ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2008 р.

№ 26/321-07-6734

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого –судді

Грека Б.М. –(доповідача у справі)

суддів :

Подоляк О.А.

Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги

Біляївської міської ради Одеської області, Одеської міської ради

на рішення

господарського суду Одеської області від 19.08.07

у справі

№ 26/321-07-6734

господарського суду

Одеської області

за позовом

Закритого акціонерного товариства "Одесводоканал"

до

Громадської організації "Народний контроль"

про

визнання права власності

за участю представників від:

скаржників

Нікішев О.В. (дов. від 25.04.08),

Римарчук С.В. (дов. від 14.05.08)

відповідача

не з'явилися, були належно повідомлені

В С Т А Н О В И В :

Закрите акціонерне товариство "Одесводоканал" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Громадської організації "Народний контроль" про визнання права власності на об'єкти нерухомості за адресою: смт. Біляївка, вул. Леніна, 404 та зобов'язання відповідача не перешкоджати ЗАТ "Одесводоканал" володіти, користуватись та розпоряджатись вказаним нерухомим майном.

Рішенням господарського суду Одеської області від 19.09.07 позов задоволено: за позивачем визнано право власності на нерухоме майно: готель, будинок клубу, будинок їдальні, які розташовані за адресою: смт. Біляївка, вул. Леніна, 404. Рішення мотивоване обґрунтованістю позовних вимог.

Не погоджуючись з цим рішенням, Одеська міська рада та Біляївська міська рада звернулися до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами, в яких просять його скасувати, справу направити на розгляд до господарського суду першої інстанції. Касаційні скарги мотивовані тим, що суд прийняв рішення щодо майна, яке належало до комунальної власності територіальної громади м. Біляївка, та розпоряджатися ним була уповноважена Біляївська міськрада, тому прийняття рішення щодо цього майна без участі ради порушує її права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційних скарг щодо дотримання судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Місцевим господарським судом встановлено, що згідно постанови господарського суду Одеської області по справі № 24-32-2/249-03-7272 від 25.04.06 ЗАТ "Одесводоканал" визнано банкрутом, відносно ЗАТ "Одесводоканал" відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено Шнякіна Володимира Олексійовича. Відповідно до розпорядження Одеської обласної ради від 04.08.98 №28/98-ОР та переліку об'єктів спільної власності області, які передаються ЗАТ "Одесводоканал" згідно розпоряджень Одеської обласної ради від 04.08.98 № 28/98-ОР та від 07.05.99 № 76/99-ОР, ЗАТ "Одесводоканал" було передано вказане вище нерухоме майно.

24.05.07 Громадська організація "Народний контроль" звернулась з листом до ЗАТ "Одесводоканал" у якому зазначалось, що вказане майно знаходиться в жахливому аварійному стані, що створює загрозу безпеці життю та здоров'ю людині, в зв'язку з чим Громадська організація "Народний контроль" вимагала, щоб ЗАТ "Одесводоканал" вжило невідкладних заходів щодо зносу вказаного майна. Листом від 19.07.07 Громадська організація "Народний контроль" повторно звернулася до ЗАТ "Одесводоканал" з вимогою знесення вказаного майна з посиланням на порушення позивачем вимог ст. ст. 319, 322 ЦК України, із зазначенням, що в іншому випадку Громадською організацією "Народний контроль" самостійно будуть вжиті заходи по знищенню вказаного майна позивача, зокрема шляхом звернення до відповідних правоохоронних та інших органів, а також до суду з вимогою про зобов'язання ЗАТ "Одесводоканал" знести вказані будівлі.

Задовольняючи позов, суд вказав на те, що відповідно до ст. 391 ЦК України, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння майном. Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Втім, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що дії відповідача не можна кваліфікувати як невизнання права власності, в розумінні ст.ст. 391, 392 Цивільного кодексу України. У випадку, якщо такі дії заважали позивачу він не був позбавлений права звернутися до суду з позовом про зобов'язання відповідача припинити неправомірні дії з врахуванням вимог ст. 16 Цивільного кодексу України. Визнання права власності в даному випадку не є належним та адекватним способом захисту права.

До того ж, визнаючи за позивачем право власності, суд не зібрав всіх необхідних доказів, які б підтверджувати, що це майно дійсно належить позивачу, не залучив до участі у справі раду, яка ніби-то передала це майно ЗАТ "Одесводоканал".

За змістом до ст. 41 Конституції України, право володіти, користуватися і розпоряджатися власністю має власник; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Тому при вирішенні таких спорів необхідно достовірно встановлювати всіх осіб, які заявляють, або заявляли про свої права власника щодо спірного майна.

Втім, суд не витребував у сторін та не дослідив доказів, які б свідчили про те, що спірне майно дійсно є власністю відповідача, та про відсутність прав на вищезгадане майно у третіх осіб, також про те, що дані об'єкти нерухомості не перебувають в спорі, в тому числі, спорі про визнання права власності з іншими особами. Суд не дослідив, чи вплине рішення на права осіб, не залучених до участі у справі, та не вирішив питання про необхідність такого залучення.

Відповідно до статей 26, 27 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд може залучити до участі в справі осіб, якщо рішення господарського суду може вплинути на їх права та обов'язки. Втім, вимоги даних статей не були взяті до уваги господарським судом Одеської області. Відповідно до ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо господарський суд прийняв рішення, або постанову, що стосується прав і обов'язків осіб, які не були залучені до участі у справі.

Крім того, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне звернути увагу місцевого господарського суду на те, що при ухваленні рішень про визнання права власності, крім іншого, необхідно перевірити також права інших осіб на це майно, відсутність спору, заборон чи арештів, накладених на це майно; і в залежності від встановленого, визначити правовий статус скаржника.

В даному випадку Вищий господарський суд України позбавлений можливості ухвалити рішення по суті спору, так як не всі обставини справи є з'ясованими, а відтак, спір стосується не правозастосування, а встановлення обставин справи, що не відноситься до компетенції Вищого господарського суду України. Тому рішення у справі підлягає скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до місцевого господарського суду.

При новому розгляді, суду слід з'ясувати наведені в цій постанові обставини справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм, та доводам сторін належну правову оцінку та ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Під час нового розгляду справи суду слід врахувати, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, підтвердженими в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційні скарги Одеської міської ради та Біляївської міської ради задовольнити, рішення господарського суду Одеської області від 19.08.07 у справі № 26/321-07-6734 скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Головуючий - суддя                                                                      Б. Грек

Судді                                                                                                    О. Подоляк

Л. Стратієнко