ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2008 р.

№ 2/325

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого –судді

Грека Б.М. –(доповідача у справі)

суддів :

Подоляк О.А.

Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Науково-виробничого підприємства "Оснастка"

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду від 12.02.08

у справі

№ 2/325

господарського суду

Донецької області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго"

до

Відкритого акціонерного товариства "Науково-виробничого підприємства "Оснастка"

про

стягнення 21711, 35 грн.

за участю представників від:

позивача

Петровський Є.Л. (дов. від 01.04.08)

відповідача

не з'явилися, були належно повідомлені

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Оснастка" 21 711 грн. 35 коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.12.07 (суддя Мартюхіна Н.О.) позов задоволений частково: з відповідача на користь позивача стягнуто 1230,32 грн. індексу інфляції, 224,25 грн. - 3% річних, 1200,67 грн. пені, а також судові витрати: державне мито в розмірі 127,83 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 69,47 грн. В частині позовних вимог про стягнення основного боргу в розмірі 10128,39 грн. провадження у справі припинено. В решті позову відмовлено. Відмовляючи в позові, суд посилався на норми Закону України "Про відповідальність за невчасне виконання договірних зобов'язань".

За результатом апеляційного перегляду справи Донецький апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі: головуючого-судді Скакуна О.А., суддів: Колядко Т.М., Мирошниченка С.В.) 12.02.08 прийняв постанову, якою рішення місцевого суду скасував в частині відмови у стягненні 8927,72 грн. пені та задовольнив позов в цій частині; в решті рішення залишив без змін. Постанова мотивована приписами Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги".

Не погоджуючись з постановою, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, рішення залишити без змін. Касаційна скарга мотивована тим, що Закон України "Про відповідальність за невчасне виконання договірних зобов'язань" має перевагу у застосуванні перед Законом України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги", оскільки прийнятий пізніше.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги щодо дотримання судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між сторонами був укладений договір № 156 про купівлю-продаж теплової енергії в гарячій воді від 01.01.06. Відповідно до п. 1.1. договору позивач зобов’язується продати вчасно, та відповідної якості теплову енергію в гарячій воді, а відповідач - приймати та своєчасно оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором № 156 від 01.01.2006 року (далі по тексту - договір).

На виконання умов договору позивачем на адресу відповідача направлялися акти рахунки, які додані до матеріалів справи, всього за спірний період на загальну суму 33 128 грн. 39 коп. Відповідач умови договору виконував несвоєчасно та не в повному обсязі. Відповідачем заборгованість сплачена частково по актах рахунках за січень –3 000 грн., та лютий 2007 року –20 000 грн. При цьому, залишок заборгованості за березень 2007 року склав 10128,39 грн., однак, погашений був відповідачем лише під час розгляду справи згідно платіжного доручення від 31.08.07 № 736.

Оскільки заборгованість погашена в повному обсязі після подачі позовної заяви, позивач відмовився від своїх вимог в цій частині позову, а тому місцевим судом провадження у справі припинено на підставі п. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

В частині стягнення з відповідача відсотків річних в сумі 224,25 грн., індексу інфляції в сумі 1 230,32 грн. та частини пені в сумі 1200,67 грн. вимоги задоволені. Судові акти в цій частині не оскаржуються, а відтак, не перевіряються господарським судом касаційної інстанції.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 8927,72 грн., то господарський суд в їх задоволенні відмовив. Відмовляючи у задоволенні цих вимог позивача суд першої інстанції послався на ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України та Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань". Втім, цією позицією не погодився суд апеляційної інстанцій, задовольнивши позов в цій частині та пославшись на норми Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги".

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне підтримати правову позицію апеляційного суду з огляду на наступне. П. 7.2.5. договору сторони визначили розмір санкцій передбачений Законом України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги", а саме 1% належної до сплати суми за кожен день прострочки. Тобто розмір пені в розмірі 1% за кожен день прострочи визначений як договором, так і вищевказаним Законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, існує колізія нормативних актів з приводу розміру пені, яка підлягає стягненню в даному випадку.

Згідно преамбули Закону "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій", він встановлює відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій.

В той же час, Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (згідно його преамбули) регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

Таким чином, застосуванню підлягає Закон України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій", оскільки він є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює ці відносини. За такий обставин висновок апеляційного суду є вірним, а постанова –такою, що підлягає залишенню без змін.

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються вищевикладеним та не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, а тому, постанову апеляційного господарського суду слід залишити без змін, так як вона ухвалена при повному з'ясуванні судами всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Науково-виробничого підприємства "Оснастка" залишити без задоволення, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 12.02.08 у справі № 2/325 залишити без змін.

Головуючий - суддя                                                                      Б. Грек

Судді                                                                                                    О. Подоляк

Л. Стратієнко