у д д я                                                                                 Владимиренко С.В.

С у д д я                                Волік І.М.