КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2008                                                                                           № 42/101

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Моторного О.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Янкевич Л.Д.

від відповідача - Мицько Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду м.Києва від 25.03.2008

у справі № 42/101

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз"

до                                                   Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про                                                  визнання недійсним правочину

ВСТАНОВИВ:

Позивач відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації „Рівнегаз” звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” про визнання недійсним одностороннього правочину № 3119-12222 про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.03.2008 року у справі № 42/101 позов задоволено. Визнано недійсною заяву ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України” № 3119-12222 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.11.2007 року. Стягнуто з відповідача в дохід державного бюджету України 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій вказує, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дослідження усіх істотних обставин справи, а тому просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Представником позивача суду надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду від 25.03.2008 року без змін.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, встановив наступне:

Між ВАТ „Рівнегаз” та ДК           „Газ України НАК „Нафтогаз України” 31.01.2007 року укладений договір № 0607-189 про надання послуг по транспортуванню природного газу в 2007 році.

Відповідач ДК „Газ України НАК „Нафтогаз України”, маючи заборгованість перед позивачем ВАТ „Рівнегаз” за вище вказаним договором про надання послуг про транспортування природного газу, звернувся до останнього з заявою № 3119-12222 від 30.11.2007 року про зарахування однорідних зустрічних вимог, а саме: по договору № 0607-189 по заборгованості ДК „Газ України” та по договору № 101-560 по заборгованості ВАТ „Рівнегаз”, ДК „Газ України” зменшує заборгованість на суму 991637,99 грн.

Відповідно до умов заяви відповідач зарахував вимоги до позивача, які виникли за договором № 101-560 на постачання природного газу від 19.03.2001 року щодо сплати 991637,99 грн. в рахунок виконання зобов’язання перед ним за договором № 0607-189 про надання послуг по транспортуванню природного газу в 2007 році від 31.01.2007 року щодо сплати 991637,99 грн.

Листом № 3317 від 25.12.2007 року позивач ВАТ „Рівнегаз” повідомило відповідача про відмову проведення зарахування на підставі того, що дані вимоги не є однорідними.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов’язання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї сторони.

Зі змісту даної статті випливає, що залік можливий лише при наявності таких умов: вимоги сторін мають бути зустрічними, тобто такі, які випливають з двох різних зобов’язань між двома особами, де кредитор одного зобов’язання є боржником іншого; необхідно, щоб за обома вимогами настав строк виконання, оскільки не можна пред’явити до зарахування вимоги по зобов’язанню, яке не підлягає виконанню.

Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Заборгованість ВАТ „Рівнегаз” перед ДК „Газ України” по договору № 101-560 від 19.03.2001 року підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили та підлягає виконанню в спосіб та порядок встановлений розділом 14 ГПК України та Законом України „Про виконавче провадження”

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов’язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.116 ГПК України виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Виконання судового рішення є невід’ємною стадією процесу правосуддя. Право на стягнення заборгованості, підтверджене судовим рішенням і наказом господарського суду, повинно бути реалізоване в процесуальних формах, встановлених законодавством про виконавче провадження.

На виконання рішення суду у справі за № 14231 про стягнення заборгованості з ВАТ „Рівнегаз” на користь ДК „Газ України” виданий наказ.

Таким чином, пред’явлені відповідачем вимоги до зарахування не є юридично однорідними, адже в даному випадку відносини між сторонами щодо сплати грошових коштів зі сторони позивача ВАТ „Рівнегаз” стосуються виконання судового рішення. Тобто грошовому зобов’язанню однієї сторони протиставляється рішення суду, яке є обов’язковим для виконання.

Чинним законодавством про виконавче провадження не передбачено підстав для закінчення виконавчого провадження шляхом припинення зобов’язання зарахуванням. Проте це не позбавляє сторін права, при наявності згоди обох про припинення зобов’язання, укласти мирову угоду з цього приводу про закінчення виконавчого провадження.

Крім того, заява про зарахування зустрічних однорідних вимог направлена ВАТ „Рівнегаз” в листопаді 2007 року після видачі наказу на виконання рішення Львівського апеляційного господарського суду від 27.07.2006 року у справі № 14231, тобто на стадії його виконання.

Таким чином, заява відповідача ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України” № 3119-12222 від 30.11.2007 року про зарахування зустрічних однорідних вимог вчинена в супереч вимогам ст. ст. 601, 602 ЦК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об’єктивно з’ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, правомірно задоволена вимога ВАТ „Рівнегаз” про визнання недійсною заяву № 3119-12222 дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” про зарахування зустрічних однорідних вимог, а тому апеляційна скарга Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” не підлягає задоволенню.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2008 року у справі № 42/101 – без змін.

2.          Матеріали справи № 42/101 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді