ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2008 р.

№ 2/164

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В., Цвігун В.Л.,

за участю представників:

позивача

- Брусліновський С.В., Барбелюк А.О., Коловієць Н.М.,

відповідачів

третіх осіб

скаржника

- не з'явилися,

- не з'явилися,

- Грабчак В.М., Парицька Н.О.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

касаційну скаргу

Розлована Г.В.

на постанову

від 11.06.2007 Київського апеляційного господарського суду

у справі

№2/164

за позовом

Житлово-будівельного кооперативу "50-років Жовтня"

(далі - ЖБК "50-років Жовтня")

до

(треті особи

1.РВ ФДМ України по м.Києву;

2.Головного управління комунальної власності м.Києва;

3.ТОВ "Альянс Ком"

- ДКТП "Хрещатик", ТОВ "Агротехінформ")

про

визнання права власності на нежилі приміщення,

зобов'язання третього відповідача звільнити займані приміщення та не чинити перешкод у користуванні ними

До початку судового засідання від Житлово-будівельного кооперативу "50-років Жовтня" надійшло клопотання про витребування у ДП "Інформаційні судові системи" та ДП "Інформаційний центр" певної інформації та про витребування від доказів сплати ним вартості майна, придбаного за договором купівлі-продажу від 16.05.2007, яке (клопотання) підлягає відхиленню з тих мотивів, що порушені у клопотанні питання не мають значення для здійснення касаційного перегляду в даній справі, зокрема, з'ясування обставин виконання (невиконання) скаржником своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу від 16.05.2007, виходить за межі предмета даного спору та повноважень касаційної інстанції, передбачених ст.1117 Господарського процесуального кодексу України.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва від 28.12.2006 (суддя Домнічева І.О.) у позові відмовлено у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2007 (судді: Григорович О.М., Гольцова Л.А., Рябуха В.І.) рішення скасовано, позов задоволено частково –на підставі ст.ст.387,388,392 ЦК України та ст.19 Закону України "Про кооперацію" визнано за Житлово-будівельним кооперативом "50-років Жовтня" право власності на нежилі приміщення з №2 по №6, з №13 по №17 (в групі прим.1Б), загальною площею 126,4 кв.м., розташовані за адресою: Печерський узвіз, 8 (літ. "А"), та зобов'язано ТОВ "Альянс Ком" звільнити вказані нежилі приміщення. В решті позовних вимог відмовлено.

Постанова мотивована обставинами вибуття спірних приміщень з володіння позивача поза його волею на підставі свідоцтва про право власності ДКТП "Хрещатик" на ці приміщення від 10.11.2005 №1548-В, виданого Головним управлінням комунальної власності м.Києва, внаслідок чого ТОВ "Альянс Ком", який придбав зазначені приміщення у ДКТП "Хрещатик" на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2006, не може вважатися їх добросовісним набувачем в розумінні ст.388 ЦК України, оскільки укладаючи договір купівлі-продажу, не був позбавлений права з'ясувати, чи мав продавець право на їх відчуження.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.10.2007 постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2007 у даній справі скасовано, а рішення господарського суду м.Києва від 28.12.2006 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 25.12.2007 скасовано постанову Вищого господарського суду України від 30.10.2007 та залишено без змін постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2007.

Громадянин Розлован Г.В. у поданій касаційній скарзі просить постанову скасувати та припинити провадження у справі на підставі ст.80 ГПК України у зв'язку з непідвідомчістю господарському суду спорів за участю фізичної особи, посилаючись на прийняття апеляційним судом постанови стосовно прав та обов'язків Розлована Г.В. та без його залучення до участі в справі, оскільки на момент розгляду справи Київським апеляційним господарським судом та до прийняття оскаржуваної постанови Розлован Г.В. на підставі ст.328 ЦК України набув право власності на спірні нежилі приміщення за умовами нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 16.05.2007, укладеного з ТОВ "Альянс Ком" та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, про що видано реєстраційне посвідчення №038171 від 17.05.2007. Вказаний договір купівлі-продажу нежилих приміщень не визнаний недійсним у судовому порядку, а тому є законною підставою для набуття Розлованом Г.В. права власності на спірні приміщення.

Колегія суддів, перевіривши фактичні обставини справи на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права і заслухавши пояснення присутніх у засіданні представників позивача та скаржника, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова та рішення від 28.12.2006 - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду м.Києва з наступних підстав.

В результаті розгляду даного господарського спору судом апеляційної інстанції прийнято постанову, що стосується прав та обов’язків фізичної особи, яка не була залучена до участі у справі, а саме, громадянина Розлована Г.В. Це обумовлено тими обставинами, що предметом даного господарського спору є, зокрема, визнання права власності на нерухоме майно –нежилі приміщення з №2 по №6, з №13 по №17 (в групі прим.1Б), загальною площею 126,4 кв.м., розташовані за адресою: Печерський узвіз, 8 (літ. "А"), але судом не враховано, що станом на 17.05.2007 року зазначене майно вже належало на праві власності громадянину Розловану Г.В., як таке, що придбане за умовами нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 16.05.2007, укладеного з ТОВ "Альянс Ком" та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, про що видано реєстраційне посвідчення №038171 від 17.05.2007.

На виконання вимог ухвали Вищого господарського суду України від 14.03.2008 скаржником надіслано поштою для залучення до матеріалів справи нотаріально засвідчені фотокопії договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 16.05.2007, укладеного між ТОВ "Альянс Ком" та Розлованом Г.В., та реєстраційного посвідчення №038171 від 17.05.2007, а також надано для огляду в судовому засіданні касаційної інстанції оригінал нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 16.05.2007, укладеного між ТОВ "Альянс Ком" та Розлованом Г.В.

Отже, на момент прийняття оскаржуваної постанови право власності на спірне нерухоме майно перейшло до громадянина Розлована Г.В., оскільки згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З матеріалів справи не вбачається, судами не встановлено та сторонами не доведено оспорювання та визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 16.05.2007, укладеного між ТОВ "Альянс Ком" та Розлованом Г.В.

Окрім того, оскаржуваною постановою віндикаційний позов задоволено саме з мотивів наявності у ЖБК "50-років Жовтня" права власності на спірне нерухоме майно, яке перебувало у незаконному володінні та користуванні ТОВ "Альянс Ком".

Вищевикладене вказує на порушення судом апеляційної інстанції вимог ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України, відповідно до яких право власності на спірне майно, яке у Розлована Г.В. виникло на підставі укладеного з ТОВ "Альянс Ком" договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 16.05.2007 є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Зміст поданої Розлованом Г.В. касаційної скарги переконливо свідчить про те, що громадянин Розлован Г.В. є особою в розумінні ст.392 Цивільного кодексу України, яка оспорює та не визнає право власності ЖБК "50-років Жовтня" на спірне нерухоме майно, а тому повинен також виступати відповідачем у даній справі.

Колегія враховує, що наведеної правової позиції дотримується також Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах про визнання права власності (постанова ВСУ від 04.07.2006 у справі №2-20/11842-2005).

У зв’язку з цим касаційна інстанція вважає за необхідне на підставі ст.11112 ГПК України доручити суду першої інстанції при новому розгляді справи врахувати вимоги ст.80 ГПК України та вирішити питання про наявність підстав для припинення позовного провадження у даній справі, оскільки господарським судам непідвідомчі спори за участю фізичних осіб-громадян, за винятком спорів за участю фізичних осіб-учасників господарського товариства, що виникають з корпоративних правовідносин.

У відповідності до ст.107 Господарського процесуального кодексу України, касаційну скаргу мають право подати також особи, яких не було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв рішення чи постанову, що стосується їх прав і обов'язків. Зазначена норма не містить вказівок, що скаржниками у таких випадках можуть бути виключно юридичні особи, а тому касаційну скаргу можуть подавати до Вищого господарського суду України також фізичні особи та доводити той факт, що оскаржуване рішення стосується їх прав і обов'язків.

Касаційна інстанція не може прийняти до уваги викладені у запереченнях ЖБК "50-років Жовтня" доводи щодо необхідності відмови Розловану Г.В. у прийнятті до провадження його касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2007 з мотивів відсутності у Вищого господарського суду України повноважень переглядати зазначену постанову в справі, по якій рішення вже прийнято Верховним Судом України (постанова ВСУ від 25.12.2007), оскільки, як зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 15.01.2008 по справі №18/63-07, не розглянувши касаційну скаргу Бєлобородової Т.В., (не була залучена до участі в справі), відповідно до вимог розділу XII1 Господарського процесуального кодексу України та повернувши скаргу без законних підстав, суд касаційної інстанції фактично обмежив суб'єкта оскарження у здійсненні прав, передбачених пунктом 8 частини 3 статті 129 Конституції України.

Окрім того, предметом касаційного перегляду за касаційної скаргою Розлована Г.В. у даній справі є саме постанова Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2007, а не постанова Верховного Суду України від 25.12.2007, законність та обгрунтованість якої скаржником не піддається сумніву.

Водночас колегія відхиляє посилання позивача на обов'язок Вищого господарського суду України повернути на підставі п.5 ч.1 ст.1113 ГПК України касаційну скаргу Розлована Г.В., як таку, що подана з пропуском встановленого строку та без клопотання про його відновлення, оскільки статтею 53 цього Кодексу передбачено право господарського суду за своєю ініціативою визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк. В даному випадку поважність причин пропуску Розлованом Г.В. встановленого місячного строку обумовлена тими обставинами, що він не був учасником судового процесу в даній справі та дізнався про існування постанови Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2007 лише 18 січня 2008 року на стадії виконання вказаної постанови.

Відповідно до вимог п.3 ст.1119 та п.3 ч.2 ст.11110 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення або постанову, що стосуються прав і обов’язків осіб, які не були залучені до участі у справі. Вищенаведені обставини свідчать про наявність підстав для застосування Вищим господарським судом України згаданих статей до спірних правовідносин, оскільки відсутність залучення громадянина Розлована Г.В. в якості іншого відповідача при прийнятті оскаржуваної постанови істотно зачіпає його права та обов’язки як власника (добросовісного набувача) спірного майна, а, відтак, перешкоджає правильному об’єктивному та всебічному вирішенню даного спору з врахуванням прав та охоронюваних законом інтересів всіх учасників спірних майнових правовідносин. При цьому судова колегія враховує, що згідно з ч.2 ст.11110 ГПК України викладені вище обставини є в будь-якому випадку достатньою окремою підставою для скасування рішення і постанови та подальшого нового розгляду справи судом першої інстанції.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115,1117, п.3 ст.1119, п.3 ч.2 ст.11110, ст.ст.11111,11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу громадянина Розлована Г.В. задовольнити частково.

Рішення господарського суду м.Києва від 28.12.2006 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2007у справі №2/164 скасувати з передачею справи на новий розгляд до господарського суду м.Києва.

Головуючий, суддя                                                    В.Овечкін

Судді:                                                                                           Є.Чернов

В.Цвігун