Господарський суд
Чернігівської області
Р І Ш Е Н Н Я

«08 »травня 2008 року Справа №17/146

За ПОЗОВОМ: Відкритого акціонерного товариства „Страхове товариство „Гарантія”

юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Печерський узвіз, 3

поштова адреса: 14000, м.Чернігів, вул. Шевченка, 5

До ВІДПОВІДАЧА: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Зірка"

16510, Чернігівська область, Бахмацький район, с. Обмачево

Про стягнення 935 грн.

Суддя Кушнір І.В.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН :

Від Позивача: Колобова І.Є. –юрисконсульт, дов.№64/04/08 від 21.04.08р.

Від Відповідача: Закаблуковський С.В. –представник, дов. б/н від 21.04.08р.

СУТЬ СПОРУ:

Відкритим акціонерним товариством „Страхове товариство „Гарантія” заявлено позов до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Зірка" про стягнення 935грн. боргу, що виник внаслідок несплати страхового платежу за договором №3-240-11/06 обов’язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті від 13.02.2006р.

Відповідач відзив на позов не надав, у судовому засіданні представник відповідача визнав позов у повному обсязі.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до п.6 ч.1 ст.7 Закону України „Про страхування” від 7 березня 1996 року N85/96-ВР особисте страхування від нещасних випадків на транспорті є одним із видів обов’язкового страхування. Для здійснення обов'язкового страхування Кабінет Міністрів України встановлює порядок та правила його проведення, форми типового договору, особливі умови ліцензування обов'язкового страхування, розміри страхових сум та максимальні розміри страхових тарифів або методику актуарних розрахунків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.96р. №959 затверджено Положення про обов’язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, відповідно до п.4 якого страхувальниками водіїв є юридичні особи або дієздатні громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, які є власниками транспортних засобів чи експлуатують їх і уклали із страховиком договори страхування.

13 лютого 2006 року між СТОВ „Зірка” та Філією ВАТ СТ „Гарантія” у Бахмацькому районі укладено договір №3-240-11/06 обов’язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті.

За змістом п.1.1. договору об’єктом страхування є водії страхувальника (СТОВ „Зірка”) на час обслуговування поїздки (далі в тексті –Застраховані). Список Застрахованих наведений у Додатку №1, який є невід’ємною частиною договору. При цьому страховий захист припиняється на звільнених працівників і розповсюджується на прийнятих на їх місце.

Як вбачається з п.4.1. договору страхова сума на одного застрахованого встановлена в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на момент укладення договору страхування становило 8500грн.

Розмір страхової суми визначений сторонами у відповідності з п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.96р. №959 в редакції, що діяла на момент укладення договору.

За договором №3-240-11/06 від 13.02.2006р. страхуванню підлягало 11 водіїв, а тому загальна страхова сума за договором склала 93500грн. (п.п.4.2., 4.3. договору).

Відповідно до п.4.4. договору страховий тариф для обчислення страхового платежу встановлювався у відсотках до страхової суми і складав 1%, що не суперечить вимогам п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.96р. №959, за змістом якого страховий платіж по обов'язковому особистому страхуванню водіїв на залізничному, автомобільному та електротранспорті визначається у розмірі до 1 відсотка страхової суми за кожного застрахованого.

За умовами п.п.4.5 та 4.6. договору страховий платіж склав 935грн., який підлягав сплаті страхувальником на розрахунковий рахунок страховика до 1 червня 2006 року.

Згідно ст.18 Закону України „Про страхування” договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування, що кореспондується з приписами ст.983 Цивільного кодексу України.

В п.7.1. договору №3-240-11/06 обов’язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті від 13.02.2006р. сторони домовились, що договір страхування вступає в силу та діє на протязі 12 (місяців) з дня підписання.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що договір страхування вступив в силу 13 лютого 2006 року та діяв до 13 лютого 2007 року.

В силу ст.530 Цивільного кодексу України якщо в зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами договору Відповідач зобов’язався сплатити страховий платіж у розмірі 935грн. до 1 червня 2006 року, проте прийняті на себе зобов’язання належним чином не виконав.

Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов’язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (стразову виплату), а страхувальник зобов’язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Обов’язок страхувальника своєчасно вносити страхові платежі (внески, премії) у розмірі, встановленому договором, закріплений також у ст.989 Цивільного кодексу України.

Проте, на момент прийняття рішення Відповідач страховий платіж не сплатив, заборгованість становить 935грн.

За приписами ст.525,526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.599 Цивільного кодексу України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання Відповідачем зобов’язань за договором, на момент прийняття рішення відповідач доказів сплати боргу в сумі 935грн. суду не надав, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються судом на Відповідача.

Керуючись Законом України “Про страхування”, ст.ст.525,526,530,599,979,983,989 Цивільного кодексу України, ст.ст.22,33,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Зірка” (16510, Чернігівська область, Бахмацький район, с. Обмачево, , р/р 7001 Приватбанк, МФО 353586) на користь Відкритого акціонерного товариства “Страхове товариство „Гарантія”, (01601, м. Київ, вул. Печерський узвіз, 3, , п/р 1815 в ВАТ „Укрексімбанк” м. Київ, МФО 322313) 935 грн. несплаченого страхового платежу за договором №3-240-11/06 від 13.02.2006 року, 102 грн. на відшкодування державного мита та 118 грн. на відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.В. Кушнір