ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2008р.

м.Київ

№ 29/202-А

За позовом Державного підприємства «Дарницький вагоноремонтний завод»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з

великими платниками податків

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення в частині

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача: Кальчев Л.В. (довіреність № 5 від 03.01.2008р.);

від відповідача: Білоноженко М.А. (довіреність № 94/9/10-110 від 16.01.2008р.);

14.05.2008р. у судовому засіданні відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Дарницький вагоноремонтний завод»(надалі ДП «Дарницький вагоноремонтний завод», позивач) звернулось до суду з позовом про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків (надалі СДПІ у м. Києві по роботі з впп, відповідач) від 28.03.2007р. № 000044010/0 в частині включення до складу податкового зобовязання суми ПДВ у розмірі 106 421 грн. та нарахованих штрафних санкцій у розмірі 53 210, 50 грн..

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що рішення відповідача в оскаржуваній частині суперечить законодавству з питань оподаткування, оскільки висновки про порушення п. 1.4, пп. 3.1.1 п.3.1. ст. 3, п.4.1. ст. 4, пп. 7.3.1, п. 7.3 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" щодо невключення до складу податкового зобов'язання доходів, отриманих на розрахунковий рахунок позивача, за послуги, які надаються позивачем за проживання в гуртожитках фізичним особам-наймачам є такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства України.

Послуги за проживання в гуртожитках, які надає позивач фізичним особам-наймачам, включають до свого складу квартплату, плату за гаряче та холодне водопостачання опалення, газ, електроенергію. Розрахунки послуг за проживання в гуртожитках здійснюється позивачем на підставі діючих тарифів та розцінок, затверджених відповідними органами, до складу яких вже включено податок на додану вартість (ПДВ).

Тарифи на житлово-комунальні послуги для населення, згідно яких Позивач робив розрахунки за відповідний період, затверджені Розпорядженням Київської державної адміністрації від 20.06.2002р. №1245 (в редакції Розпорядження Київської державної адміністрації від 14.10.2003р. №1907) та включають в себе ПДВ. Розрахунок плати за проживання в гуртожитках громадян проводиться у відповідності до чинних розмірів плати за проживання в гуртожитках громадян, які затверджені розпорядженням Київської державної адміністрації від 24.09.2002р. №1787, розрахунок за спожиту електроенергію та газ проводиться згідно з фіксованими цінами, які затверджені Національною комісією регулювання енергетики (НКРЕ) та діяли у відповідні періоди. До складу цих цін вже було включено ПДВ.

Послуги з електропостачання, водопостачання, теплопостачання, водовідведення надаються на підставі договорів, які укладені між енергетичними компаніями та ДП «Дарницький вагоноремонтний завод», а мешканці гуртожитків тільки частково компенсують витрати понесені підприємством. Ці витрати ДП «Дарницький вагоноремонтний завод»не відносить до складу валових витрат і податкового кредиту, тому що вони не відносяться до виробничої діяльності і відносяться за рахунок прибутку підприємства. У зв’язку з цим позивач вважає, що не може виникнути податкового зобовязання.

Відповідачем позову не визнано, в матеріалах справи наявні заперечення на позов у яких відповідач зазначає про правомірність висновків зроблених під час перевірки. Зокрема, за висновками перевірки, позивачем не включено до податкових зобовязань доходу, отриманого на розрахунковий рахунок підприємства, за послуги що надаються підприємством за проживання в гуртожитках фізичним особам-наймачам. В перевіряємому періоді ДП "Дарницький вагоноремонтний завод" не здійснювало дії, які були б звільнені від оподаткування податком на додану вартість.

Статтею 1 Закону "Про податок на додану вартість" встановлено, що продаж послуг (робіт) - це будь-які операції цивільно-правового характеру з надання послуг (результатів робіт), надання права на користування або розпорядження товарами, у тому числі нематеріальними активами, а також з надання будь-яких інших, ніж товари, об'єктів власності за компенсацію, а також операції з безоплатного надання послуг (робіт). Такі операції з продажу відповідно до п. 3.1 ст. 3 Закону є обєктом оподаткування ПДВ.

Підпунктом 3.1.1 п. 3.1. ст. 3 Закону "Про податок на додану вартість" встановлено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на території України, в тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця, а також з передачі фінансового лізингу у користування лізингоотримувачу (орендарю). Також вищевказаним законом встановлено перелік операцій, що звільняються від оподаткування. Зокрема, пп. 5.1.3 ст. 5 Закону "Про податок на додану вартість" звільнено від оподаткування ПДВ операції з надання послуг з вищої, середньої освіти згідно з переліком, встановленим постановою КМУ від 21.01.1998р. № 61 "Про перелік послуг з вищої, середньої, професійно-технічної та початкової освіти, операції з надання яких звільняються від оподаткування податком на додану вартість", але закон звільняє від оподаткування операції поставки послуг з розміщення в гуртожитках чи інтернатах лише учнів та студентів. Якщо підприємство, організація, установа забезпечує гуртожитком інших осіб - такі операції підлягають обкладенню ПДВ за ставкою 20%. Оскільки ДП "Дарницький вагоноремонтний завод" –це державне підприємство, а не навчальний заклад, який забезпечує проживання студентів в гуртожитках, і тому операції позивача з надання послуг по забезпеченню своїх працівників гуртожитками не звільняються від оподаткування ПДВ.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення всіх представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

СДПІ у м. Києві по роботі з впп проведено планову виїзну документальну перевірку ДП "Дарницький вагоноремонтний завод" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2005р. по 30.09.2006р. за результатами якої складено акт № 299/40-10/14294471 від 16.03.2007р., копія якого наявна у матеріалах справи.

На підставі висновків вказаного акту відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № /0 від 28.03.2007р., яким внаслідок виявлених порушень п. 1.4, пп.3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. 7.4.4, пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 192 132 грн. (в тому числі 128 088 грн. основний платіж, 64 044 грн. штрафні (фінансові) санкції).

Згідно встановлених судом обставин справи, донарахування податкових зобов’язань з податку на додану вартість в розмірі 106 421 грн. згідно рішення від 28.03.2007р. № 000044010/0 здійснено відповідачем за висновками викладеними у п. 3.1.5 Акту перевірки. Зокрема, в акті перевірки зазначено, що в порушення п. 1.4, пп.3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" у перевіряємому періоді позивачем не включено до складу податкового зобов’язання доходи, отримані на розрахунковий рахунок підприємства за послуги, що надаються підприємством за проживання в гуртожитках фізичним особам-наймачам. Зокрема, обсяги послуг з врахуванням сум ПДВ складають 638 530 грн. в тому числі ПДВ 106 421 грн., обсяги послуг без ПДВ - 532 107 грн. та відповідно за результатами перевірки підлягає включенню до складу податкового зобов’язання суми ПДВ за 2005р. у сумі 49 716 грн., за 2006р. в сумі 56 705 грн..

Висновки акту перевірки судом не приймаються, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону "Про податок на додану вартість" об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України.

Поставка товарів згідно з п. 1.4 ст. 1 вказаного закону - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Не належать до поставки операції з передачі товарів у межах договорів схову (відповідального зберігання), довірчого управління, оперативної оренди (лізингу), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачу права власності (користування або розпорядження) на такі товари іншій особі.

Поставка послуг - будь-які операції цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпорядження товарами, у тому числі нематеріальними активами, а також з поставки будь-яких інших, ніж товари, об'єктів власності за компенсацію, а також операції з безоплатного виконання робіт, надання послуг. Поставка послуг, зокрема, включає надання права на користування або розпорядження товарами у межах договорів оренди (лізингу), поставки, ліцензування або інші способи передачі права на патент, авторське право, торговий знак, інші об'єкти права інтелектуальної, у тому числі промислової, власності.

Таким чином, відповідно до Закону "Про податок на додану вартість" отримання чи перерахування коштів не є об'єктом оподаткування ПДВ тільки у випадку, якщо воно не пов'язане з поставкою товарів чи послуг. У такому випадку у підприємства, що одержало кошти, не виникає об'єкта оподаткування податком на додану вартість, а підприємство, що перераховує кошти, не має права на податковий кредит.

Послуги за проживання в гуртожитках надаються позивачем згідно укладених договорів із споживачами таких послуг (фізичними особами-наймачами) та включають до свого складу квартплату, плату за гаряче та холодне водопостачання опалення, газ, електроенергію.

Тарифи на житлово-комунальні послуги для населення, згідно яких Позивач робив розрахунки за відповідний період, затверджені Розпорядженням Київської державної адміністрації від 20.06.2002р. №1245 (в редакції Розпорядження Київської державної адміністрації від 14.10.2003р. №1907) та включають в себе ПДВ. Розрахунок плати за проживання в гуртожитках громадян проводиться у відповідності до чинних розмірів плати за проживання в гуртожитках громадян, які затверджені розпорядженням Київської державної адміністрації від 24.09.2002р. №1787, розрахунок за спожиту електроенергію та газ проводиться згідно з фіксованими цінами, які затверджені Національною комісією регулювання енергетики (НКРЕ) від 10.03.1999р. № 309 (в періоді з 01.04.1999р.); від 30.03.2006р. (в періоді з 01.06.2006р.), № 401, від 20.07.2006р. № 926 ( в періоді з 01.09.2006р.) та діяли у відповідні періоди. До складу цих цін вже було включено ПДВ.

Постачання електроенергії, зокрема для гуртожитків, здійснює Структурний підрозділ "Енергозбут" ДТГО "Південно-західна залізниця" на основі укладеного договору № ПЗ/ЕЕ-01-1200/6086/НЮ/478 від 09.04.2002р. з додатковими угодами до нього. За умовами вказаного договору рахунки виставляються СП "Енергозбут" згідно з діючими тарифами на електроенергію на підставі наданих ДП "Дарницький вагоноремонтний завод" показників лічильників та звітів (копії рахунків наявні у матеріалах справи).

Послуги на водопостачання та водовідведення надаються ДП „Дарницький вагоноремонтний завод" згідно укладеного договору з ВАТ „АК „Київводоканал" № 00083/1-1-04/71 від 12.02.2002р.. Облік кількості спожитої води ведеться кожний місяць шляхом зняття показників води, які встановлені у кожному гуртожитку. Інформація щодо показників лічильника передається до ВАТ „АК „Київводоканал" на підставі яких виставляються рахунки за спожиту воду та надаються розшифровки (копії залучені до матеріалів справи).

Постачання гарячої води та опалення гуртожитків здійснює ЗАТ „ЕК УКР - КАН ПАУЕР" на підставі укладеного договору № к/510 від 01.10.2002р. (з угодами про зміну і доповнення договору). Кількість теплової енергії (Гкал), яка постачається на гуртожитки визначена у договорі з розбивкою по кварталах. Рахунки за теплову енергію виставляються ЗАТ „ЕК УКР - КАН ПАУЕР" згідно з договором по договірному тепловому навантаженню.

Постачання газу для гуртожитків заводу здійснює ВАТ „Київгаз" на підставі укладеного договору № 7108610 від 26.12.2000р.. На підставі договору та кількості спожитого газу ВАТ „Київгаз" виставляє рахунки згідно з діючими тарифами.

Придбання позивачем вказаних послуг та подальша їх реалізація населенню (фізичним особам-наймачам) є окремими господарськими операціями.

В свою чергу, процес формування податкових зобов'язань та податкового кредиту має відбуватися в межах однієї господарської операції.

Таким чином, придбання позивачем послуг з водопостачання, опалення, електроенергії, природного газу є окремою господарською операцією, під час якої одночасно формуються податкові зобов'язання у постачальника та виникає право на податковий кредит у позивача (пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість").

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 цього Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Обсяги послуг, що надаються позивачем як балансоутримувачем гуртожитків фізичним особам-наймачам є об’єктом оподаткування з податку на додану вартість, та у звязку з цим помилковими визнає суд з цього приводу посилання позивача щодо відсутності підстав виникнення податкових зобов’язань при отриманні коштів, в якості плати за послуги з проживання від мешканців гуртожитків.

Порядок формування податкових зобов'язань та податкового кредиту, згідно п. 11.11 ст. 11 Закону України "Про податок на додану вартість" (з відповідними змінами та доповненнями) передбачає, що тимчасово, до набрання чинності Податковим кодексом України, платники податку, які продають теплову енергію, газ природний (крім скрапленого), включаючи вартість його транспортування, чи надають послуги, вартість яких включається до складу квартирної плати чи плати за утримання житла, фізичним особам, бюджетним установам, не зареєстрованим платниками цього податку, а також житлово-експлуатаційним конторам, квартирно-експлуатаційним частинам, товариствам співвласників житла, іншим подібним платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (послуг) у компенсацію їх вартості (далі - ЖЕКи), визначають базу оподаткування операцій з продажу таких товарів (послуг) за касовим способом. За касовим способом визначається також база оподаткування операцій з надання зазначених товарів (послуг) для ЖЕКів та бюджетних установ, що отримують ці товари (послуги), у разі якщо вони зареєстровані як платники податку.

Касовий спосіб визначення бази оподаткування операцій з продажу товарів (послуг) - спосіб податкового обліку, за яким датою виникнення податкових зобов'язань платника податку з продажу товарів (робіт, послуг) є дата отримання коштів на рахунок або у касу такого платника податку або отримання ним інших видів компенсації їх вартості, а датою виникнення права на податковий кредит є дата відрахування коштів з рахунку або каси платника податку в оплату вартості придбаних товарів (робіт, послуг) чи дата надання інших видів компенсації їх вартості (включаючи дату виписки рахунку (чека) при розрахунках картками платіжних систем або банківськими чи персональними чеками).

Вартість квартирної плати та комунальних послуг по кожному мешканцю гуртожитків розраховується позивачем на підставі рахунків та актів, отриманих від           Структурного підрозділу «Енергозбут», ДТГО «Південно-західна залізниця», ВАТ «АК «Київводоканал», ЗАТ «ЕК Укр –Кан Пауер», ВАТ «Київгаз»(постачальників таких послуг), тобто при здійсненні розрахунків враховується вартість таких послуг отриманих від постачальників (відбувається компенсація вартості таких послуг при перерахуванні позивачем отриманих сум). За таких обставин, зважаючи, що позивач є іншим подібним платником податку, який здійснює збір коштів в даному випадку - від фізичних осіб (мешканців гуртожитків) з метою подальшого перерахування продавцям (постачальникам) таких послуг у компенсацію їх вартості, база оподаткування операцій з надання таких послуг має визначатись за касовим способом.

Однак під час перевірки, відповідачем було визначено суму податкових зобов’язань з обсягів наданих послуг без застосування касового способу визначення бази оподаткування наведених операцій, що не відповідає чинному законодавству, а відповідно донарахування суми податку в розмірі 106 421 грн. (за 2005р. - 49 716 грн., за 2006р. - 56705 грн.) суд визнає неправомірним.

Оскільки, контролюючим органом щодо визначення сум податкових зобов’язань платників податків є саме податковий орган, а при вирішенні спору судом не може бути донараховано податку чи застосовано штрафних санкцій за встановлені порушення, суд визнає позовні вимоги щодо визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 28.03.2007р. № 000044010/0 в частині включення до складу податкового зобовязання суми ПДВ у розмірі 106 421 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” штрафні санкції накладаються на платника податків за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 17.1.3 п. 17.1 цієї статті у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Оскільки судом не підтверджено правомірність донарахування суми податку в розмірі 106 421 грн., відсутні також підстави для застосування штрафних санкцій згідно пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” на вказану суму податку.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення в оскаржуваній частині.

Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3, 40 грн. згідно положень ст. 94 КАС України, підлягають поверненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, ст. 105, 158-163 КАС України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків від 28.03.2007р. № 000044010/0 в частині визначення податкового зобов’язання в розмірі 159 631, 50 грн. (в тому числі 106 421 грн. основний платіж, 53 210, 50 грн. штрафні (фінансові) санкції).

Стягнути з рахунків Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Дарницький вагоноремонтний завод»(02092, м. Київ, вул. Алма-Атинська 74, ) 3, 40 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

І.В. Усатенко

дата складення постанови у повному обсязі 15.05.2008.