КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

19.03.08 р.                                                                                          № 20/169

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

Головуючого судді                    Поліщука В.Ю. (доповідач у справі),

суддів:                                        Рудченка С.Г.,

Жук Г.А.,

при секретарі судового засідання Рустам‘яні Е.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АБО-МІКС»,

на рішення Господарського суду Полтавської області від 25.10.2007 року,

у справі №20/169 (суддя Киричук О.А.),

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АБО-МІКС»(смт.Гвіздець, Коломийський район, Івано-Франківська область),

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Глобинський свинокомплекс»(м.Глобине, Полтавська область),

про стягнення 14530 грн. 21 коп.,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Глобинський свинокомплекс»(м.Глобине, Полтавська область),

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АБО-МІКС»(смт.Гвіздець, Коломийський район, Івано-Франківська область),

про стягнення 8480 грн. 00 коп. шкоди, завданої внаслідок недоліків товару,

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: не з’явився;

від відповідача за первісним позовом: Кротенко І.К. –представник (довіреність № 29 від 05.02.2008 року),

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «АБО-МІКС»звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «Глобинський свинокмплекс»про стягнення 14530 грн. 21 коп. заборгованості за Договором поставки продукції в межах довготривалих господарських зв’язків №42 від 3.07.2006 року. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов’язань щодо оплати отриманого комбікорму.

Під час розгляду справи, ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «Глобинський свинокмплекс»звернулось до Господарського суду Полтавської області з зустрічною позовною заявою (вх.№4921 від 2.08.2007 року) до ТзОВ «АБО-МІКС»про стягнення 8480 грн. 00 коп. шкоди, завданої внаслідок недоліків товару. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв’язку з отриманням позивачем за зустрічним позовом неякісного комбікорму, який було поставлено відповідачем за зустрічним позовом, сталась загибель поросят позивача за зустрічним позовом, вартість яких є предметом зустрічних позовних вимог.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 25.10.2007 року ТзОВ «АБО-МІКС» у задоволенні первісного позову та ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «Глобинський свинокомплекс»у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що позовні вимоги за первісним позовом та зустрічним позовом є необґрунтованими та непідтвердженими матеріалами справи. Зокрема, відмовляючи в задоволенні первісного позову, місцевий господарський суд вказав на те, що внаслідок доведення ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «Глобинський свинокомплекс»факту отримання від ТзОВ «АБО-МІКС»неякісного корму, у ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «Глобинський свинокомплекс»відсутні підстави для оплати такого товару згідно з умовами Договору №42. Факт отримання покупцем від постачальника комбікормів неналежної якості підтверджено висновком Полтавської обласної державної лабораторії ветеринарної медицини Державного департаменту ветеринарної медицини, наведеним в експертизі №180 від 29.08.2006 року.

Водночас, відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, господарський суд першої інстанції дійшов до висновку про недоведеність ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «Глобинський свинокомплекс»наявності прямого причинного зв’язку між протиправною поведінкою ТзОВ «АБО-МІКС» та спричиненням збитків, які заявлені до стягнення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Господарського суду Полтавської області, ТзОВ «АБО-МІКС»подало до Київського міжобласного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (вх.№2-04/2/22/103 від 15.01.2008 року), в якій скаржник просить повністю скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 25.10.2007 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТзОВ «АБО-МІКС». Апеляційна скарга мотивована зокрема тим, що місцевим господарським судом неповно з’ясовано обставин справи, що призвело до невірного вирішення спору. Так, за переконанням скаржника, відповідач за первісним позовом безпідставно не здійснив оплату отриманого від позивача за первісним позовом комбікорму посилаючись на його не якісь, оскільки факт не якості, відповідно до Висновку експертизи №180 від 29.08.2006 року, було виявлено щодо комбікорму «Стартер», водночас неоплаченим був інший товар, а саме комбікорм «Престартер».

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 22.01.2008 року було порушено апеляційне провадження з перегляду рішення Господарського суду Полтавської області від 25.10.2007 року у справі №20/169.

Розпорядженнями заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 18.02.2008 року та 20.02.2008 року у зв’язку з тим, що суддя Андрейцева Г.М. знаходилась на лікарняному, а суддя Зеленіна Н.І. –у відпустці, склад колегії суддів було змінено на наступний: головуючий суддя –Поліщук В.Ю., судді –Рудченко С.Г., Жук Г.А.

В судових засіданнях апеляційного господарського суду представник скаржника підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційний господарський суд рішення Господарського суду Полтавської області від 25.10.2007 року по справі №20/169 скасувати повністю та прийняти нове рішення яким задовольнити позовну заяву ТзОВ «АБО-МІКС», посилаючись на доводи наведені у апеляційній скарзі.

Представник відповідача за первісним позовом в судові засідання апеляційного господарського суду, що відбулось 19.03.2008 року явку уповноваженого представника не забезпечив, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Поряд з цим, в судовому засіданні апеляційного господарського суду, що відбулось 12.03.2006 року представник відповідача за первісним позовом проти вимог апеляційної скарги заперечив з підстав, зазначених у письмовому Поясненні (вх.№2-05/529/18 від 20.02.2008 року) в якому просив залишити без змін рішення місцевого господарського суду, а апеляційну скаргу без задоволення. Обґрунтовуючи заперечення на апеляційну скаргу, представник відповідача за первісним позовом вказав на право не сплачувати вартість отриманого товару (комбікорму) у разі якщо його (товару) показники неякісні, відповідно до умов Договору. Поряд з цим, представник відповідача за первісним позовом зазначив, що неякісний товар знаходиться невикористаним на його території, оскільки згідно з умовами Договору, позивач за первісним позовом зобов’язаний здійснити його відвантаження, чого станом на день розгляду справи в господарських судах здійснено не було.

Ухвалами Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 6.02.2008 року та від 20.02.2008 року, розгляд апеляційної скарги відкладався, у зв’язку з нез’явленням в судові засідання апеляційного господарського суду представників сторін та необхідністю витребування додаткових доказів у справі.

В судовому засіданні апеляційного господарського суду, що відбулось 12.03.2008 року оголошувалась перерва до 19.03.2008 року з метою надання можливості сторонам надати додаткові докази у справі.

В судовому засіданні, що відбулось 19.03.2008 року колегією суддів апеляційного господарського суду, відповідно до ст. 96 ГПК України, за згодою представника відповідача, було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Переглядаючи судове рішення господарського суду першої інстанції, апеляційний господарський суд, керується приписами ст.101 ГПК України, відповідно до якої, апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу та зібрані судом, оцінивши докази, які мають значення для справи, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду виходить з наступних обставин у справі.

Як було вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 3.07.2006 року, між ТзОВ «АБО-МІКС»(як постачальником) та ТзОВ «НВП «Глобинський свинокомплекс»(як покупцем) був укладений Договір поставки продукції в межах довготривалих господарських зв’язків № 42 (том 1, арк. справи 8-10). Вказаний Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками. В установленому порядку зазначений Договір визнано недійсним не було, зустрічного позову про визнання Договору недійсним під час судового провадження у цій справі не подавалось. Поряд з цим, представниками сторін судових рішень щодо визнання Договору недійсним до господарського суду першої інстанції надано не було.

Відповідно до п.1 цього Договору, ТзОВ «АБО-МІКС»взяло на себе зобов’язання передати, а ТзОВ «НВП «Глобинський свинокомплекс» прийняти та оплатити товар, визначений у специфікаціях до договору.

Пунктом 3 Договору сторони визначили порядок приймання –передачі товару, який має бути переданий в строки, визначені місячним планом-графіком. При цьому, п.3.5 Договору вказано, що приймання товару по кількості та якості здійснюється відповідно до належних чином оформлених товаросупроводжувальних документів (товарно-транспортних накладних, податкових накладних, документів що підтверджують якість даної партії товару та інше).

Як було досліджено господарським судом першої інстанції (згідно позовних вимог), на виконання умов Договору ТзОВ «АБО-МІКС»передало, а ТзОВ «НВП «Глобинський свинокомплекс»прийняло товар на загальну суму 96461 грн. 76 коп. Зазначена обставина сторонами спору не заперечується та підтверджується матеріалами справи, зокрема видатковими накладними №РН-001080 від 3.07.2006 року про поставку стартера на суму 35796 грн. 72 коп., №РН-001085 від 4.07.2006 року про поставку престартера на суму 12261 грн. 90 коп., №РН-001237 від 26.07.2006 року про поставку престартера на суму 13537 грн. 14 коп., №РН-001238 від 26.07.2006 року про поставку стартера на суму 34866 грн. 00 коп. (том 1, арк. справи 14-17).

Пунктом 4 Договору передбачено, що ТзОВ «НВП «Глобинський свинокомплекс»зобов’язане здійснювати розрахунки за отриманий товар шляхом сплати 80% вартості партії товару попередньою оплатою, а решта 20% вартості партії товар –на протязі 20 календарних днів з дати поставки товару.

Місцевим господарським судом було вірно встановлено (що підтверджується матеріалами справи) той факт, що станом на день подання позову ТзОВ «НВП «Глобинський свинокомплекс»лише частково оплатило отриманий товар в розмірі 81931 грн. 55 коп. Факт часткової оплати підтверджено платіжними дорученнями №8 від 4.07.2006 року на суму 48058 грн. 62 коп., №15 від 24.07.2006 року на суму 33872 грн. 93 коп. (том 1, арк. справи 18-19). В зв’язку з частковою сплатою отриманого товару, (відповідно до заявлених до стягнення позовних вимог) сума основного боргу становила 14530 грн. 21 коп.

В зв’язку з несплатою, відповідно до умов Договору №42, вартості поставного товару, ТзОВ «АБО-МІКС» на адресу ТзОВ «НВП «Глобинський свинокомплекс»31.10.2006 року була направлена претензія, відповідно до якої ТзОВ «АБО-МІКС»просило сплатити на його рахунок заборгованість в розмірі 14530 грн. 21 коп. Відповіді на претензію ТзОВ «НВП «Глобинський свинокомплекс»надано не було.

Водночас, як було вставлено колегією суддів апеляційного господарського суду, відповідачем за первісним позовом була подана зустрічна позовна заява про стягнення з позивача за первісним позовом збитків у вигляді отриманої відповідачем за первісним позовом шкоди в розмірі 8480 грн. 00 коп. (вартості загиблих поросят) внаслідок недоліку товару (непридатного для використання корму для поросят).

Згідно з п.2.8 Договору, для вирішення спорів, пов’язаних з проведенням дослідження якості продукції, сторони обрали лабораторію Державної хлібної інспекції або Державної ветеринарної медицини.

Як було встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 29.08.2006 року, Полтавською обласною Державною лабораторію ветеринарної медицини було проведено дослідження зразку комбікорму для поросят «Стартер»виготовленого 4.07.2006 року, опломбованого ТзОВ «АБО-МІКС»(відповідачем за зустрічним позовом у цій справі) за результатами якого було складно Експертизу №180 (том 1, арк. справи 48).

Відповідно до висновків проведеної експертизи: досліджений зразок комбікорму не відповідає за показником кислотного числа жиру. Водночас, як вбачається з рекомендацій, позивачу за зустрічним позовом було рекомендовано обмежити, а по можливості виключити з раціону тварин цей вид комбікорму. Поряд з цим, було зазначено про додаткове дослідження комбікормової сировини перед приготуванням комбікорму та дотримання умов та термінів зберігання продукції.

Судова колегія апеляційного господарського суду, дослідивши докази, що є у справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення місцевого господарського суду має бути скасовано частково виходячи з наступних підстав.

Колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що на момент звернення позивача з позовною заявою, а саме станом на 11.06.2007 року сума заборгованості за отриманий відповідачем комбікорм становила 14530 грн. 21 коп., розмір якої відповідачем не заперечується, що вбачається з його Відзиву на апеляційну скаргу та мотивів зустрічної позовної заяви.

Відповідно до ст.11 ЦК України та ст.174 ГК України, договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов’язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов’язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов –відповідно до звичаїв ділового обороту, при чому одностороння відмова від виконання не допускається.

Стаття 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином у відповідності до закону, правових актів, договору, а також у разі відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання.

Згідно з п.2.1 Договору, якість товару, що є предметом Договору, повинна відповідати рецептурі погодженої з відповідачем за первісним позовом, вимогам ДСТУ та іншим обумовленим сторонами вимогам.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що при визначенні якості товару можуть прийматися до уваги тільки ті параметри, які регламентуються чинним законодавством України по виробництву і реалізації комбікормів.

Оскільки, як вірно встановив господарський суд першої інстанції, сторонами Договору не погоджувались рецептури кормів та не були встановлені інші вимоги до якості кормів, вони в повному обсязі повинні відповідати вимогам, встановленим ДСТУ 4120-2002, яким регламентується якість комбікормів.

Пунктом 2.5 Договору встановлено, що з кожної відгруженої партії товару вибираються 2 проби за участю представників обох сторін, одна з яких зберігається в лабораторії позивача за первісним позовом, друга –у відповідального працівника відповідача за первісним позовом. Термін зберігання проб – 60 днів, якщо інше не обумовлено сторонами. При відборі заповнюється ярлик на кожну з них.

Як було встановлено колегією суддів апеляційного господарського суду, обставиною, з настанням якої відповідач за первісним позовом зупинив використання отриманого від позивача за первісним позовом товару (комбікорму) стала його не якість.

Як вбачається з п.2.6 та п.2.7 Договору, якщо у ТзОВ «НВП «Глобинський свинокомплекс»при прийманні або на протязі 60 днів з моменту прийняття партії товару виникнуть претензії щодо його якості, ТзОВ «НВП «Глобинський свинокомплекс»повинно повідомити про ці обставини ТзОВ «АБО-МІКС»та скласти претензійний акт в 3-х примірниках, один з яких надсилається ТзОВ «АБО-МІКС». Поряд з цим, у разі виникнення наведених вище обставин (отримання неякісного комбікорму), ТзОВ «НВП «Глобинський свинокомплекс»забороняється використання партії товару та надається право не оплачувати товар до з’ясування причин та обставин виникнення претензії.

Як було встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до висновків Експертизи №180, проведеної згідно з п.2.8 Договору Полтавською обласною державною лабораторією ветеринарної медицини Державного департаменту ветеринарної медицини, при дослідженні зразку комбікорму для поросят «Стартер»виготовленого 4.07.2006 року, опломбованого ТзОВ «АБО-МІКС»(позивачем за первісним позовом у цій справі) експертною установою було встановлено, що досліджений зразок комбікорму не відповідає за показником кислотного числа жиру.

При цьому, як було вірно встановлено місцевим господарським судом, експертиза була проведена у 60-ти денний строк, встановлений п.2.6 Договору.

Відповідно до наявних у справі видаткових накладних №РН-001080 від 3.07.2006 року, №РН-001085 від 4.07.2006 року, №РН-001237 від 26.07.2006 року, №РН-001238 від 26.07.2006 року позивачу за первісним позовом поставлявся комбікорм для поросят «Стартер»та «Престартер», при цьому, комбікорм для поросят «Стартер»був поставлений лише згідно видаткових накладних №РН-001080 від 3.07.2006 року та №РН-001238 від 26.07.2006 року. Як вбачається з тексту Експертизи, предметом дослідження був товар - комбікорм для поросят «Стартер» виготовлений 4.07.2006 року. Таким чином, виходячи з наведеного, предметом дослідження експертизи став товар, який було отримано відповідачем за первісним позовом по накладній №РН-001238 від 26.07.2006 року, а тому експертиза була проведена саме на 58-й день, з моменту отримання комбікорму.

Відмовляючи в задоволенні первісних позовних вимог, місцевий господарський суд вказав на те, що відповідачу за первісним позовом надано право не оплачувати товар неналежної якості відповідно до п.2.7 Договору, а оскільки неналежна якість товару (комбікорму) підтверджена Експертизою №180, то підстави для задоволення позовних вимог за первісним позовом відсутні.

Проте, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з таким висновком, виходячи з того, що п.2.7 Договору передбачає надання відповідачу за первісним позовом права на відмову від оплати неякісного товару не повністю, а лише до моменту з’ясування причин та обставин виникнення претензії.

Таким чином, після отримання 29.08.2006 року Експертизи №180, тобто після того, як були з’ясовані причини та обставин виникнення претензії, за переконанням колегії суддів апеляційного господарського суду, відповідач за первісним позовом зобов’язаний був здійснити повний розрахунок за отриманий товар.

Згідно з ст. 202 ГК України, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ст.598 ЦК України передбачено, що зобов’язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, визначених законом або договором.

За таких підстав, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що первісні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача вартості поставлено комбікорму підтверджено наявними у справі матеріалами. Доказів щодо здійснення відповідачем оплати вартості отриманого комбікорму матеріали справи не містять, не було надано таких доказів і під час здійснення апеляційного провадження у справі.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в цьому випадку це стосувалось відповідача, який мав би довести належність виконання грошового зобов’язання, або відсутність підстав для його виконання, чого зроблено не було.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Переглядаючи рішення місцевого господарського суду в частині зустрічних позовних вимог про стягнення шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що до спірних правовідносин мають бути застосовані приписи Цивільного та Господарського кодексів України, яким встановлена відповідальність сторони у вигляді відшкодування шкоди.

Відповідно до ст.11 ЦК України, завдання майнової (матеріальної шкоди) є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов’язків. Статтею 16 ЦК України та ст.20 ГК України передбачено, що одним із способом захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 1166 ЦК України, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. При цьому, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Аналогічні приписи містяться в ст.22 ЦК України, відповідно до якої, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, під збитками розуміється: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційного господарського суду, з приписів наведених норм слідує, що юридичною підставою відшкодування збитків має бути наявність складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) відповідача, шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв’язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду. Саме наявність чотирьох елементів правопорушення є необхідною вимогою для притягнення винної сторони до відповідальності, якщо інше не встановлено законом,

Як було вірно встановлено колегією суддів апеляційного господарського суду, підставою зустрічних позовних вимог стала загибель поросят, яка, за переконанням позивача за зустрічним позовом є наслідком годування їх отриманим від відповідача за зустрічним позовом неякісним кормом для поросят. Вартість загиблих поросят в розмірі 8480грн. 00 коп. є сумою, заявленою до стягнення.

Стаття 1209 ЦК України передбачає, що продавець, виготовлювач товару, виконавець робіт (послуг) зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товарів, робіт (послуг), а також недостовірної або недостатньої інформації про них. При цьому, відшкодування шкоди не залежить від їхньої вини, а також від того, чи перебував потерпілий з ними у договірних відносинах.

Продавець, виготовлювач товару, виконавець робіт (послуг) звільняються від відшкодування шкоди, якщо вони доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або порушення потерпілим правил користування або зберігання товару (результатів робіт, послуг).

Згідно з наведеним, ЦК України закріплені спеціальні умови для відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), а саме - відсутність вини продавця (виготовлювача) неякісної продукції.

Відповідно до ст.1210 ЦК України, шкода, завдана внаслідок недоліків товарів, підлягає відшкодуванню, за вибором потерпілого, продавцем або виготовлювачем товару.

Як було встановлено колегією суддів апеляційного господарського суду, позивач за зустрічним позовом звернувся з вимогою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів до продавця комбікорму, який є і його виготовлювачем (що самим відповідачем за зустрічним позовом не заперечується).

Враховуючи зазначене, судова колегія господарського суду апеляційної інстанції дійшла до висновку, що в такому випадку (у цій справі), при розгляді зустрічних позовних вимог, необхідно з’ясувати та встановити наявність чотирьох елементів правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії) відповідача, шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв’язку між протиправною поведінкою і шкодою без доведення вини відповідача за зустрічним позовом.

Як встановлено місцевим господарським судом, та підтверджується матеріалами справи, спірні правовідносини виникли стосовно відшкодування шкоди внаслідок отримання позивачем за зустрічним позовом неякісного комбікорму для поросят «Стартер», отриманого на підставі Договору №42 від 3.07.2006 року, відповідно до накладної №РН-001238 від 26.07.2006 року. Тобто, в нашому випадку протиправною поведінкою відповідача за зустрічним позовом є постачання неякісного товару.

Як було встановлено колегією суддів апеляційного господарського суду, обґрунтовуючи вимоги зустрічного позову, зокрема, отримання неякісного товару, ТзОВ «НВП «Глобинський свинокомплекс»керувався Експертизою Полтавської обласної Державної лабораторії ветеринарної медицини №180 від 29.08.2006 року.

Водночас, як вбачається з тексту висновків цієї Експертизи, експертною установою було встановлено, що досліджений зразок комбікорму не відповідає за показником кислотного числа жиру. Згідно з рекомендаціями цієї експертизи, позивачу за зустрічним позовом було рекомендовано обмежити, а по можливості виключити з раціону тварин цей вид комбікорму. Поряд з цим, було зазначено про додаткове дослідження комбікормової сировини перед приготуванням комбікорму та дотримання умов та термінів зберігання продукції.

Виходячи з цих рекомендації, колегія судів апеляційного господарського суду не вважає, що позивачем за зустрічним позовом підтверджено отримання від відповідача за зустрічним позовом неякісного товару, споживання якого могло б спричинити загибель (падіж) тварин, оскільки в тексті Експертизи відсутні прямі та безумовні вказівки експертної установи щодо неможливості та непридатності для використання комбікорму, а лише сказано про виключення з раціону комбікорму «при можливості»та дотримання умов та термінів зберігання продукції.

Крім того, як було встановлено колегією суддів апеляційного господарського суду, що вбачається з зустрічних позовних вимог, обґрунтовуючи отримання шкоди, позивачем за зустрічним позовом надані Акти на вибуття тварин та Протоколи «вскрытия трупа животного»(том 1, арк. справи 51-78). Як вбачається з тексту цих Актів та самим позивачем за зустрічним позовом не заперечується, при розтині загиблих поросят було з’ясовано наявність у них гастроентериту та коліентеротоксімії.

При цьому, як було вірно встановлено місцевим господарським судом, годування комбікормом «Стартер», якість якого була спростована Експертизою №180 від 29.08.2006 року за переконанням позивача за зустрічним позовом, стало причиною виникнення у поросят гастроентериту та коліентеротоксімії, що спричинило їхню смерть, зафіксовану у названих вище Актах на вибуття тварин та Протоколах «вскрытия трупа животного».

Проте, дослідивши зазначені Акти та Протоколи, колегією суддів апеляційного господарського суду була встановлена відсутність документів, які б належним чином підтверджували факт отруєння чи смертельної хвороби поросят внаслідок годування поросят отриманим комбікормом. Зокрема, на думку колегії суддів апеляційного господарського суду, такими доказами можуть бути відповідні висновки ветеринарних медичних установ. Проте, матеріали справи №20/169 містять лише документи, які складені та підписані в односторонньому порядку представниками позивача за зустрічним позовом, а тому не можуть бути прийняті апеляційним господарським судом до уваги, як належні докази того, що смерть тварин сталася саме внаслідок неякісного комбікорму.

Водночас під час апеляційного провадження у справі було встановлено, що ТзОВ «НВП «Глобинський свинокомплекс»не зверталось до відповідних установ з метою проведення таких досліджень (встановленням зв’язку між споживанням комбікорму та смертю тварин).

Не містять також матеріали справи письмових звернень позивача за зустрічним позовом на адресу відповідача за зустрічним позовом щодо сумнівів неякісного комбікорму та смертністю поголів’я поросят, а також щодо приїзду уповноважених представників відповідача для складення відповідних двосторонніх актів, які б засвідчили викладені обставини смерті тварин.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для стягнення за зустрічним позовом 8480 грн. 00 коп. заявлених позивачем у якості шкоди, з підстав відсутності доведеного факту постачання відповідачем за зустрічним позовом неякісного комбікорму, який спричинив смерть тварин, внаслідок чого, судова колегія дійшла б до висновку про завдання протиправними діями відповідача за зустрічним позовом (поставка неякісного товару) шкоди позивачу та наявність підстав для стягнення вартості загиблих поросят.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в цьому випадку це стосувалось позивача за зустрічним позовом, який мав би довести належними засобами доказування неправомірність дій відповідача та причинно –наслідковий зв’язок між цими діями та отриманням шкоди, чого зроблено не було.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справив в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що місцевим господарським судом були вірно застосовані норми матеріального права при розгляді зустрічних позовних вимог, проте не вірно застосовані норми матеріального права та неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи в частині розгляду та відмови в задоволенні первісних позовних вимог, відповідно з чим рішення Господарського суду Полтавської області 25.10.2007 року має бути скасовано частково. Поряд з цим, як вбачається з прохальної частини тексту апеляційної скарги скаржник просить скасувати рішення місцевого господарського суду повністю, за таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Крім того, під час розгляду справи в апеляційному господарському суді колегією суддів апеляційного господарського суду було з’ясовано, що скаржником не в повній мірі було сплачено державне мито, оскільки скаржником була оскаржена сума розмірі 23010 грн. 21 коп., а тому розмір сплаченого державного мита мав би становити 115 грн. 05 коп. Проте, як вбачається з платіжного доручення №74 від 28.11.2007 року скаржником було сплачено лише 85 грн. 00 коп. (том 1, арк. справи 234). Таким чином, з скаржника на користь Державного бюджету України підлягає достягнення різниця несплаченого скаржником державного мита.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, державне мито покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

при задоволенні позову - на відповідача;

при відмові в позові - на позивача;

при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на наведене вище та керуючись ст.ст.43, 25, 29, 33, 34, 43, 49, 60, 99, 101, п.2) ст.103, ст.104, ст.105 ГПК, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АБО-МІКС»на рішення Господарського суду Полтавської області від 25.10.2007 року у справі №20/169 –задовольнити частково.

2.          Рішення Господарського суду Полтавської області від 25.10.2007 року у справі №20/169 скасувати частково.

3.          Пункт 1 резолютивної частини Господарського суду Полтавської області від 25.10.2007 року у справі №20/169 викласти в наступній редакції:

«Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АБО-МІКС»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Глобинський свинокомплекс»про стягнення 14530 грн. 21 коп. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Глобинський свинокомплекс»(м.Глобине, Полтавська область, вул.К.Маркса, 61, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АБО-МІКС»(смт.Гвіздець, Коломийський район, Івано-Франківська область, ) 14530 грн. 21 коп. основної суми боргу, 145 грн. 30 коп. - в якості відшкодування витрат за розгляд справи місцевим господарським судом, 118 грн. 00 коп. –в якості відшкодування витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу, 72 грн. 71 коп. - в якості відшкодування витрат за розгляд апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АБО-МІКС»(смт.Гвіздець, Коломийський район, Івано-Франківська область, ) до Державного бюджету України 30 грн. 05 коп. державного мита за подання апеляційної скарги».

4.          Доручити Господарському суду Полтавської області видати відповідні виконавчі документи.

5.          Пункт 2 резолютивної частини Господарського суду Полтавської області від 25.10.2007 року у справі №20/169 залишити без змін.

6.          Копію цієї постанови суду надіслати сторонам у справі.

7.          Матеріали справи №20/169 повернути до Господарського суду Полтавської області.

Повний текст постанови було виготовлено та підписано 24.03.2008 року

Головуючий суддя                                                            Поліщук В. Ю.

судді:                                                                                          Жук Г.А.

Рудченко С.Г.

Дата відправки 11.04.08