ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2008 р.

№ 9/169

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Стратієнко Л.В.

суддів Грека Б.М.

Козир Т.П.

з участю представників:

позивача:

відповідача:

Слюсар М.О.

не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

комунального підприємства "Довіра"

на рішення

та постанову

господарського суду Львівської області від 04 грудня 2007 р.

Львівського апеляційного господарського суду від 11 лютого 2008 р.

у справі

№ 9/169

за позовом

дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до

комунального підприємства "Довіра"

про

стягнення 11 117,55 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2007 р. позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача 8 114,51 грн. боргу за поставлений у квітні 2005 р. на підставі договору на постачання природного газу та вироблення теплової енергії від 01.04.2005 р. № 06/05-914 ТЕ-21 природний газ, а також 675 грн. пені та 1 791,46 грн. інфляційних втрат та 535 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Львівської області від 04.12.2007 р. (суддя Данко Л.С.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.02.2008 р. (головуючий –Марко Р., судді – Бойко С., Бонк Т.), позов задоволено частково.

Стягнуто з комунального підприємства "Довіра" на користь дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 8 106, 93 грн. основного боргу, 675,94 грн. пені, 1 796, 46 грн. інфляційних втрат, 535,64 грн. 3 % річних та судові витрати.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постановлені у справі судові рішення та припинити провадження у справі.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено господарськими судами, між сторонами 01.04.2005 р. був укладений договір на постачання природного газу та вироблення теплової енергії від 01.04.2005 р. № 06/05-914 ТЕ-21, на підставі якого позивач протягом квітня 2005 р. поставив відповідачу 38,503 тис.м3 на загальну суму 8 114,51 грн., що підтверджується актом приймання-передачі.

Відповідно до п.6.1 договору остаточний розрахунок за фактично спожиті та протранспортовані обсяги газ здійснюється на підставі акту приймання –передачі до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, тобто поставлений у квітні 2005 р. природний газ відповідач повинен був оплатити не пізніше 10.05.2005 р.

Відповідач за договором № 06/04-2469-ТЕ-21 від 30.12.2004 р., який передував договору № 06/05-914 ТЕ-21, згідно платіжного доручення від 10.10.2005 р. № 170 надмірно сплатив позивачу за поставлений за вказаним договором природний газ 8 106,93 грн.

На час розгляду справи вказані кошти відповідачу не повернуті.

В матеріалах справи є заява відповідача від 19.11.2007 р. № 28 про зарахування вказаної суми, переплаченої за договором № 06/04-2469-ТЕ-21 від 30.12.2004 р. в рахунок боргу за договором від 01.04.2005 р. № 06/05-914 ТЕ-21 та доказ надсилання вказаної заяви позивачу (а.с.90,89-а).

Частиною 1 ст. 220 та частиною 3 ст.203 ГК України передбачено припинення господарського зобов’язання, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк виконання якої настав, або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування зустрічних вимог достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні правові підстави щодо зарахування зустрічних однорідних вимог містить частина 1 ст.601 ЦК України.

Відмовляючи у зарахуванні зустрічних однорідних вимог, суд виходив з того, що у позивача відсутні зобов’язання перед відповідачем, оскільки той не ставив вимоги про повернення надмірно сплаченої ним суми за договором № 06/04-2469-ТЕ-21 від 30.12.2004 р. ні в порядку, визначеному частиною 2 ст. 530 ЦК України, ні в судовому порядку. Переплата коштів та невиконання зобов’язань за іншим договором не є зустрічними однорідними вимогами.

Проте, погодитись з такими висновками суду неможливо, оскільки зустрічні зобов’язання, що припиняються зарахуванням, можуть грунтуватись на різних договорах.

В даному випадку зобов’язання є однорідними у розумінні їх матеріального змісту, оскільки є грошовими.

Чинне законодавство не передбачає обов’язку сторони, яка звертається з заявою про зарахування зустрічних вимог попередньо звертатись з вимогою до іншої сторони про повернення коштів.

При розгляді справи судами не встановлено обставин, за наявності яких відповідно до ст. 602 ЦК України зарахування зустрічних вимог не допускається.

Отже, судові рішення в частині стягнення основного боргу у сумі 8 106,93 грн. не можна визнати законними і обгрунтованими.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконане.

Оскільки зобов’язання вважаються припиненими в момент здійснення заяви про зарахування (в даному випадку –19.11.2007 р.), то стягненню підлягають пеня, враховуючи п.7.4 договору, згідно якого неустойка нараховується протягом шести місяців, що передують зверненню з позовом, а також на підставі ст. 625 ЦК України інфляційні витрати та 3% річних за період, вказаний у позовній заяві –травень 2005 р. –липень 2007 р.

Враховуючи, що судом повно і всебічно з’ясовані обставини справи, проте неправильно застосовані норми матеріального права, суд вважає можливим скасувати судові рішення в частині стягнення основного боргу у сумі 8 106,93 грн. та постановити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих вимог.

В решті постановлені у справі судові рішення відповідають вимогам закону і підстав для їх скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу комунального підприємства "Довіра" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Львівської області від 04 грудня 2007 р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11 лютого 2008 р. у справі за № 9/169 в частині стягнення з комунального підприємства "Довіра" на користь дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 8 106, 93 грн. основного боргу, скасувати і постановити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення з комунального підприємства "Довіра" на користь дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 8 106, 93 грн. основного боргу відмовити.

В решті рішення господарського суду Львівської області від 04 грудня 2007 р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11 лютого 2008 р. у справі за № 9/169 залишити без змін.

Головуючий Л.В. Стратієнко

Судді Б.М. Грек

Т.П. Козир