СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

20.02.08  об 11:00
Справа № А17/006-08

Господарський
суд Київської області у складі судді Суховий В.Г.

при
секретарі судового засідання Фролов О.С.

за
участю представників:

прокурор:  Іванов
І.І.;

позивач:
не з'явився;

відповідача:
не з'явився.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

За
позовом    Прокурора з питань нагляду за
додержанням і застосуванням законів

на транспорті Київської області в
інтересах держави в особі Головної

державної інспекції на автомобільному
транспорті Міністерства

транспорту та зв'язку України, м. Київ

до
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Березань

про    стягнення
1 700 грн

СУТЬ
СПОРУ:

В
господарський суд Київської області звернулося з позовом прокурор з питань
нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області
в інтересах держави в особі Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті Міністерства транспорту та зв'язку України (далі -Позивач) до
Приватного підприємця ОСОБА_1 (далі -Відповідач) про стягнення 1 700 грн
штрафу.

Ухвалою
господарського суду Київської області від 08.01.2008р. відкрито провадження у
справі № А17/006-08 та призначено її до розгляду на 20.02.2008р.

Прокурор
обґрунтовує позов тим, що за результатами здійснення позивачем перевірки
транспортного засобу, що використовувався ПП ОСОБА_1. (відповідач) для
автомобільних перевезень, було виявлено порушення вимог законодавства про
автомобільний транспорт, про що складено відповідний Акт проведення перевірки
від 06.02.2007р., та на підставі якого винесено постанову про застосування до
суб'єкта підприємницької діяльності фінансових санкцій у сумі 1 700 грн. Проте
відповідачем зазначена постанова в установленому законом порядку не оскаржена,
фінансові санкції у сумі 1 700 грн до державного бюджету не сплачені.

В
судовому засіданні 20.02.2008р. прокурором подано клопотання про відмову від
здійснення технічної фіксації судового процесу у справі № А17/006-08. Суд
задовольнив подане клопотання.

Прокурор
в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Міністерства
транспорту та зв'язку України в судове засідання не з'явився, про причини
неявки не повідомив.

Відповідач
свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не
повідомив, відзиву та інших витребуваних документів не подав, хоча про час та
місце розгляду справи був повідомлений ухвалою суду від 08.01.2008р. та
повісткою, надісланими відповідачу за адресою відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (АДРЕСА_1), наданого
державним реєстратором на запит суду.

Проте,
ухвала суду від 08.01.2008р. про призначення до розгляду справи, повістка та
додана позовна заява з додатками, які були надіслані відповідачу за належною
адресою, були повернуті поштовим відділенням зв'язку з відміткою на довідці що
додана до конверту                   “за
закінченням терміну зберігання” (в матеріалах справи).

Відповідно
до п.4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України “Про деякі
питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005
році” № 01-8/1228 від 02.06.2006, до повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання
фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої
кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат
вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних
обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським
судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.

Таким чином відповідач вважається
належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Відповідно
до ст. 128 КАС України неприбуття  в  судове
засідання без   поважних причин
представника  сторони  або
третьої  особи,  або неповідомлення ним про  причини
неприбуття  не  є перешкодою для розгляду справи.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, суд в с т а н о в и в:

Згідно
з пунктом 1 Положення про Міністерство транспорту та зв'язку України,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2006 року за
№789, Міністерство транспорту та зв'язку України (далі - Мінтрансзв'язку) є
центральним органом виконавчої влади, є головним (провідним) органом у системі
центральних органів виконавчої влади з питань реалізації державної політики в
галузі, зокрема, автомобільного транспорту.

Статтею
6 Закону України “Про автомобільний транспорт” передбачено, що у складі
центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту
функціонує урядовий орган державного управління з питань контролю на
автомобільному транспорті, який здійснює державний контроль за додержанням
суб'єктами господарювання, що проводять діяльність у сфері автомобільного
транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Вказаний
урядовий орган здійснює державний контроль за додержанням суб'єктами
господарювання, які проводять діяльність у сфері автомобільного транспорту,
вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо
регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом, а також державний контроль за додержанням
вітчизняними та іноземними автомобільними перевізниками норм міжнародних
конвенцій і договорів про міжнародне автомобільне сполучення.

Пунктом
4 Положення про Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2004 року за
№1190, передбачено, що Головавтотрансінспекція, як урядовий орган державного
управління, відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль
за додержанням суб'єктами господарювання, які проводять діяльність у сфері
автомобільного транспорту загального користування, вимог законодавства про
автомобільний транспорт, норм та стандартів, що регулюють організацію
перевезень пасажирів і вантажів. Пунктом 20 Положення передбачено, що
Головавтотрансінспекція є юридичною особою, має самостійний баланс,
реєстраційні рахунки в установах Державного казначейства.

Згідно
вимог пункту 8 вказаного Положення, Міністерство транспорту та зв'язку України
наказом від 14.12.2005 року за №888 затвердило Положення про   територіальні   органи
Головної  державної  інспекції
на автомобільному транспорті, зареєстроване у Міністерстві юстиції
України 28.12.2005 року за №1573/11853. Пунктом 1 цього Положення
територіальний орган Головавтотрансінспекції в Київській області
(далі-територіальне управління) є Територіальним структурним підрозділом
Головавтотрансінспекції без права юридичної особи.

Пунктом
4 вказаного Положення основним завданнями територіальних управлінь
Головавтотрансінспекції у відповідному регіоні визначено здійснення державного
контролю за дотриманням суб'єктами господарювання усіх форм власності вимог
нормативно-правових актів, стандартів і норм перевезення вантажів і пасажирів
автомобільним транспортом загального користування, а пунктом 5 - територіальні
управління Головавтотрансіспекції відповідно до покладених на них завдань
здійснюють державний контроль за суб'єктами господарювання, які проводять
діяльність у сфері автомобільного транспорту загального користування.

Статтею
60 Закону України “Про автомобільний транспорт” передбачено, що за порушення
законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників
застосовуються санкції у вигляді штрафу. Від імені центрального органу
виконавчої влади з питань автомобільного транспорту розглядати справи про
стягнення у вигляді штрафів за порушення, викладені у цій статті, мають право
посадові особи урядового органу державного управління з питань контролю на
автомобільному транспорті. Цією ж статтею передбачено, що порядок стягнення у
вигляді штрафу за порушення, викладені у цій статті, та порядок оскарження і
опротестування постанови по справі про правопорушення визначає Кабінет
Міністрів України.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року за №143, затверджено порядок
здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального
користування, згідно пункту 2 якого органами державного контролю є
Мінтрансзв'язку, Головавтотрансінспекція, територіальні органи Головавтотрансінспекції.

Згідно
вимог ст. 6 Закону України “Про автомобільний транспорт”, державний контроль
автомобільних перевізників здійснюється посадовими особами органу державного
контролю (далі-посадові особи) шляхом проведення рейдових перевірок.

Таким
чином, на позивача покладено обов'язки щодо здійснення державного контролю
автомобільних перевізників та застосовування санкції у вигляді штрафу до
автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний
транспорт.

За
результатами здійсненої посадовими особами територіального управління
Головавтотрансінспекції в Київській області перевірки транспортного засобу,
який належить ОСОБА_1, що використовувався для автомобільних перевезень під
керуванням водія ОСОБА_2, було виявлено порушення вимог законодавства про
автомобільний транспорт, про що складено Акт проведення перевірки дотримання
вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 06.02.2007р. № 007246 (в
матеріалах справи). Водій ОСОБА_2 з зазначеним актом ознайомлений, про що
свідчить його підпис на зазначеному Акті.

На
підставі зазначеного Акту територіальним органом Головавтотрансінспекції в
Київській області винесено постанову № 005011 від 06.04.2007р. про застосування
до суб'єкта підприємницької діяльності -ОСОБА_1 (відповідач) фінансової санкції
в сумі 1 700 грн (копія в матеріалах справи). Зазначена постанова була
надіслана на адресу відповідача супровідним листом № 1/4-3/2000 від
24.04.2007р.

Проте,
зазначена Постанова  № 005011 від
06.04.2007р. про застосування фінансової санкції відповідачем в установленому
законом порядку не оскаржена, фінансові санкції у сумі 1 700 грн до державного
бюджету не сплачені.

Відповідно
до абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” за порушення
законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників
застосовуються санкції, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та
вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48
цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

З
матеріалів справи вбачається, що відповідач в порушення ст.ст. 39 і 48 Закону
України “Про автомобільний транспорт”, здійснював перевезення вантажу (бетону)
при відсутності договору страхування цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних засобів, у зв'язку з чим до нього правомірно
позивачем застосовані штрафні санкції у сумі 1 700 грн.

Згідно
з пунктом 15 статті 2 Закону України “Про Державний бюджет на 2007 рік” ... до
доходів Державного бюджету зараховуються надходження від санкцій (штрафів), що
застосовуються за рішенням уповноважених посадових осіб органів виконавчої
влади. Отже, ненадходження грошових коштів спричиняє матеріальну шкоду інтересам
держави.

За
таких обставин суд вважає, що позовні вимоги прокурора з питань нагляду за
додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області в інтересах
держави в особі Головної державної інспекції на автомобільному транспорті
Міністерства транспорту та зв'язку України про стягнення з відповідача 1 700
грн штрафу є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Керуючись
ст.ст. 128, 157-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) на  користь
Державного бюджету України 1 700 грн штрафу.

3.          Копію постанови надіслати позивачу та
відповідачу.

Дана
постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного терміну на подання
заяви про апеляційне оскарження/апеляційної скарги у разі їх не подання або
після закінчення 20-денного терміну після подання заяви про апеляційне
оскарження у випадку неподання апеляційної скарги або після закінчення
апеляційного розгляду справи і залишення постанови без змін.

Дану
постанову може бути оскаржено у 10-денний термін з дня складення у повному
обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження/апеляційної скарги або у
20-денний термін після подання у 10-денний термін заяви про її апеляційне
оскарження шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя:
Суховий В. Г.