ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2008 р.

№
5/608

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого

Дерепи
В.І.

суддів
Грека
Б.М.
Стратієнко Л.В.

з
участю представників:
позивача:  відповідача:

не з'явився не з'явився

розглянувши  у
відкритому              судовому
засіданні  касаційну  скаргу

приватного
підприємця ОСОБА_1

на
постанову

Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 27 листопада 2007 р.

у
справі

№5/608

за
позовом

приватного
підприємця ОСОБА_1

до

товариства
з обмеженою відповідальністю "Сінніс, ЛТД"

про

стягнення
10 177,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

У
листопаді 2006 р. позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача
10 177,83 грн., з яких 400 грн. -заборгованість з орендної плати, 2 853,83 грн.
-заборгованість зі сплати за спожиту електроенергію, 4 424 грн. -збитки,
заподіяні внаслідок пошкодження об'єкта оренди, 200 грн. -витрати на проведення
дослідження вартості відновлювального ремонту, 800 грн. -неустойка за
несвоєчасне повернення об'єкта оренди, 1 500 грн. - відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням
господарського суду Полтавської області від 31.05.2007 р. (суддя Гетя Н.Г.)
позов задоволено частково.

Стягнуто
з ТОВ "Сінніс, ЛТД" на користь ОСОБА_1 400 грн. заборгованості з
орендної плати, 2 853,83 грн. -заборгованості зі сплати за спожиту
електроенергію, 4 424 грн. збитків, заподіяних внаслідок пошкодження об'єкта
оренди, 200 грн. витрат на проведення дослідження вартості відновлювального
ремонту, 800 грн.  неустойки та судові
витрати.

Постановою
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 27.11.2007 р.
(головуючий -Фаловська І.М., судді -Мостова Г.І., Агрикова О.В.) рішення
частково скасовано.

Стягнуто  з ТОВ "Сінніс, ЛТД" на користь
приватного підприємця ОСОБА_1 320,45 грн. заборгованості з орендної плати та
судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам. В решті позовних вимог
відмовлено.

В
касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати
постанову  Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 27.11.2007 р., залишивши в силі
рішення  господарського суду Полтавської
області від 31.05.2007 р.

У
відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а
постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від
27.11.2007 р. -без змін.

Обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 12.01.2006 р. між приватним
підприємцем ОСОБА_1 і Кременчуцькою філією ТОВ "Сінніс, ЛТД" було
укладено договір оренди приміщення торгівельного павільйону на вул.60 років
Жовтня, район ринку МПП "Резерв" за реєстраційним номером 10.13.- 05,
строком до 12.07.2006 р. Орендна плата встановлена у розмірі 200 грн.
щомісячно.

Факт
здачі майна в оренду підтверджується актом здачі-приймання від 11.01.2006 р.

Стягуючи
на користь позивача лише заборгованість з орендної плати у розмірі 320,45 грн.,
апеляційний господарський суд виходив з того, що саме в такому розмірі існує
заборгованість з орендної плати, а решта позовних вимог не доведена позивачем у
порядку, встановленому ст. ст. 32 -34 ГПК України.

Проте,
погодитись з такими висновками суду неможливо, виходячи з такого.

Відповідно
до п.9 договору оренди витрати зі сплати комунальних послуг, послуг за
водопостачання, водовідведення, електроенергію, послуги зв'язку, а також
будь-які інші витрати, що виникають у наймача (відповідача) у зв'язку з
користуванням ним майном, сплачуються за рахунок наймача.

Відмовляючи
у стягненні заборгованості з оплати електроенергії у сумі  2 853,83 грн., апеляційний господарський суд
виходив з того, що в матеріалах відсутні докази щодо звернення позивача до
відповідача з вимогою про оплату електроенергії і строк такої оплати не
встановлений, а крім того, з платіжних документів, наданих позивачем на
підтвердження оплати електроенергії, не вбачається, що ці витрати спричинив
саме відповідач.

Проте,
такі висновки суду суперечать вимогам закону.

Зокрема,
відповідно д ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

На
час розгляду справи строк договору закінчився, а тому в будь-якому випадку  його сторони повинні були виконати свої
обов'язки за ним.

В
рахунках на сплату за електричну енергію, наданих позивачем, вказано вартість
електричної енергії, спожитої павільйоном
на вул. 60 років Жовтня (а.с.24-31).

У
спірний період саме відповідач орендував вказане приміщення, а тому висновки
суду про можливість споживання електроенергії за цією адресою кимось іншим не
грунтуються на будь-яких доказах у справі.

В
порушення вимог ст. 43 ГПК України апеляційний господарський суд, відмовляючи в
позові в цій частині, не витребував від відповідача даних про оплату ним
позивачу спожитої електроенергії, які спростували б доводи про наявність такого
боргу.

Питання
щодо стягнення збитків за пошкодження об'єкта оренди  вирішено судом при неправильному застосуванні
норм матеріального права, зокрема ст. 1166 ЦК України.

Суд
не врахував, що вказана норма застосовується до деліктних правовідносин, а в
даному випадку між сторонами існували договірні відносини.

Питання
щодо наслідків погіршення речі, переданої в найм (оренду), регулюється ст. 779
ЦК України, якою на наймача покладається відповідальність за збитки, що завдані
будь-яким погіршенням речі, якщо таке погіршення стало наслідком порушення
наймачем зобов'язання та за наявності його вини.

Відхиляючи
висновок спеціаліста від 21.07.2006 р. за № М-14-06/1 як доказ погіршення стану
павільйону з вини відповідача, суд мав обговорити питання про призначення у
справі судової будівельно-технічної експертизи для з'ясування наявності
погіршення об'єкту оренди та причин погіршення, якщо воно не є наслідком
нормального зношення.

Відмовляючи
у задоволенні вимог про стягнення неустойки на підставі ч.2 ст. 785 ЦК України
суд апеляційної інстанції виходив з того, що відсутні докази, які б
підтверджували час повернення приміщення позивачу, але при цьому він не
з'ясував а чи взагалі приміщення було повернуто позивачу, адже в матеріалах
справи є акт про передачу його відповідачу, але акту про повернення немає.

Оскільки
обов'язок повернення майна відповідно до п.19 договору лежить на наймачеві, то
відповідно до правил ст. 33 ГПК України саме він має довести виконання ним
цього обов'язку.

За
таких обставин постанову суду апеляційної інстанції в цій частині не можна
визнати законною і обгрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню.

Разом
з тим, не може залишатись в силі в частині задоволення позовних вимог і рішення
суду першої інстанції, оскільки вищевказане питання ним також не було з'ясовано,
не наведені розрахунки стягнутих сум, зокрема, орендної плати та витрат з
оплати електроенергії, адже сума 2 853,83 грн. включає в себе  і суму 686,53 грн., що становить вартість
спожитої електроенергії з 18.12.2005 р. по 18.01.2006 р., тобто за період, що
передував укладенню договору оренди.

Залишення
без задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відповідає
вимогам закону і грунтується на зібраних у справі доказах, а тому в цій частині
судові рішення необхідно залишити без змін.

При
новому розгляді справи суду слід врахувати наведене, з'ясувати всі обставини,
що мають істотне значення для правильного вирішення справи,  та вирішити спір відповідно до вимог закону.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119
-11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну
скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
господарського суду Полтавської області від 31 травня 2007 р. та постанову
Київського міжобласного господарського суду від 27 листопада 2007 р. у справі
за № 5/608 в частині вирішення спору про стягнення  заборгованості з орендної плати,
заборгованості зі сплати за спожиту електроенергію, збитків, заподіяних
внаслідок пошкодження об'єкта оренди, витрат на проведення дослідження вартості
відновлювального ремонту, неустойки, а також судових витрат скасувати і справу
в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому
складі суду.

В
частині відмови у стягненні відшкодування моральної шкоди рішення господарського
суду Полтавської області від 31 травня 2007 р. та постанову Київського
міжобласного господарського суду від 27 листопада 2007 р. у справі за № 5/608
залишити без змін.

Головуючий
В.І.
Дерепа

Судді
Б.М. Грек

Л.В. Стратієнко