ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
справа № 5020-5/131
ПОСТАНОВА

і м е н е м У к р а ї н и

"05" червня 2008 р. 13:08                                                                                          м. Севастополь

Господарський суд міста Севастополя в складі:

судді Євдокимова І.В., при секретері Саксонової А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Севастополі адміністративну справу

За адміністративним позовом: Приватного підприємства „Соріус” (99011 м. Севастополь, вул. Сенявіна, 3)

до Державної податкової інспекції в Ленінському районі м. Севастополя (99011 м. Севастополь, вул. Кулакова, 37)

третя особа: Головне управління державного казначейства України в м. Севастополі (99011 м. Севастополь, вул. Балаклавська, 9)

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення,

за участю прокурора

Представники сторін:

прокурор - Цуркан Сергій Анатолійович, прокурор відділу, посвідчення № 505 від 13.06.07, Прокуратура м. Севастополя;

позивач - Логутев Віктор Миколайович, представник, довіреність б/н від 04.06.08, Приватне підприємство „Соріус”;

відповідач - Ягунов Віктор Петрович, інспектор ДПІ, довіреність № 10-004/270 від 05.07.07, Державна податкова інспекція в Ленінському районі м. Севастополя;

відповідач - Самозвон Світлана Петрівна, начальник відділу перевірок відшкодування податку, довіреність № 272/10-004 від 03.09.07, Державна податкова інспекція в Ленінському районі м. Севастополя;

третя особа - Рузаєва Олена Сергіївна, начальник юридичного відділу, довіреність № 14-32/8979 від 20.12.07, Головне Управління державного казначейства України у м.Севастополі;

встановив:

Приватне підприємство „Соріус” звернулась до господарського суду міста Севастополя з позовною заявою до Державної податкової інспекції в Ленінському районі м. Севастополя, про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № 000008235/0 від 28.03.2007.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте в порушення вимог діючого законодавства України.

Ухвалою суду від 14.04.2008 підготовче провадження по справі закінчено, та справа призначена до судового розгляду.

Ухвалою суду від 07.05.2008 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Управління державного казначейства м. Севастополя, оскільки рішення з адміністративного спору може вплинути на його права, свободи, інтереси або обов'язки щодо відповідача.

22.05.2008 до участі в розгляді справи вступив прокурор м. Севастополя.

Ухвалою суду від 26.05.2008 суд замінив третю особу –Управління державного казначейства м. Севастополя на - Головне управління державного казначейства України в м. Севастополі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте в порушення вимог діючого законодавства України.

Відповідач позовні вимоги не визнав, мотивуючі свої заперечення тим, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято відповідно до вимог діючого законодавства України.

Третя особа позовні вимоги залишила на розгляд суду .

01.09.2005 набрав чинність Кодекс адміністративного судочинства України від 06.07.2005 №2747-IV, яким до компетенції адміністративних судів віднесено вирішення публічно-правових спорів, у яких хоча б однією стороною є суб'єкт владних повноважень

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненнями суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України дано визначення суб’єкта владних повноважень, згідно з яким –це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 4 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” встановлено, що Державна податкова адміністрація України є центральним органом виконавчої влади. Державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підпорядковуються Державній податковій адміністрації України. Державні податкові інспекції у районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, міжрайонні та об’єднані державні податкові інспекції підпорядковуються відповідним державним податковим адміністраціям в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до статті 2 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” завданням органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов’язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Згідно з підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу, є виключно податкові органи.

Системний аналіз змісту зазначених норм права свідчить про те, що органи Державної податкової адміністрації України є органами виконавчої влади, їм надано право здійснювати контроль за правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів та здійснювати заходи погашення податкового боргу, зокрема, примусово, шляхом звернення до суду.

Відповідно до пункту 6 розділу VII Прикінцевих та Перехідних Положень Кодексу адміністративного судочинства України, до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, позов підлягає розгляду господарським судом в порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі ст.ст. 27, 49, 51, 121, 130 Кодексу адміністративного судочинства України, представникам сторін в судовому засіданні, роз'яснені їх процесуальні права і обов'язки.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд

В с т а н о в и в :

З 06.03.2007 по 13.03.2007 співробітниками Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя проведена позапланова виїзна документальна перевірка господарської діяльності ПП „Соріус” з питання достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за січень 2007 року.

Перевіркою встановлено порушення п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, що призвело до завишення бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2007 року на суму 236562,00 грн.

По результатам перевірки був складений Акт № 43/23-5/22285658/5655/10 від 20.03.2007 (далі –Акт від 20.03.2007).

На підставі Акту та підпункту 4.2.2 “б” пункту 4.2 статті 4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” Інспекцією було прийнято податкове повідомлення-рішення № 000008235/0 від 28.03.2007 про зменшення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на загальну суму 236562,00 грн.

Вивчивши матеріали справи, надані докази, заслухавши представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи позивач (комітент) та ДП ДК „Укрспецекспорт” ДГЗП „Спецтехноекспорт” (комісіонер) були укладені договори комісії №№ STE-1-19-D/K-06 від 16.01.2006, STE-1-23-D/K-06 від 16.01.2006, STE-1-33-D/K-06 від 16.01.2006, STE-1-42-D/K-06 від 14.03.2006, STE-1-135-D/K-06 від 14.03.2006, STE-1-142-D/K-06 від 17.04.2006, STE-1-250-D/K-06 від 17.07.2007, STE-1-251-D/K-06 від 17.07.2006, STE-1-252-D/K-06 від 17.07.2006, STE-1-253-D/K-06 від 17.07.2006, STE-1-254 -D/K-06 від 17.07.2006 на здійснення поставок судових та корабельних запчастин, переданих на умовах комісії.

На виконання умов даних договорів, комісіонер у 2006 році здійснив по зовнішньоекономічним договорам поставки корабельних запчастин З’єднаному штабу Міністерства оброни ВМС Індії, що підтверджує відповідач у Акті перевірки.

Комісіонер у грудні 2006 року виконав свої зобов’язання за вказаними договорами, про що складені відповідні акти від 28.12.2006, 11.12.2006, 02.12.2006, які долучені до матеріалів справи (т.1 а.с. 121-142).

Згідно з договорами комісії розділ 5 „Фінансові зобов’язання сторін, порядок розрахунків” комісіонер, приймаючі на свої рахунок грошові кошти від продажу майна, відраховує їх на свою користь суми за договорами, які йому належать.

Відповідно до умов договорів комісії, відрахування сум, які належать комісіонеру із сум, які належать позивачу –комітенту отриманих від реалізації майна, є оплатою послуг комісіонера.

Комісіонер, виконав свої зобов’язання за договорами комісії та склав відповідні звіти, придбав право на належність йому грошових коштів та оплату послуг, шляхом відрахування їх сум, які належать позивачу-комітенту, комісійної винагороди в розмірі 1419383,62 грн. в тому числі ПДВ –236562,00 грн. на витрати та послуги.

Комісіонер, відповідно до умов договору відрахував на свої користь винагороду, яка йому належить, та визнав його, отримав фактичну оплату своїх послуг, в тому числі ПДВ, у зв’язку з чим, надав позивачу-комітенту податкові накладні, які долучені до матеріалів справи (т.1 а.с. 143-147).

Позивач, відповідно до вимог Закону України “Про податок на додану вартість” надав відповідачу податкову декларацію за січень 2007 року з додатком 3 „Розрахунок суми бюджетного відшкодування” з відшкодуванням на розрахунковий рахунок, в тому числі ПДВ в сумі 236562,00 грн. за договорами комісії.

Відповідно до пункту 1.8 статті 1 Закону України „Про податок на додану вартість” (далі –Закон) бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду (підпункт 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону).

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно із підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Суд не може погодитись із висновком ДПІ у Ленінському районі міста Севастополя щодо відсутності у позивача права на бюджетне відшкодування шляхом перерахування у зв’язку із відсутністю по даним рахунків бухгалтерського обліку ПП “Соріус” операції, підтверджуючої оплату комісійної винагороди, доводами про необхідність такої умови виникнення права на бюджетне відшкодування у формі перерахування як фактична оплата, в даному випадку комісійної винагороди, саме шляхом операції з передачі грошових коштів від ПП “Соріус” на адресу ДП ДК „Укрспецекспорт” ДГЗП „Спецтехноекспорт”.

Відповідно до статті 1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Договір комісії має відплатний характер. Згідно зі статтею 1013 Кодексу комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії.

Статтею 1020 вказаного Кодексу передбачено, що комісіонер має право відраховувати належні йому за договором суми з усіх грошових коштів, що надійшли до нього для комітента.

Тобто вказаним Кодексом передбачений обов’язок комітента оплатити надані комісіонером послуги, але при виконанні даного виду договорів особа, послуги якої належить оплатити, може самостійно відрахувати належну їй суму комісійної винагороди. Це правило спрямовано на забезпечення інтересів комісіонера.

Відповідно до умов договорів комісії укладених між ПП “Соріус” (Комітент) та ДП ДК „Укрспецекспорт” ДГЗП „Спецтехноекспорт”, (Комісіонер) за виконання доручення, зазначеного у даному Договорі, Комісіонер отримує комісійну плату у розмірі різниці між ціною продажу продукції, встановленою Комісіонером самостійно та за якою він укладає контракт, погодженою Комітентом ціною продукції, а також понесених Комісіонером витрат. Визначений таким чином розмір комісійної винагороди включає в себе ПДВ. Комісіонер має право відраховувати належні йому за договором суми з усіх грошових коштів, що надійшли до нього від покупця. Інший порядок виплати комісіонерові комісійної плати вказаним договором не передбачений.

Матеріалами справи підтверджується, що Комісіонер –ДП ДК „Укрспецекспорт” ДГЗП „Спецтехноекспорт” виконав свої обов’язки за договорами, перерахував на рахунок позивача всі належні йому за договорами комісії кошти, надав позивачеві звіти, отримав право на належну йому за договорами оплату наданих ним послуг та утримав у січні 2007 року, відповідно до умов договорів, комісійну винагороду.

З викладеного випливає, що ДП ДК „Укрспецекспорт” ДГЗП „Спецтехноекспорт” отримало оплату своїх послуг в порядку, встановленому діючим законодавством та договорами комісії та надало позивачеві податкові накладні.

Таким чином, суд вважає, що позивач має право на бюджетне відшкодування перерахуванням на розрахунковий рахунок за січень 2007 року в сумі 236562 грн. та обґрунтовано включив його до Розрахунку бюджетного відшкодування як фактично сплачену.

В підпункті 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” зазначено, що платник податку може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів.

Платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників (п.п. 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону).

До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій.

Протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування 7.7.5.

Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Така ж сама позиція викладена в ухвалі Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.04.2007, та ухвалі Вищого адміністративного суду від 13.11.2007 по справі № 20-3/389-4/091.

На підставі вищезазначеного суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.          Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя № 000008235/0 від 28.03.2007 про зменшення ПП “Соріус” сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на загальну суму 236562,00 грн.

3.          Зобов’язати Державну податкову інспекцію у Ленінському районі міста Севастополя надати належні документи до державного казначейства для бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок Приватного підприємства “Соріус” за січень 2007 року в сумі 236562,00 грн., яке виникло по договорами комісії, укладеними між ПП “Соріус” та ДП ДК „Укрспецекспорт” ДГЗП „Спецтехноекспорт”.

4.          Копії постанови направити сторонам.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя І.В. Євдокимов

Постанова складена та підписана

в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України

12.06.2008

Розсилка:

1.          ПП „Соріус” (99011 м. Севастополь, вул. Сенявіна, 3)

2.          ДПІ в Ленінському районі м. Севастополя (99011 м. Севастополь, вул. Кулакова, 37)

3.          Головне управління державного казначейства України в м. Севастополі (99011 м. Севастополь, вул. Балаклавська, 9)

4.          прокуратура м. Севастополя (99011 м. Севастополь, вул. Павліченко, 1)

5.          Справа

6.          наряд