донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

09.06.2008 р.                                                              справа №6/69

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Акулової Н.В.

суддів

Дзюби О.М. , Старовойтової Г.Я.

за участю представників сторін:

від позивача:

Животов О.А., довіреність № 17/17 – 488юр від 26.09.2007року,

від відповідача:

від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Ігнатова Н.О., довіреність № 71-01/837 від 14.03.2008року

Панков К.М., довіреність №17081/10/10 від 20.05.2008 року

Маркітанова С.В., довіреність №277762/10/10-1 від 22.08.2007року

,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державного підприємства

"Донецька залізниця" м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

18.03.2008 року

по справі

№6/69 (Матюхін В.І.)

за позовом

Закритого акціонерного товариства "Донецьксталь"-металургійний завод"м.Донецьк

до

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Державного підприємства"Донецька залізниця" м.Донецьк

Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Донецьку

про

стягнення 8385грн.85коп.

В С Т А Н О В И В:

Закрите акціонерне товариство” Донецьксталь –металургійний завод” м.Донецьк звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк про стягнення безпідставно отриманої майнової вигоди у розмірі 8 385,85грн./арк. справи2-7 , том1/.

Позивачем відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України надані уточнення до позовної заяви , де сторона зазначає, що Закон України “Про податок на додану вартість” не передбачає нарахування ПДВ на суми, що підлягають відшкодуванню одними особами на користь інших у зв’язку із внесенням останніми цих сум третім особам на виконання відповідних зобов’язань. /арк. справи 5-6, том2/.

Рішенням від 31.05.2007року господарський суд Донецької області задовольнив позовні вимоги Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь –металургійний завод” м.Донецьк, стягнув з Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк 8385,85грн. безпідставно набутої майнової вигоди./арк. справи 43-45, том2/.

Постановою від 24.07.2007року Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Донецької області від 31.05.2007р. по справі №6/69 скасував, позовні вимоги ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” м.Донецьк про стягнення з ДП “Донецька залізниця” м.Донецьк безпідставно списаного податку на додану вартість у сумі 8385грн.85коп., нарахованого на плату за користування вагонами інших держав, задовольнив, стягнув з ДП “Донецька залізниця” м.Донецьк на користь ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” м.Донецьк 8385грн.85коп. суму податку на додану вартість, нарахованого на плату за користування вагонами інших держав./арк. справи 68-71, том2/.

Постановою від 24.01.2008року Вищий господарський суд України скасував рішення господарського суду Донецької області від 31.05.2007року та постанову від 24.07.2007року Донецького апеляційного господарського суду у справі №6/69, справу №6/69 направив на новий розгляд до суду першої інстанції./арк. справи 111-116, том2/.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач звернувся до господарського суду з заявою № 17/17-050юр від 15.02.2008року про уточнення позовних вимог та просить стягнути з відповідача 8385,85грн. збитків, нанесених позивачу списанням суми з особового рахунку як ПДВ. /арк. справи 4-5, том3/.

Ухвалою від 19.02.2008року господарський суд Донецької області залучив до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м.Донецьку. /арк. справи 10, том 3/.

Рішенням від 18.03.2008року господарський суд Донецької області /суддя МатюхінВ.І./ задовольнив позовні вимоги Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь –металургійний завод” м.Донецьк, стягнув з Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк 8385,85грн. списаних коштів та судові витрати. /арк. справи 36-38, том3/.

Рішення мотивоване тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги №192 від 17.06.2004року, предметом якого є надання залізницею позивачеві послуг пов’язаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги. ДП” Донецька залізниця” у грудні 2006 року позивачу були подані вагони власності Російської федерації для здійснення вантажно-розвантажувальних робіт, облік часу перебування яких на під’їзній колії проводився станцією Донецьк за відомостями плати за користування вагонами, які були підписані відповідачем із зауваженням. Позивач заперечував проти нарахування і не давав згоди на списання з його особового рахунку суми податку на додану вартість, нараховану у розмірі 20% на плату за користування іновагонами. Також відповідач просив суму ПДВ не включати у податкову накладну. На підставі відомостей залізниця переліками №№ 216 від 5.12.06р., 215 від 7.12.06р., 233 від 8.12.06р., 242 від 12.12.06р., 227 від 14.12.06р., 218 від 15.12.06р., 202 від 16.12.06р., 135 від 18.12.06р., 227 від 19.12.06р., 219 від 21.12.06р., 212 від 22.12.06р., 187 від 23.12.06р., 105 від 24.12.06р., 126 від 25.12.06р., 215 від 26.12.06р., 213 від 27.12.06р., 206 від 28.12.06р., 209 від 29.12.06р., 267 від 30.12.06р., 95 від 31.12.06р., 80 від 01.01.07р., 47 від 02.01.07р. списала з особового рахунку позивача 8385,85грн. як податок на додану вартість, нарахований на суму плати за користування іновагонами та 41 929,25грн. як плату за користування іновагонами ; ч.4 ст. 119 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовласники та порти відшкодовують залізницям плату за користування вагонами інших держав від часу прийому цих вагонів від залізниці до повернення їх після виконання вантажних операцій у порядку, визначеному Укразілзницею відповідно до міжнародних договорів з цих питань.

Тобто, за користування українськими вагонами вноситься плата фактично невизначеним колом осіб, а за користування іновагонами –відшкодовується плата тільки вантажовласниками і портами, тобто обмеженим колом осіб.

Відповідно до “Правил експлуатації пономерного обліку та розрахунків за користування вантажними вагонами власності інших держав”, затверджених на п’ятнадцятому засіданні Ради залізничного транспорту держав –учасниць Співдружності Незалежних Держав 24.05.1996року, зазначені іноземні вагони передаються іноземними залізницями українським залізницям, які і є користувачами цих вагонів. За користування ними відповідну плату іноземним залізницям вносять саме українські залізниці. Вантажовласники, вантажоодержувачі та порти не є користувачами іноземних вагонів, одержаних ними від українських залізниць для виконання вантажних операцій і Закон України “ Про податок на додану вартість” не передбачає нарахування ПДВ на суми, що підлягають відшкодуванню одними особами на користь інших у зв’язку із внесенням останніми цих сум третім особам на виконання відповідних зобов’язань.Обсяг відшкодування плати за користування іноземними вагонами не є базою оподаткування у розумінні Закону, у зв’язку з чим нарахування ПДВ на ці суми є взагалі безпідставним.

Державне підприємство “Донецька залізниця” м.Донецьк в апеляційній скарзі просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від18.03.2008року у справі №6/69 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, а саме: ст. ст. 1,3,7 Закону України “Про податок на додану вартість”, ч.4 ст. 119 Статуту залізниць України, а також норми процесуального права в частині необхідності всебічного, повного та об’єктивного розгляду справи в їх сукупності керуючись законом.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно п.7.3.1 п.7.3 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” відповідач надав позивачеві податкові накладні №№14062/0011,14063/0011, 568/12873. Відповідно до п.п.7.3.1. п.7.3 ст. 7 Закону у відповідача виникли податкові зобов’язання, а у позивача відповідно до п.7.5.1 п.7.5 ст. 7 цього Закону виникло право на податковий кредит, податкові накладні прийняті позивачем та відповідачем до податкового обліку і відповідно до ст. 5 Закону України “Про ПДВ” узгоджені з дня подання платником податку податкової декларації, оскільки позивач не заперечує, що отримав відшкодування сплаченого податку на додану вартість за рахунок бюджету, то відповідно він не має збитків; до бази оподаткування податком на додану вартість входять господарські операції з використання вантажовласників вантажних вагонів власності іноземних залізниць, оскільки операція з надання права користування вагонами у розумінні Закону України “Про податок на додану вартість” підпадає до визначення поставки послуг, яка є об’єктом оподаткування податком на додану вартість.

Представник Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь –металургійний завод” м.Донецьк вважає рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2008року у справі №6/69 законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки Закону України “Про ПДВ” не передбачає нарахування ПДВ на суми, що підлягають відшкодуванню одними особами на користь інших у зв’язку із внесенням останніми цих сум третім особам на виконання відповідних зобов’язань, вартість відшкодування плати за користування іноземними вагонами не є базою оподаткування у розумінні Закону України “Про ПДВ” , в зв’язку з чим нарахування ПДВ на ці суми є безпідставним. Не заперечує, що податкові накладні прийняті до податкового обліку та йому відшкодовано сплачений податок на додану вартість за рахунок бюджету.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Донецьку підтримує апеляційні вимоги відповідача та просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2008року у справі №6/69 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на те, що при винесенні рішенні судом першої інстанції не враховано, що позивач сформував податковий кредит на підставі наданих податкових накладних зменшило податкові зобов’язання перед бюджетом у розмірі 8385,85грн., позивач скориставшись бюджетними відшкодуванням ПДВ за наслідками судового рішення безпідставно повторно отримує вказану суму з відповідача. У межах даного позову, розгляд питання про сплату ПДВ з сум, які перераховуються іноземним залізницям за користування іновагонами відповідачем є таким, що не відноситься до суті спору.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону України „Про судоустрій” та ст. 101 ГПК України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні представників сторін та третьої особи, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.06.2004року між позивачем та відповідачем укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № 192./арк.. справи 12-13, том1/.

Предметом даного договору згідно з пунктом 1.1 є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов’язаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

Для проведення розрахунків і обліку сплачених сум залізниця відкрила для вантажовласника особовий рахунок №3916293 з присвоєнням коду № 1032./п.2.3 договору/.

Пунктом 3.1 договору визначено, що розмір плати за користування вагонами і контейнерами, наданими на під'їзні колії, вантажовласник сплачує згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами.

Відповідно до п.3.2. договору залізниця списує відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами і контейнерами, штрафи) на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами, контейнерами.

Згідно п.3.3 договору Залізниця не пізніше третього робочого дня після списання надає Вантажовідправнику через станцію перелік списаних сум.

По закінченні кожного місяця Залізниця надає Вантажовласнику витяг з його особового рахунку і податкову накладну.

Як встановлено судом першої інстанції, у грудні 2006року ДП “Донецька залізниця” позивачу були подані вагони власності Російської федерації для здійснення вантажно-розвантажувальних робіт, облік часу перебування яких на під’їзній колії проводився станцією Донецьк Донецької залізниці за відомостями плати за користування вагонами №№ 1121750, 2121755, 5121768, 6121774, 8121785, 9121791, 10121796, 12121810, 13121814, 14121820, 6111602, 8111616, 10101451, 31101570, 15121830, 16121829, 7121779, 19121844, 20121850, 21121856, 22121861, 23121867, 7101433, 24121873, 25121879, 26121884, 27121889, 28121896, 29121900, 30121909, 31121914/арк. справи 36-92, том1/.

Вищевказані відомості плати за користування вагонами були підписані відповідачем із зауваженнями, а саме, Закрите акціонерне товариство “Донецьксталь –металургійний завод” м.Донецьк заперечувало проти нарахування податку на додану вартість у розмірі 20% на плату за користування іновагонами та включення суми ПДВ у податкову накладну.

Залізниця за ТехПД-1 Переліками №№ 216 від 5.12.06р., 215 від 7.12.06р., 233 від 8.12.06р., 242 від 12.12.06р., 227 від 14.12.06р., 218 від 15.12.06р., 202 від 16.12.06р., 135 від 18.12.06р., 227 від 19.12.06р., 219 від 21.12.06р., 212 від 22.12.06р., 187 від 23.12.06р., 105 від 24.12.06р., 126 від 25.12.06р., 215 від 26.12.06р., 213 від 27.12.06р., 206 від 28.12.06р., 209 від 29.12.06р., 267 від 30.12.06р., 95 від 31.12.06р., 80 від 01.01.07р., 47 від 02.01.07р.списала з особового рахунку позивача 41 929,25грн.плати за користування вагонами та 8 385,85грн.податку на додану вартість, нарахованого на дану суму./арк. справи 16-35, том1/.

Факт списання даних сум не заперечується сторонами.

Предмет позовних вимог - стягнення на підставі ст. ст.22, 509,623 Цивільного кодексу України з відповідача 8 385,85грн.збитків, нанесених позивачу списанням суми з особового рахунку як ПДВ, оскільки умовами договору №192 не передбачено зобов’язання позивача сплачувати відповідачу ПДВ за користування вагонами./ див. позовну заяву з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог № 17/17-050юр від 15.02.2008року /арк. справи 4-5, том 3/.

Таким чином, позивач вважає, що діями відповідача йому причинені збитки у вищевказаній сумі.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Збитки є одним із видів правових наслідків порушення зобовязання (ст.611 Цивільного кодексу України).

За приписами ст.22 Цивільного кодексу України під збитками розуміються витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Підставою відповідальності за порушення зобовязання є вина особи, яка порушила зобовязання, якщо інше не встановлено договором або законом, особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання (ст.614 Цивільного кодексу України).

Об’єктивною стороною правопорушення є наявність збитків в майновій сфері кредитора, протиправна поведінка, яка втілилась в невиконанні або неналежному виконанні боржником взятого на себе зобов’язання, причинний зв’язок між протиправною поведінкою боржника та збитками. Відсутність хоч би одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов’язань, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач надав позивачу податкові накладні №№14062/0011,14063/0011, 568/12873. /арк. справи 37-39, том2/.

Вищезазначені податкові накладні прийняті позивачем та відповідачем до податкового обліку.

Як виходить з пояснень Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Донецьку, які надані у судовому засіданні, плата за користування вагонами за листопад 2006року, у тому числі і ПДВ, стягнення якого в якості збитків є предметом спору, включено позивачем до податкового кредиту по декларації за грудень 2006року та задекларовано у загальній сумі до відшкодування з бюджету 11059881грн./декларацію зареєстровано в СДПІ 22.01.2007року за №12237/.

Сума відшкодування повернута позивачу на його рахунок на підставі висновку про суми відшкодування податку на додану вартість № від 12.03.2007року, факт перерахування підтверджується витягом з облікової картки платника за відповідний період.

Представник Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь –металургійний завод” м.Донецьк у судовому засіданні апеляційної інстанції не заперечував проти факту відшкодування суми 8 385,85грн.ПДВ на його рахунок.

. Таким чином, збитки у позивача відсутні, оскільки умовами застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків, є доведена наявність збитків кредитора, а наданими позивачем в підтвердження позовних вимог матеріалами справи не доведена наявність збитків.

Тому, висновок суду першої інстанції відносно обґрунтованості та правомірності заявлених позовних вимог, а відповідно й висновок щодо задоволення позовних вимог є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи скаржника судовою колегією не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеним.

З урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Донецької області по даній справі не відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга є підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за подання позову, апеляційної скарги та витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу відносяться на позивача.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2008року у справі №6/69 скасувати.

У задоволенні позовних вимог Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь –металургійний завод” м.Донецьк до Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк про стягнення           8 385,85грн. збитків відмовити.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь –металургійний завод” м.Донецьк / 83062, вул.І.Ткаченко,122, м.Донецьк/ на користь Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк/83001, вул.Артема,68, м.Донецьк/ витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги в сумі 51грн.00коп.

Господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

Головуючий          Н.В. Акулова

Судді:          О.М. Дзюба

Г.Я. Старовойтова

Надруковано: 6прим.

1-позивачу

2-відповідачу

3-у справу

4-ГСДО

5-ДАГС

6- третій особі