Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2008 р.
Справа № 21/534-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Погребняк В.Я., суддя Афанасьєв В.В.,
суддя Бухан А.І.,

при секретарі
Парасочці Н.В.

за
участю представників сторін:

позивача:
не з'явився,

1-го
відповідача: ОСОБА_3, довіреність № б/н від 14.12.2007 р.,

2-го
відповідача: не з'явився,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного
господарського суду у м. Харкові апеляційну скаргу (вх. № 775 Х/3-9 від
11.01.2008 р.) фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, м. Харків на рішення
господарського суду Харківської області від 11.03.2008 р. по справі №
21/534-07

за
позовом
Приватного підприємства фірма «Продсервіс», смт. Бабаї Харківської області

до
1. Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1, м. Харків,

2.
Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, смт. Краснокутськ Харківської області

про
відшкодування майнової шкоди,

встановила:

06.12.2007
р. позивач -ПП фірма «Продсервіс»-подав до господарського суду Харківської
області позовну заяву (вх. № 12603/5-21) про відшкодування майнової шкоди та
просив стягнути з відповідача -фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 113 731,97
грн. реальних збитків. Заявою від 26.12.2007 р. (вх. № 27854) позивач уточнив
позовні вимоги та просив стягнути 115 129,54 грн. реальних збитків.

Ухвалою
господарського суду Харківської області від 20.12.2007 р. залучено до участі у
справі в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,
на стороні відповідача - фізичну особу-підприємця ОСОБА_2.

Ухвалою
господарського суду Харківської області від 09.01.2008 р. залучено до участі у
справі в якості 2-го відповідача -фізичну особу-підприємця ОСОБА_2.

Заявою
від 26.12.2007 р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 позовні вимоги визнала в
повному обсязі.

Рішенням
господарського суду Харківської області від 11.03.2008 р. (суддя Пелипенко
Н.М.) позовні вимоги відносно 1-го відповідача задоволені, стягнуто з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ПП «Продсервіс»збитки в сумі 115 129,54
грн., витрати на державне мито в сумі 1151,29 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн. В
задоволенні позовних вимог відносно 2-го відповідача відмовлено. Рішення
мотивовано тим, що виходячи з умов договору № 5/4 від 17.09.2007 р., укладеного
між позивачем та 1-им відповідачем щодо відповідальності ФОП ОСОБА_1 перед
клієнтом за виконання умов договору, вимог ст.ст. 526, 934 ЦК України, та того,
що 1-й відповідач визнала позовні вимоги, позов до 1-го відповідача підлягає
задоволенню. Відносно 2-го відповідача в задоволенні позовний вимог відмовлено,
оскільки вина 2-го відповідача матеріалами справи не доведена.

Позивач
-фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - не погодилась з рішенням господарського
суду Харківської області від 11.03.2008 р. по даній справі, подала апеляційну
скаргу, в якій просила скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення, яким
у задоволенні позовних вимог до ФОП ОСОБА_1 відмовити, стягнути з ФОП ОСОБА_2
збитки у розмірі 115 129,54 грн., витрати на державне мито у розмірі 1730,94
грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у
розмірі 118 грн., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм
процесуального та матеріального права.

Так,
1-й відповідач вказує, що 2-й відповідач приступив до виконання укладеного з
1-им відповідачем договору транспортного експедирування від 13.09.2007 р. за №
14/1. Можливість укладання договору за допомогою факсу прямо передбачена у
нормах цивільного законодавства, крім того, згідно з ч.2 ст.307 ГК України
укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного
документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.
Надана до суду міжнародна товарно-транспортна накладна № 039010 з печаткою ФОП
ОСОБА_2 підтверджує укладання спірного договору та його фактичне виконання.
Судом першої інстанції не було дотримано вимог ст.ст.43, 84 ГПК України та не
наведено доводи, за якими суд відхиляє докази сторін, не була надана належна
оцінка представленим доказам. Суд дійшов невірного висновку щодо особи, яка
повинна відповідати перед позивачем за знищення вантажу. Вини 1-го відповідача
у знищенні вантажу немає, оскільки перевезенням вантажу займався безпосередньо
2-й відповідач. Незрозумілим є вказівка у рішенні суду на страхування
небезпечного вантажу. Відсутність договору страхування, на думку 1-го
відповідача, жодним чином не впливає на питання про відповідальність 2-го
відповідача за знищення вантажу позивача. Перевезення сірників у даному випадку
не вважається перевезенням небезпечного вантажу.

Ухвалою
Харківського апеляційного господарського суду від 27.03.2008 р. апеляційну
скаргу ФОП ОСОБА_1 прийнято до провадження. Розгляд скарги призначено на
18.02.2008 р.

Позивач
-ПП фірма «Продсервіс»- подав відзив на апеляційну скаргу, де зазначив, що з
доводами апеляційної скарги згоден та розгляд справи просив провести у
відсутність представника позивача.

2-й
відповідач -ФОП ОСОБА_2 -в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд
не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового
засідання, про що свідчить корінець повідомлення про вручення рекомендованих
поштових відправлень від 02.04.2008 р.

Для
розгляду даної справи ухвалою заступника голови Харківського апеляційного
господарського суду від 15.04.2008 р. було сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя Погребняк В.Я., суддя Афанасьєв В.В., суддя Бухан А.І.

Судова
колегія, вислухавши думку представника 1-го відповідача про можливість слухання
справи у відсутність представників позивача та 2-го відповідача, вважає за
можливе розгляд справи здійснити у відсутність представників позивача та 2-го
відповідача за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши повноту встановлених
судом обставин справи та наданих сторонами в підтвердження обставин справи
доказів, надану в рішенні суду їх юридичну оцінку, дослідивши матеріали справи
та правильність застосування господарським судом норм матеріального та
процесуального права, заслухавши представника 1-го відповідача, розглянувши
доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга 1-го
відповідача задоволенню не підлягає, оскаржуване рішення господарського суду
Харківської області від 11.03.2008 р. по справі № 21/534-07 підлягає залишенню
без змін, виходячи з наступного.

Як
вбачається з матеріалів справи, 02.04.2007 р. між ЗАТ
«Плитспичпром»(Продавець), Росія та ПП фірма «Продсервіс»(Покупець), Україна
укладений договір № 643/00401293/00698, відповідно до умов якого Продавець
продає, а Покупець купує товар - сірники Балабановські ТУ
5551-055-05 в кількості 552 000 000 коробок на умовах поставки: FCA
м. Балабаново.

Відповідно
до п.6.1. даного договору поставка відбувається автомобільним транспортом
Покупця, датою переходу права власності є дата реєстрації вантажної митної
декларації в регіональній митниці Продавця (п.6.6. Договору).

17.09.2007
р. між ФОП ОСОБА_1 (Експедитор)  та ПП
«Продсервіс»(Клієнт) був укладений Договір транспортної експедиції, відповідно
до умов якого Експедитор зобов'язується надати експедиторські послуги Клієнту.
Відповідно до умов Договору належним документом, який підтверджує виконання
своїх обов'язків Експедитором, вважається завірена печаткою перевізника копія
накладної з відмітками вантажовідправника, перевізника, вантажеотримувача,
митних органів на шляху слідування вантажу (п.1.3. Договору).

Згідно
з п.2.2.1. Договору експедитор має право надавати свої послуги особисто, а в
необхідних випадках залучати для виконання своїх обов'язків інших осіб,
залишаючись при цьому відповідальним перед Клієнтом за виконання умов Договору.

Згідно
п.4.1. Експедитор несе відповідальність за збереження вантажу.

Невід'ємною
частиною договору є заявка на здійснення експедиторських послуг для Клієнта,
підписана уповноваженими представниками сторін і скріплена печатками.

Із
заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 17.09.2007 р.
вбачається, що Клієнт (ППФ «Продсервіс») видав умови на перевезення
вантажу  з м. Балабаново до м. Харкова ,
в т.ч. номер автомобіля та прізвище водія: автомобіль № 372-33 ХА, НОМЕР_2,
водій ОСОБА_4.

10.09.2007
р. ППФ «Продсервіс»видало водію ОСОБА_4 довіреність № 71 від 10.09.2007 р. на
отримання сірників кількістю по наявності наповненням по 1000 коробок в ящику
від ЗАТ «Плиспичпром», м. Балабанові Калужської області.

Як
вбачається з матеріалів справи, 25.09.2007 р. близько 02 год. 30 хв. під час
перевезення вантажу позивача на 503 кілометрів автодороги Москва-Білгород у
Курському районі Курської області Російської Федерації сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів DAF ТЕ95 XF, VAN HOOL
НОМЕР_1, напівпричіп НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4. та автомобіля
ВАЗ-21144, під час якої увесь вантаж, що знаходився у напівпричепі автомобіля,
був знищений вогнем, що підтверджується довідкою про участь у
дорожньо-транспортній пригоді від 26.09.2007 р., що видана водію ОСОБА_4 ДПС
ДІББДР № 2 у УВС Курської області МВС Російської Федерації; довідкою ГУ Міністерства
Російської Федерації у справах цивільної оборони, надзвичайних ситуацій і
ліквідації наслідків стихійного лиха у Курській області, ВДПН Курського району;
актом про пожежу від 25.09.2007 р., складеним начальником пожежної частини № 10
відділу державної пожежної служби Міністерства надзвичайних ситуацій Російської
Федерації у Курській області.

Правила
укладання і вимоги до договорів транспортного експедирування встановлені главою
65 ЦК України, ст.ст. 929-935 ЦК України, а також ст. 316 ГК України та Законом
України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

Так,
згідно зі ст. 929 ЦК України (ч.1 ст.9 Закону України «Про
транспортно-експедиторську діяльність») за договором транспортного
експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок
другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених
договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Згідно
зі ст. 934 ЦК України за порушення обов'язків за договором транспортного
експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51
цього Кодексу.

Ст. 526 ЦК України встановлює, що
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться, а ст. 610 ЦК України вказує на те, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених
змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України
правовими наслідками порушення зобов'язання є, зокрема, відшкодування збитків.

Особа,
яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу
або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона
доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання
зобов'язання.

Відсутність
своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. (ст. 614 ЦК України).

Особа, яка порушила зобов'язання,
звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе,
що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (ст. 617 ЦК
України).

Боржник відповідає за порушення
зобов'язання іншими особами, на яких було покладено його виконання (стаття 528
цього Кодексу), якщо договором або законом не встановлена відповідальність
безпосереднього виконавця (ст. 618 ЦК України).

Боржник, який порушив зобов'язання,
має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ст. 623 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що
перевезення вантажу здійснювалося автомобілем DAF ТЕ95 XF, VAN HOOL НОМЕР_1,
напівпричіп НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4.

Згідно з довідкою Відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи № 6 з обслуговування населення
Богодухівського, Краснокутського та Золочівського районів Харківської області
автомобіль DAF ТЕ95 XF, сідловий тягач білого кольору, НОМЕР_1, 1997 року
випуску, шасі НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 від 23.11.2006 р. та
напівпричіп бортовий марки VAN HOOL синього кольору, номерний знак НОМЕР_2 1997
року випуску, шасі НОМЕР_5, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 від 23.11.2006 р.
належить ОСОБА_2.

Згідно з довідкою Краснокутського
районного центру зайнятості трудовий договір між ОСОБА_4, паспорт НОМЕР_7,
виданий Краснокутським РВ МВС в Харківській області 23.10.1998 р., та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2, зареєстрований у Краснокутському центрі зайнятості
від 10.02.2007 р. за № 1172 та знятий з реєстрації 08.01.2008 р.

Про те, що перевезення вантажу
здійснювалося вказаним вище транспортним засобом, свідчать також міжнародна
товарно-транспортна накладна А № 0399010 з печаткою  ФОП ОСОБА_2, рахунок-фактура № 8293 від
24.09.2007 р., вантажна митна декларація
№ 11131991 з печаткою митного органу РФ від 24.09.2007 р.

Отже, матеріалами справи доводиться
те, що ФОП ОСОБА_1 залучила до виконання договору транспортного експедирування,
укладеного між нею та позивачем, третю особу, а саме фізичну особу-підприємця
ОСОБА_2, автомобілем якого здійснювалося перевезення вантажу, під керуванням
водія, який на той час перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2.

З урахуванням вищевказаного та
матеріалів справи, зважаючи на те, що договором і законом відповідальність за
збереження вантажу покладена саме на Експедитора, в тому числі за дії третіх
осіб, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення
позову відносно 1-го відповідача та стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь позивача
збитків у визначеному ним розмірі.

З цих же підстав не підлягає
задоволенню позов до 2-го відповідача.

Що ж стосується встановлення
обов'язку 2-го відповідача відшкодувати завдані збитки, то з'ясування питання
про наявність чи відсутність вини 2-го відповідача не впливає на прийняття
рішення про стягнення збитків з 1-го відповідача та може бути доказом в
обґрунтування вимог 1-го відповідача до 2-го відповідача в порядку регресу про
стягнення сум, сплачених ним позивачу.

Отже, в задоволенні вимог до 2-го
відповідача слід відмовити не з підстав відсутності його вини у спричиненні
позивачу збитків, а з підстав відсутності між позивачем та 2-им відповідачем
правовідносин, з якими закон пов'язує можливість пред'явлення позову про
відшкодування майнової шкоди.

Висновок суду першої інстанції з
цього питання є помилковим, але це не вплинуло на правильність прийнятого судом
рішення.

Не
впливає на суть спору і твердження суду про ненадання доказів щодо страхування
відповідальності  при перевезенні
небезпечних вантажів.

Виходячи
з вищевикладеного, господарський суд Харківської області дійшов вірного
висновку щодо обов'язку 1-го відповідача при недотриманні ним вимог Договору,
ЦК України та Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»
відшкодувати завдані позивачу збитки, у зв'язку з чим відсутні правові підстави
для скасування рішення господарського суду Харківської області від 11.03.2008
р.

Доводи,
викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими і не можуть бути підставою
для скасування оскаржуваного рішення суду по даній справі, через що рішення
господарського суду Харківської області від 11.03.2008 р. по. справі №
21/534-07 залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, п.1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК
України, Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність»ст.ст. 15,
16, 526, 528, 611,613,617, 618, 623, 929-935 ЦК України, ст. 316 ГК України,
судова колегія

постановила:

Апеляційну
скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків  залишити без задоволення.

Рішення
господарського суду Харківської області від 11.03.2008 року по справі 21/534-07
залишити без змін.

Головуючий суддя                                                            В.Я. Погребняк

суддя
В.В. Афанасьєв

суддя
А.І. Бухан