СУД
Постанова

Іменем України

17
березня 2008 року

Справа
№ 20-9/266

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  Щепанської
О.А.,

суддів                                                                      Борисової
Ю.В.,

Черткової І.В.,

за участю
представників сторін:

позивача: Михайленка Дмитра Григоровича,
довіреність №0248   від 02.04.2007,  Відкритого акціонерного товариства
"Страхова компанія "ПЗУ Україна";

відповідача: Ірхіна Михайла Юрійовича,
довіреність №7/0/2-08   від 02.01.2008,  Відкритого акціонерного товариства
"Енергетична компанія "Севастопольенерго";

3-тя
особа: не
з'явився,  ОСОБА_1;

розглянувши
апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ
Україна" на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя Рибіна
С.А.) від 12 грудня 2007 року у справі № 20-9/266,

за
позовом           Відкритого акціонерного товариства
"Страхова компанія "ПЗУ Україна" (вул. Щепкіна, 3-4,Одеса,65026)

до           Відкритого
акціонерного товариства "Енергетична компанія
"Севастопольенерго" (вул. Хрустальова, 44,Севастополь,99040)

3-тя
особа  ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

про
стягнення 24990,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Севастополя
від 12 грудня 2007 року у справі №20-9/266 (суддя Рибіна С.А.) відмовлено у
задоволенні позову відкритого акціонерного товариства "Страхова компанія
"ПЗУ Україна" до відкритого акціонерного товариства "Енергетична
компанія "Севастопольенерго", за участю 3-ої особи ОСОБА_1про
стягнення 24990,00грн.

Позивач,
не погодившись з рішенням господарського суду, звернувся до Севастопольського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати зазначене рішення місцевого господарського суду.

Сторона
посилається на те, що господарським судом при прийнятті рішення було порушено
норми матеріального та процесуального права, висновки викладенні в рішенні не
відповідають фактичним обставинам справи.

Розпорядженням
голови Севастопольського апеляційного господарського суду  від 03.03.2008 року у складі судової колегії
було здійснено заміну судді Волкова К.В., у зв'язку з відпусткою, на суддю
Борисову Ю.В.

В
судовому засіданні з 03.03.2008 року по 17.03.2008 року було оголошено перерву.

Після
оголошеної перерви представник в судове засідання призначене до розгляду на
17.03.2008 року не з'явився.

Представник
3-ої особи в судові засідання 03.03.2008 року та 17.03.2008 року не з'явився,
про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, не надав суду
доказів поважних підстав своєї відсутності та не скористався своїм
процесуальним правом участі в  судовому
засіданні.

Судова
колегія, порадившись на місці, ухвалила можливим розглянути справу по суті у
відсутності представника позивача та третьої особи з представлених доказів  в матеріалах справи, оскільки стаття 22
Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове
засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може
розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Статтею
77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський
суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд
справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Оскільки
матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін,
підстав для відкладення розгляду справи не вбачається.

На
підставі статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова
колегія повторно розглянувши матеріали справи, встановила наступне.

Відкрите
акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна"
звернулось до господарського суду міста Севастополя з позовом до Відкритого
акціонерного товариства "Енергетична компанія
"Севастопольенерго" про стягнення 24990,00грн.

Позивач
свої вимоги обґрунтовував тим, що він відповідно до Договору страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів
(Поліс № ВА/2127342 від 20.04.2005), який був укладений між Відкритим
акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та
Відкритим акціонерним товариством "Енергетична компанія
"Севастопольенерго", на підставі страхового Акту № ВА.2127342.L01 від
13.09.2005 та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із
Звіту № 47 здійснив виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_2. у
розмірі 24 990,00 грн. та в порядку регресного позову просить стягнути з відповідача
24990,00грн.

Ухвалою
від 22.10.2007 суд першої інстанції залучив до участі у справі в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
- водія Відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "Севастопольенерго"
ОСОБА_1.

Суд
першої інстанції у задоволенні позову відмовив. Рішення суду було мотивовано
тим, що позивач не має та не надав суду доказів того, що дорожньо-транспортна
пригода у відповідності з підпунктом "г" пункту 3.1.1 статті 38 Закону
України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової
відповідальності" визначена у встановленому порядку безпосереднім
наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу
Правилам дорожнього руху та того, що відповідальність за це повинно було нести
відкрите акціонерне товариство "Енергетична компанія
"Севастопольенерго".

Судова
колегія розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом
першої інстанції обставин справи та правильність застосування норм матеріального
та процесуального права, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення
представників сторін, дійшла наступного висновку.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,
29.06.2005 року о 14 годині 30 хвилині на об'їзній автодорозі міста Інкерман
відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю водія ОСОБА_1., який керував
автомобілем "ГАЗ-52 ТВГ-15", держномер НОМЕР_1та водія ОСОБА_2., який
управляв автомобілем "Опель", держномер НОМЕР_2.

Також,
з матеріалів справи вбачається, що автомобіль "ГАЗ-52 ТВГ-15",
держномер НОМЕР_1під час дорожньо-транспортної пригоди знаходився під
керуванням ОСОБА_1., на підставі подорожнього листа № 702354, виданого
відкритим акціонерним товариством "Енергетична компанія "Севастопольенерго"
(а. с.61).

Постановою
Ленінського районного суду міста Севастополя від 08.07.2005 у адміністративної
справі №3-6391/05 ОСОБА_1. визнаний винним у здійсненні дорожньо-транспортної
пригоди, що призвело до зіткнення з транспортним засобом під управлінням
ОСОБА_2. (а. с. 27).

На
підставі Договору страхування цивільно-правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів (Поліс № ВА/2127342 від 20.04.2005), який був
укладений між відкритим акціонерним товариством "Страхова компанія
"ПЗУ Україна" та відкритим акціонерним товариством "Енергетична
компанія "Севастопольенерго", також на підставі страхового Акту
№ВА.2127342.L01 від 13.09.2005 та розрахунку суми страхового відшкодування до
нього, виходячи із Звіту №47, позивач здійснив виплату страхового відшкодування
на користь ОСОБА_2. у розмірі 24 990,00грн. (а. с. 47), який визнаний
потерпілим у дорожньо-транспортній пригоді.

Викладене
стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з
відповідача суми страхових виплат у порядку регресного позову.

Відмовляючи
у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на те, що постановою
Ленінського    районного    суду
міста    Севастополя    від
08.07.2005    встановлено,    що транспортний засіб, яким керував
ОСОБА_1. під час  дорожньо-транспортної
пригоди, належить відкритому акціонерному товариству "Енергетична компанія
"Севтеплоенерго" (а. с. 27). ОСОБА_1. на момент  дорожньо-транспортної пригоди був працівником
відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія
"Севтеплоенерго"., ОСОБА_1. визнаний винним у  дорожньо-транспортній пригоді.

Таким
чином, не підлягає доказуванню факт вини у
дорожньо-транспортній пригоді водія ОСОБА_1., який не є відповідачем у
справі та до якого в даній справі позивач не висуває вимог (додаткові пояснення
позивача б/н від 21.11.2007).

Позивач
не має та не надав суду доказів того, що дорожньо-транспортна пригода у
відповідності з підпунктом "г" пункту 3.1.1 статті 38 Закону України
"Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності" визначена
у встановленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного
стану та обладнання транспортного засобу Правилам дорожнього руху та того, що
відповідальність за це повинен було нести відкрите акціонерне товариство
"Енергетична  компанія
"Севастопольенерго".

Судова
колегія апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно
до підпункту 38.1.1. - г) пункту 38.1. статті 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних
транспортних засобів" (надалі за текстом - Закон), страховик після виплати
страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку
безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання
транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

З
наведеної норми очевидно, що наявність чи відсутність трудових відносин між
ОСОБА_1. та відповідачем для вирішення справи не має ніякого правового
значення, а стаття1172 Цивільного кодексу України в даному випадку взагалі не
застосовується, адже Законом встановлена відповідальність саме страхувальника
або водія (ОСОБА_1.) (З даного положення Закону також ясно, що страховик
(позивач) при подачі регресного позову має право вибору відповідача.).
Відповідно до Полісу №ВА/2127342, за яким було проведено виплату страхового
відшкодування, страхувальником є саме відкрите акціонерне товариство
"Енергетична  компанія
"Севастопольенерго", тобто відповідач, а не відкрите акціонерне
товариство "Севтеплоенерго", тому відповідно до підпункту 38.1.1. -
г) пункту 38.1. статті 38 Закону
відповідальність повинен нести саме відповідач.

В
постанові судді Ленінського районного суду міста Севастополя Брикало Т.В. від
08.07.2005 року зроблена помарка в частині встановлення власника автомобіля
"ГАЗ-52 ТВГ-15" та роботодавця ОСОБА_1., оскільки і відповідно до
Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №КРС 199929, і згідно з
подорожнім листом №702354 власником автомобіля і роботодавцем ОСОБА_1. є саме
відповідач.

Також
необхідно взяти до уваги те, що ні позивач, ні відповідач не оспорювали факт
приналежності ТЗ "ГАЗ-52 ТВГ-15" саме відповідачу і факт існування на
момент дорожньо-транспортної пригоди трудових відносин між ОСОБА_1. та
відповідачем, вказані факти визнавалися сторонами. Більш того, суд першої
інстанції встановив, як це вказано в рішенні, що ОСОБА_1. керував транспортним
засобом "ГАЗ-52 ТВГ-15" на підставі подорожнього листа №702354,
виданого відкритим акціонерним товариством "Енергетична компанія
"Севастопольенерго".

Суд
першої інстанції, на думку судової колегії, неправомірно визнав недоведеним
факт того, що дорожньо-транспортна пригода визначена у встановленому порядку
безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання
транспортного засобу Правилам дорожнього руху.

Згідно
з постановою Ленінського районного суду міста Севастополя  від 08.07.2005 року є також встановленим  факт, що ОСОБА_1. в порушення вимог пункту
31.4 Правил дорожнього руху України, не впорався з управлінням з-за
несправності руля, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем
"Опель".

Відповідно
до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини
справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними
засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно з статтею 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення факт
порушення Правил дорожнього руху по даній категорії справ, встановлює лише
місцевий суд (в даному випадку це Ленінський районний суд міста Севастополя).

Виходячи
з наведених норм лише постанова Ленінського районного суду міста Севастополя
від 08.07.2005 року підтверджує факт порушення пункту 31.4 Правил дорожнього
руху ОСОБА_1. і факт того, що дорожньо-транспортна пригода від 29 червня 2005
року є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання
транспортного засобу "ГАЗ-52 ТВГ-15" Правилам дорожнього руху.

Закон
для подання регресного позову до страхувальника вимагає встановити те, що
"дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку
безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання
транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху".

Оскільки
дана обставина (те, що причиною дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність
вимогам Правилам дорожнього руху рульового керування (його несправність)
встановлена постановою Ленінського районного суду міста Севастополя від
08.07.2005 року, визнається сторонами та судом, то вона є повністю
встановленою.

З
огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку
проте, що рішення суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Керуючись
статтями 101, 103 (частина 2), 104 (частина 1 пункт 3, пункт 4), 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ
Україна" задовольнити.

2.Рішення
господарського суду міста Севастополя
від 12 грудня 2007 року у справі № 20-9/266 скасувати.

3.Позов
відкритого акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ
Україна" до відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія
"Севастопольенерго", за участю 3-ої особи ОСОБА_1про стягнення
24990,00грн., задовольнити.

4.Стягнути
з відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія
"Севастопольенерго" (вул. Хрустальова, 44,Севастополь,99040,
ідентифікаційний код 05471081) на користь відкритого акціонерного товариства
"Страхова компанія "ПЗУ Україна" (вул. Щепкіна, 3-4,Одеса,65026,
р/р 5735 в ЗАТ "ОТП Банк", МФО 300528, код ЗКПО 20782312)
як відшкодування шкоди суму у розмірі 24990,00грн., 249,90грн. держмита та
118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5.Доручити
господарському суду міста Севастополя видачу наказу.

Головуючий
суддя
О.А.
Щепанська

Судді
Ю.В.
Борисова

І.В.
Черткова