ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 42/713-6/60

03.04.08

За позовом          Державного підприємства «Придніпровська залізниця»

До          Державного комітету України з державного матеріального резерву

Про           стягнення 423000 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

Від позивача           Яблонська Ю.А. (за дов. № 365 від 18.01.2008)

Малікова О.В. (за дов. № 56 від 01.01.2008)

Від відповідача           Рахильчук О.В. (за дов. №2/7841 від 04.12.2007)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва звернулося з позовом державне підприємство «Придніпровська залізниця»до Державного комітету України з державного матеріального резерву про стягнення 423000 грн. витрат по зберіганню матеріальних цінностей мобілізаційного резерву.

Ухвалою суду від 26.12.2005 було порушено провадження у справі № 42/713.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не виконані умови договору № ПР/НР-03-01/НЮ-1744д від 07.05.2003 щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на зберігання матеріальних цінностей державного матеріального резерву за період з 01.01.2005 по 30.09.2005 в розмірі 423000 грн.

Рішенням суду від 31.01.2006 (суддя Паламар П.І.) позов було задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2007 наведене вище рішення було змінено, позов задоволено частково, а саме: вирішено стягнути з відповідача 337983,6 грн. боргу, 3379,84 грн. державного мита при подачі позову, 1689,92 грн. витрат по оплаті державного мита при подачі апеляційної скарги, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову було відмовлено.

В основу рішення апеляційної інстанції було покладено висновок судово-бухгалтерської експертизи, проведеної за дорученням Київського апеляційного господарського суду, про розмір понесених позивачем витрат.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.01.2008 згадані рішення місцевого суду та постанову апеляційної інстанції було скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Підставою для скасування судових рішень стало ненадання правової оцінки фактичного розміру витрат позивача за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву у спірний період, які не були узгодженими з Держкомрезервом.

Ухвалою від 30.01.2008 справі було присвоєно номер 42/713-6/60 та призначено розгляд останньої на 03.03.2008.

03.03.2008 представниками сторін було подано спільне клопотання про продовження строку вирішення спору в порядку ст. 69 ГПК України. Розгляд справи відкладено на 03.04.2008.

Відповідач позовні вимоги відхилив повністю, посилаючись на те, що позивачем не доведено понесення витрат по зберіганню матеріальних цінностей мобілізаційного резерву.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

07.05.2003 між сторонами було укладено договір ПР/НР-03-01/НЮ-1744д відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву (далі - Договір), предметом якого є зберігання позивачем на своїх майданчиках та складських приміщеннях матеріальних цінностей державного резерву.

За своєю правовою природою вказаний Договір є договором зберігання, на який поширюються загальні положення про зберігання, а також положення Закону України «Про державний матеріальний резерв».

Частиною 5 статті 11 Закону України «Про державний матеріальний резерв»передбачено відшкодування витрат підприємствам, установам і організаціям, що виконують відповідальне зберігання, оплата тарифу за перевезення вантажів, спеціальної тари, упаковки, послуг постачальницько-збутових організацій за поставку і реалізацію матеріальних цінностей державного резерву провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву (далі –Положення), затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 532 від 12.04.2002, який запроваджує механізм відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, у тому числі мобілізаційного, і визначення суми цих витрат.

Підставою для здійснення відшкодування витрат, пов'язаних зі зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, відповідно до п. 7 Положення, є договір.

Як Положенням, так і Договором передбачено попереднє щорічне узгодження сторонами кошторису витрат позивача (п. 5 Положення, пункти 2.8, 3.1, 4.1 Договору).

Позивачем доказів погодження даного кошторису на 2005 рік суду не подано.

У той же час, виходячи з приписів ч. 3 ст. 947 ЦК України, відповідно до якої відсутність обов’язку у поклажодавця відшкодування зберігачеві здійснених витрат може мати місце тільки у випадках, встановлених договором або законом, враховуючи, що Договором та Законом України "Про державний матеріальний резерв" вказаний обов'язок покладено на відповідача, не погодження сторонами кошторису на зберігання на 2005 рік не звільняє відповідача від сплати понесених позивачем витрат.

Відповідно до п. 4.3 Договору зберігач (позивач) надає комітетові (відповідачу) щоквартально до 15 числа місяця, наступного за звітнім, звіти про фактичні витрати за зберігання цінностей, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків на утримання цінностей мобілізаційного резерву за встановленою формою.

Пунктом 4.4. Договору передбачено, що відшкодування витрат (з урахуванням податку на додану вартість) зберігачу (позивачу) за зберігання цінностей мобілізаційного резерву комітет (відповідач) здійснює в межах, визначених підписами актами взаєморозрахунків фактичних витрат у відповідності до п. 4.3 цього договору, не пізніше 30 числа місяця наступного за звітнім кварталом.

Отже, звітнім періодом є квартал.

На виконання вказаних умов Договору позивач 12.04.2005, 15.07.2005 та 11.10.2005 надсилав відповідачу звіти про видатки на утримання мобілізаційного резерву за І, ІІ та ІІІ квартали, відповідно, 2005 року. Одночасно зі звітами надсилались розрахунки витрат, пояснювальні записки, а також акти звірки.

У той же час, відповідач акти звірки не підписав та заперечень щодо понесених позивачем витрат на зберігання цінностей мобілізаційного резерву не надав.

Також не навів позивач своїх заперечень або розрахунків щодо наведених позивачем витрат і під час розгляду справи.

Відповідно до звітів позивача видатки на утримання мобрезерву у І кварталі 2005 року склали 319200 грн., у ІІ кварталі 2005 року –54500 грн., у ІІІ кварталі 2005 року –49300 грн., всього за 9 місяців 2005 року видатки становлять 423000 грн.

Понесення витрат у розмірі 337983,60 грн. підтверджується висновком судово-бухгалтерської експертизи № 8907 від 15.06.2007.

У той же час, суд не погоджується з висновком експерта в частині неврахування 70500 грн. податку на додану вартість до складу понесених витрат.

Зокрема, Законом України «Про податок на додану вартість»№ 168 від 03.04.1997 (далі - Закон про ПДВ) визначені платники податку на додану вартість, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій,

Пунктом 1.4 статті 1 Закону про ПДВ визначено, що поставка послуг - це будь-які операції цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпорядження товарами, у тому числі нематеріальними активами, а також з поставки будь-яких інших, ніж товари, об'єктів власності за компенсацію, а також операції з безоплатного виконання робіт, надання послуг. Поставка послуг, зокрема, включає надання права на користування або розпорядження товарами у межах договорів оренди (лізингу), поставки, ліцензування або інші способи передачі права на патент, авторське право, торговий знак, інші об'єкти права інтелектуальної, в тому числі промислової, власності. Згідно з п. 3.1 поставка товарів відноситься до об’єктів оподаткування.

Таким чином, документально доведено понесення позивачем витрат на суму 408483,6 грн. (337983,60 грн. +70500 грн.).

За таких обставин, оскільки не підписання актів звірки взаєморозрахунків мало місце внаслідок дій відповідача, їх відсутність не є підставою для звільнення останнього від оплати коштів.

Як зазначено вище, пунктом 4.4. Договору передбачено, що відшкодування витрат (з урахуванням податку на додану вартість) зберігачу (позивачу) за зберігання цінностей мобілізаційного резерву комітет (відповідач) здійснюється не пізніше 30 числа місяця наступного за звітнім кварталом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими в частині стягнення 408483,6 грн. В іншій частині позову судом відмовлено.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85, ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути Державного комітету України з державного матеріального резерву (01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 28, рахунок 0001 в ОПЕРУ Державного казначейства України, МФО 820172, код 32020000) на користь Державного підприємства «Придніпровська залізниця»(49600, м. Дніпропетровськ, пр-т Карла Маркса, 108, рахунок 2 у ДФ АБ «Експрес-Банк», МФО 306964, код 01073828) 408483,6 грн. боргу, 4084,8 грн. державного мита, 113,95 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 5705,43 грн. витрат на проведення експертизи.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя С.А.Ковтун

Рішення підписано 27 травня 2008 року