СУД
ПОСТАНОВА

31.01.08р.

Справа № А38/3-08

За позовом  Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, м.Жовті Води Дніпропетровської області

до  Головного Дніпропетровського обласного
управління у справах захисту прав споживачів, м.Дніпропетровськ

про
визнання недійсною постанови про накладення стягнень

Суддя  Бишевська Н. А.

Секретар
судового засідання Бикова А.О.

Представники сторін:  Від позивача: ОСОБА_2. довір. від 30.01.2008
р.

Від відповідача: Шарапова К.О.,
дов. № 11-21-42 від 12.01.2008 року

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов Суб'єкта
підприємницької діяльності  фізичної
особи -ОСОБА_1  м. Жовті Води  ( далі -позивач )   до
Головного Дніпропетровського обласного управління у справах захисту прав
споживачів, м.Дніпропетровськ  (
відповідач ) про визнання недійсною постанови про  накладення
стягнень  № 1517 від 01.11.07 р.

Позовні вимоги обґрунтовані
посиланням на неправомірність нарахування відповідачем фінансових санкцій  в зв'язку з відсутністю  встановленого факту порушення, зазначеного в
акті  перевірки дотримання  законодавства
про захист  прав споживачів від
09.10.07 р. , наявністю  відповідних   накладних та сертифікатів,  що давало право позивачу на  здійснення підприємницької діяльності  та реалізацію товару,  необґрунтованим  нарахуванням зазначеної суми  штрафних санкцій.

Відповідач проти позову заперечує
посилаючись на правильність та законність проведення перевірки та  встановленого
порушення позивачем  п.3. частини
1 ст. 23 Закону України „ Про захист
прав  споживачів”.  Представник відповідача   зазначає, що спеціалістами Головного
Дніпропетровського обласного управління у справах захисту прав споживачів,   встановлено наявність не сертифікованого  товару в залі, де здійснюється продаж, що
засвідчує  реалізацію товару,  відсутність
прибуткових документів. Зазначені порушення стали підставою
нарахування  штрафних санкцій.

За результатами розгляду справи, на
підставі ст. 160 КАС України  оголошено
вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши  представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Актом Головного Дніпропетровського
обласного управління у справах захисту прав споживачів      від
09.10.07 р.  № 118502  перевірки
дотримання  законодавства  про захист прав  споживачів
встановлено порушення підприємцем -фізичною особою  ОСОБА_1
(  прізвище  підприємця в акті  зазначено невірно)   таких порушень як  знаходження в реалізації  товару без
необхідної для споживачів
інформації  про товари,  не надано
прибуткової  документації, та  інформації про  сертифікацію чим   порушено
вимоги ст. 6, 13 , 14  Закону
України „ Про захист прав споживачів”

На підставі акту перевірки  відповідачем
01.11.07 р.   винесена постанова №
1517 про накладення  стягнень   в вигляді штрафу в розмірі 4477,00 грн.   за реалізацію 5  найменувань дверей  вхідних металевих  та дверних полотен, що підлягають
обов'язковій сертифікації.

В
постанові також зазначено, що отримана партія товару  для реалізації на  загальну суму
8954 грн.

Суд задовольняє позовні вимоги   виходячи з наступного.

Головне Дніпропетровське   обласне управління у справах  захисту
прав споживачів відповідно  до ст.
23  Закону України „ Про захист прав
споживачів”   як спеціальний
територіальний  орган виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів
здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав
споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав
споживачів   та має право , зокрема :

перевіряти у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства,
якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські,
торговельні та інші приміщення цих суб'єктів.

Порядок проведення таких перевірок
визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів;

відбирати у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства,
зразки товарів, сировини, матеріалів, напівфабрикатів, комплектуючих виробів
для перевірки їх якості на місці або проведення незалежної експертизи у
відповідних лабораторіях та інших установах, акредитованих на право проведення
таких робіт згідно із законодавством, з оплатою вартості зразків і проведених
досліджень (експертизи) за рахунок коштів державного бюджету. У разі
встановлення за результатами проведених досліджень (експертизи) факту
реалізації продукції неналежної якості та/або фальсифікованої суб'єкт
господарювання, що перевірявся, відшкодовує здійснені за це витрати.

проводити контрольні перевірки
правильності розрахунків із споживачами за реалізовану продукцію.

При наявності  направлення
на право  проведення
перевірки  № 2732 від 04.10.07 р. , плану
роботи   Головного управління  на 4
квартал 2007 р., проведення перевірки є
обґрунтованим.

При цьому слід зазначити ,  що відповідач,   як орган влади   повинен діяти в межах   повноважень , наданих йому законом , та у
спосіб, передбачений  Конституцією
України.

Відповідно до   ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства України,  обов'язок доказування  правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Матеріали справи    містять докази того,  що
викладені   в акті перевірки
обставини  не відповідають   фактичним обставинам справи.

Застосування  фінансових
санкцій   проведено за реалізацію
товару, що підлягає обов'язковій
сертифікації, але не має
сертифіката відповідності.   Слід
зазначити , що акт перевірки не містить
такого порушення як  реалізація
товару .   В той же час,  постанова
про накладення  стягнень   встановлює факт   реалізації
5 -найменувань  дверей    металевих та дверних полотен, що підлягають
обов'язковій   сертифікації.

Суд зауважує, що відповідно до  ст. 1
п.20  Закону України „ Про захист
прав  споживачів” ,  реалізація - діяльність суб'єктів
господарювання з продажу товарів (робіт, послуг).  Наявність товару в торговому залі   відповідно до законодавства ,   не є тотожним поняттям    реалізації цього товару.  Зазначене
підтверджується  іншими   доказами, такими як   п 1.31.
Закону України „ Про оподаткування прибутку підприємств „, де встановлено,
що продаж товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами
купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які
передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію,
незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання
товарів.

Крім іншого, розрахунок фінансової
санкції наданий в справу  засвідчує, що
сума  штрафної санкції  сформована
як 50 %  вартості одержаної  для
реалізації  партії товару.  Наявний
товар, який   працівниками
відповідача виявлено в торговому залі
магазину „ ІНФОРМАЦІЯ_1” по АДРЕСА_1 відповідно до додатку ,
залученого  в справу ,  складає
9 одиниць товару, і  при
арифметичному підрахунку   вартості  цього товару, загальна сума   складає 9000 гривен.  З урахуванням викладеного,  застосована
сума фінансових санкцій   не
відповідає   50 %  наявного товару , відповідно до додатку до
акту  перевірки, складеного  відповідачем. В процесі судового розгляду
справи,  зазначені невідповідності  відповідачем не спростовані.

Зважаючи на все вищевикладене,   а також
наявну накладну № О -000000053 від 09.10.07 р., залучену позивачем
,   позовні вимоги   є такими , що  заявлені обґрунтовано,  підлягають задоволенню, а постанова  про застосування  фінансових санкцій,    підлягає
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 71, 94, 158-163 КАС України,
розділом VІІ Прикінцевих та перехідних положень КАС України, господарський суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити .

Визнати недійсною  Постанову
Головного Дніпропетровського
управління  у справах  захисту прав споживачів № 1517 від 01.11.07
р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій     на суму
4477 грн.

Стягнути з державного бюджету на
користь Суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи -  ОСОБА_1            3,40 грн. державного мита.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути
оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Н.А.Бишевська

Постанова підписана в повному
обсязі 07.04.08 р.