ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2008 р.

№ 10/56

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

суддів:

М.Остапенка,

Є.Борденюк,

В.Харченка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Обласного комунального підприємства (ОКП)

"Закарпаттеплокомуненерго"

на постанову

від 17.03.2008 року

Львівського апеляційного господарського суду

за скаргою

ОКП "Закарпаттеплокомуненерго" на постанову підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби ГУЮ Закарпатської області

у справі

№ 10/56

за позовом

Хустського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства

до

ОКП "Закарпаттеплокомуненерго"

про

стягнення боргу

В судове засідання прибули представники сторін:

відповідач

Ціпле І.Ю. (дов. від 05.12.2007 року)

Заслухавши суддю-доповідача –Є. Борденюк, пояснення представника відповідача та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 18.04.2006 року по справі № 10/56 присуджено до стягнення з Закарпатського обласного державного підприємства теплових мереж "Закарпаттеплокомуненерго" на користь Хустського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства суму 378727,89 грн., в тому числі 374878,12 грн. основного боргу та 3849,77 грн. відшкодування судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.06.2006 року у даній справі задоволено частково апеляційну скаргу Хустського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, рішення господарського суду Закарпатської області від 18.04.2006 року у справі № 10/56 скасовано частково та стягнуто з Закарпатського обласного державного підприємства теплових мереж "Закарпаттеплокомуненерго" на користь Хустського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства 16 282,00 грн. основного боргу, 6 847,03 грн. трьох відсотків річних, 2746,12 грн. суми індексу інфляції та судові витрати, в решті рішення залишено без змін.

На виконання вказаної постанови 18.07.2006 року було видано наказ, який пред’явлено до виконання.

Головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішення відділу ДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області при вжитті заходів примусового виконання рішення винесено постанову №2-150/07 від 19.06.2007 року про звернення стягнення на майно боржника, на підставі ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", з огляду на відсутність у боржника на рахунках, відкритих у кредитних установах, коштів, достатніх для погашення боргу.

ОКП "Закарпаттеплокомуненерго" звернулося зі скаргою на постанову №2-150/07 від 19.06.2007 року.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 11.12.2007 року (суддя Івашкович І.В.), яку постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.03.2008 року (колегія суддів: Орищін Г.В., Галушко Н.А., Краєвська М.В.) залишено без змін, в задоволені скарги відмовлено з посиланням на ст. 64 Закону України "Про виконавче провадження", а також на те, що діючим законодавством не встановлено будь-яких заборон щодо можливості звернення стягнення на майно комунального підприємства, але закріплено певні вимоги щодо порядку проведення такого стягнення.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, ОКП "Закарпаттеплокомуненерго" просить ухвалу про відмову у задоволені скарги та постанову у справі скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу про скасування постанови №2-150/07 від 19.06.2007 року про звернення стягнення на майно боржника, посилаючись при цьому на неправильне застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з такого.

В ході виконання рішень судів або інших органів (посадових осіб) про звернення стягнення на майно боржників комунальної форми власності, державний виконавець здійснює виконавче провадження на загальних підставах у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Статтею 64 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів, достатніх для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне боржникові - юридичній особі на праві власності або закріплене за ним, у тому числі на майно, яке обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (за винятком майна, виключеного з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно.

У разі накладення арешту на майно третьої черги, що належить боржнику - юридичній особі, державний виконавець у 3-денний строк повідомляє власника або уповноважений ним орган, до сфери управління якого належить майно, та у разі необхідності Фонд державного майна України про накладення арешту на майно боржника - юридичної особи, а також дані про склад і вартість майна, на яке накладено арешт, і про розмір вимог стягувача (ч. 3 ст. 64 Закону України "Про виконавче провадження").

Таким чином, державний виконавець вправі звернути стягнення на майно підприємства-боржника комунальної форми власності, при цьому державний виконавець у 3-денний строк повідомляє про вчинені дії відповідний орган місцевого самоврядування, до сфери управління якого входить комунальне підприємство, і забезпечує подальшу його реалізацію у встановленому законодавством порядку.

Листом начальника підрозділу примусового виконання рішення відділу ДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області від 19.06.2007 року (а.с. 109, т. 2) копію постанови №2-150/07 від 19.06.2007 року про звернення стягнення на майно боржника направлено сторонам виконавчого провадження, однак відповідний орган місцевого самоврядування, який здійснює управління арештованим майном, серед адресатів не значиться.

А тому, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність доказів повідомлення про звернення стягнення на майно боржника власника майна або уповноважений ним орган, до сфери управління якого належить майно.

Невиконання обов’язкових дій щодо повідомлення відповідного органу місцевого самоврядування, до сфери управління якого входить комунальне підприємство, робить постанову №2-150/07 від 19.06.2007 року про звернення стягнення на майно боржника незаконною.

За таких обставин, ухвала про відмову у задоволені скарги та постанова у справі підлягають до скасування, а скарга ОКП "Закарпаттеплокомуненерго" на постанову №2-150/07 від 19.06.2007 року про звернення стягнення на майно боржника - до задоволення.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОКП "Закарпаттеплокомуненерго" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Закарпатської області від 11.12.2007 року, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.03.2008 року у справі №10/56 скасувати.

Скаргу ОКП "Закарпаттеплокомуненерго" на постанову №2-150/07 від 19.06.2007 року про звернення стягнення на майно боржника задовольнити.

Постанову №2-150/07 від 19.06.2007 року про звернення стягнення на майно боржника скасувати.

Головуючий, суддя М. Остапенко

Судді : Є. Борденюк

В. Харченко