ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"19" березня 2008 р.
Справа № 6/197-1914
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі

Розглянув матеріали справи

За скаргою Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116

На дії Підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Тернопільській області, вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, 46018

Боржник Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації „Тернопільгаз”, вул. Чернівецька, 54, м. Тернопіль, 46006

Про розгляд скарги на дії ДВС

За участю представників від :

ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України”- Чижевської Р.В.

Підрозділу примусового виконання рішень ГУЮ у Тернопільській області –Франків В.П.

ВАТ по газопостачанню та газифікації „Тернопільгаз” –не з’явились

встановив :

В лютому 2008 року ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України” звернулась в порядку ст. 121-2 ГПК України із скаргою в якій просила:

- визнати неправомірними дії підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Тернопільській області щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Тернопільської області від 11.08.2003р.;

- визнати недійсною постанову підрозділу примусового виконання рішень ГУЮ у Тернопільській області про відмову у відкритті виконавчого провадження від 06.02.2008р.;

- зобов’язати підрозділ примусового виконання рішень ГУЮ у Тернопільській області прийняти до виконання ухвалу господарського суду Тернопільської області від 11.08.2003р. та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення суду.

В судове засідання, призначене на 19.03.2008р., представники ВАТ по газопостачанню та газифікації „Тернопільгаз” не з’явилися, хоча про час і місце слухання повідомлялися належним чином, в порядку ст. 64 ГПК України. Відповідно до ч.2 ст. 121-2 ГПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Підрозділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Тернопільській області проти задоволення скарги заперечив, посилаючись на законність оспорюваної постанови та вчинених дій.

В засіданні, його учасникам роз’яснювались належні їм права і обов’язки, передбачені ст. ст. 20,22,81-1 ГПК України.

За відсутності відповідних клопотань аудіозапис судового засідання не здійснювався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, судом встановлено наступне:

- в червні 2003 року ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України”, як правонаступник реорганізованої ДК “Торговий дім ”Газ України” НАК “Нафтогаз України”, звернулась з позовом в господарський суд Тернопільської області про стягнення з ВАТ по газопостачанню та газифікації „Тернопільгаз” заборгованості в розмірі 6 525 423,63 грн., яка виникла через несплату ВАТ “Тернопільгаз” коштів за поставлений згідно договору на постачання природного газу №10/16-476 від 04 квітня 2000 року в розмірі 5 574 940,24 грн., нарахування пені в розмірі 441 970,11 грн., трьох відсотків річних в розмірі 82 743,26 грн. та суми на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 425 770,02 грн.. Всього про стягнення 6 525 423,63грн..

Ухвалою від 11 серпня 2003 року у справі №6/197-1914 господарським судом затверджено мирову угоду, укладену між Дочірньою компанією „Газ України" НАК „Нафтогаз України" та ВАТ по газопостачанню та газифікації „Тернопільгаз”, у зв’язку з чим припинено провадження у справі за п.7 ч.1 ст.80 ГПК України.

Відповідно до змісту затвердженої мирової угоди, відповідач зобов’язувався в період з серпня 2003 року по липень 2008 року, щомісячно сплачувати позивачу по 108757 грн..

Ухвалою суду від 17.12.2007 року, за заявою позивача, до ухвали від 11 серпня 2003 року у справі №6/197-1914 внесено виправлення не зачіпаючи її суті, в т.ч. незмінено терміну виконання зобов’язань ВАТ по газопостачанню та газифікації „Тернопільгаз”.

05.02.2008р., ухвалу суду від 11 серпня 2003 року у справі №6/197-1914, із виправленнями пред’явлено стягувачем до виконання в органи державної виконавчої служби.

Постановою підрозділу примусового виконання рішень ГУЮ у Тернопільській області від 06.02.2008р. відмовлено у відкритті виконавчого провадження по виконанню вказаної ухвали суду на підставі п.7 ст.26 Закону України “Про виконавче провадження” від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (далі –Закон N 606-XIV) .

Як вбачається із змісту постанови, її прийнято через :

- внесення ВАТ по газопостачанню та газифікації „Тернопільгаз” (боржника) до Реєстру підприємств паливно –енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” 23 червня 2005 року N 2711-IV (далі –Закон - N 2711-IV);

- необхідність виконання ухвали лише після закінчення строку, на який надано відстрочку, розстрочку (роз’яснення Мінюсту від 11.09.2001р. №27521).

У відповідності до пояснень представника стягувача, станом на 19.03.2008 року, ухвала суду від 11 серпня 2003 року у справі №6/197-1914 залишається повністю не виконаною.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення скарги.

Так, відповідно до вимог ст.115 ГПК України, рішення, ухвали та постанови господарського суду що набрали законної сили, є обов’язковими на всій території України і виконуються у порядку , встановленому Законом України “Про виконавче провадження”.

Про це ж зазначено і в ст. 3 Закону N 606-XIV, згідно з якою ухвали господарських судів, належать до документів, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою.

За загальним правилом, встановленим ст.ст.18,20-1 Закону N 606-XIV, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, про що виносить відповідну постанову (ст.24 цього Закону).

Підстави відмови у відкритті виконавчого провадження перелічені в ст. 26 Закону N 606-XIV.

Зокрема, згідно з п.7 ч.1 ст.26 Закону N 606-XIV, на який посилається орган ДВС, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження.

Серед інших обставин, які виключають здійснення виконавчого провадження, суб’єкт оскарження зазначає - внесення ВАТ по газопостачанню та газифікації „Тернопільгаз” (боржника) до Реєстру підприємств паливно –енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”.

Однак, за п.15 ч.1 ст.34 Закону N 606-XIV, наявність такої обставини є підставою для зупинення вже відкритого виконавчого провадження, а не відмови у його відкритті.

В якості другої причини відмови у прийняті виконавчого документа до виконання підрозділ примусового виконання рішень ГУЮ у Тернопільській області вказує на необхідність виконання ухвали лише після закінчення строку, на який надано відстрочку, розстрочку виконання судового акта. (роз’яснення Мінюсту від 11.09.2001р. №27521).

Проте, як зазначалось вище, ухвалою суду від 11 серпня 2003 року припинено провадження у справі, у зв’язку із затвердженням мирової угоди, за якою відповідач зобов’язувався в період з серпня 2003 року по липень 2008 року, щомісячно сплачувати позивачу по 108757 грн., тобто фактично встановлено розстрочку сплати простроченого зобов’язання і санкцій, а не надано розстрочку виконання судового рішення, ухвали, постанови, про яку йдеться в згаданому роз’ясненні Мінюсту №27521 .

Крім того, на час винесення оспорюваної постанови від 06.02.2008р., згідно з ухвалою суду від 11 серпня 2003 року (виконавчого документа) вже закінчився строк сплати відповідачем 5 764 124,63 грн. із 6 525 423,63 грн., заявлених позивачем до стягнення у справі №6/197-1914. Вказані зобов’язання, термін сплати яких настав, залишаються не виконаними боржником в повній мірі, а тому ухвала суду в цій частинні підлягала виконанню суб’єктом оскарження в порядку, визначеному нормами Закону N 606-XIV.

Інших підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження в оскаржуваній постанові, підрозділом примусового виконання рішень ГУЮ у Тернопільській області не зазначено.

За таких обставин, вимоги скаржника в частині визнання неправомірними дій підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Тернопільській області щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Тернопільської області від 11.08.2003р., а також визнання недійсною постанови підрозділу примусового виконання рішень ГУЮ у Тернопільській області про відмову у відкритті виконавчого провадження від 06.02.2008р. підлягають задоволенню.

Щодо інших вимог скаржника, а саме про зобов’язання підрозділу примусового виконання рішень ГУЮ у Тернопільській області прийняти до виконання ухвалу господарського суду Тернопільської області від 11.08.2003р. та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення суду, то в їх задоволенні слід відмовити з огляду на те, що суд не вправі зобов’язувати орган ДВС та його посадових осіб до вчинення тих дій, які згідно з Законом № 606-XIV можуть здійснюватись тільки ними (постанова Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003р. №14).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 86,115,121-2 ГПК України, Законом України “Про виконавче провадження”, суд –

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

1.Визнати неправомірними дії підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Тернопільській області щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Тернопільської області від 11.08.2003р., а також визнати недійсною постанову підрозділу примусового виконання рішень ГУЮ у Тернопільській області про відмову у відкритті виконавчого провадження від 06.02.2008р..

2.В задоволенні вимог про зобов’язання підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Тернопільській області прийняти до виконання ухвалу господарського суду Тернопільської області від 11.08.2003р. та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення суду відмовити.

Сторони вправі подати апеляційну скаргу, а прокурор внести апеляційне подання на ухвалу місцевого господарського суду, через місцевий господарський суд.

Суддя