КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2008                                                                                           № 7/207

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес Л.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не з"явився,

від відповідача - не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Варвинський цегельний завод"

на рішення господарського суду Чернігівської області від 29.11.2007

у справі № 7/207

за позовом                               ТОВ "Соцінвестбуд"

до                                                   ТОВ "Варвинський цегельний завод"

про                                                  стягнення 63 017,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 29.11.2007 у справі №7/207 позов ТОВ „Соцінвестбуд” до ТОВ „Варвинський цегельний завод” про стягнення 63 017,47 грн. задоволено повністю.

Присуджено стягнути з ТОВ „Варвинський цегельний завод” на користь ТОВ „Соцінвестбуд” 63 017,47 грн., 630,17 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ „Варвинський цегельний завод” звернулося з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 29.11.2007 у справі №7/207 та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Скаргу мотивовано тим, що рішення є необґрунтованим, необ’єктивним та таким, що не відповідає істині.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2007 прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 06.02.2008.

Вказана ухвала, яка була надіслана апелянту на адресу 17600, Чернігівська область, смт. Варва, вул. Зарічна, 68, повернулась до суду з довідкою Укрпошти, що за зазначеною адресою адресат не значиться.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2008 задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 27.02.2008.

Вказана ухвала, яка була надіслана апелянту на адресу 17600, Чернігівська область, смт. Варва, вул. Зарічна, 68, також повернулась до суду з довідкою Укрпошти, що за зазначеною адресою адресат не значиться.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2008 розгляд справи відкладено на 18.03.2008 в зв’язку з неявкою представників сторін.

Вказана ухвала, була надіслана апелянту на адресу 17600, Чернігівська область, смт. Варва, вул. Зарічна, 68, а також на адресу 17601, Чернігівська область, смт. Варва, вул. Матросова,4. Поштові відправлення, направлені за зазначеними адресами, повернулись до суду з довідкою Укрпошти, що за зазначеними адресами адресат не значиться.

Позивач в судові засідання не з’являвся, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши в судових засіданнях апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, судова колегія встановила наступне.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

В період з квітня по серпень 2006 року відповідачем виставлялись позивачу рахунки на оплату керамічної цегли № СФ - 00027 від 10.04.2006 на суму 50 004,73 грн., № 28 від 10.05.2006 на суму 50 700 грн., № 34 від 30.05.2006 на суму 50 700 грн., № 39 від 26.06.2006 на суму 56 000,28 грн., № 40 від 04.06.2006 на суму 104 000,52 грн., № 45 від 19.07.2006 на суму 104 000,52 грн., №СФ-0048 від 01.08.2006 на суму 200 407,02 грн.

В рахунках зазначалось найменування товару (цегла керамічна), кількість та ціна.

Позивач оплачував рахунки відповідача, що підтверджує його прийняття пропозиції відповідача на запропонованих останнім умовах.

В рахунок оплати виставлених рахунків позивачем сплачено 656 605,11 грн., що підтверджується виписками банку та платіжним дорученням №179 від 30.06.2006.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач частково виконав свої зобов’язання по передачі оплаченої керамічної цегли. В період з 14.04.2006 по 27.11.2006 відповідачем поставлено позивачу керамічну цеглу на загальну суму 590 437,64 грн., що підтверджується видатковими накладними.

Відповідач частково поставив позивачу цеглу керамічну, що підтверджується видатковими накладними №РН-00029 від 14.04.2006 на суму 4 379,98 грн.,№РН-0000031 від 25.04.2006 на суму 4 890,97 грн., №РН-00032 від 26.04.2006 на суму 9 489,95 грн., №РН-0000033 від 27.04.2006 на суму 13 431,92 грн., №РН-00034 від 28.04.2006 на суму 14 855,42 грн., №РН-00035 від 29.04.2006 на суму 9 489,95 грн., №РН-00036 від 03.05.2006 на суму 5 255,98 грн., №РН-00037 від 04.05.2006 на суму 9 051,95 грн., №РН-00038 від 05.05.2006 на суму 4 817,97 грн., №РН00039 від 10.05.2006 на суму 9 124,95, №РН-00041 від 15.05.2006 на суму 5 460 грн., №РН-00041 від 15.05.2006 на суму 5 460 грн., №РН-00042 від 16.05.2006 на суму 5 148 грн., №РН-00043 від 18.05.2006 на суму 4 851,60 грн., №РН-00047 від 22.05.2006 на суму 5 148 грн., №РН-00049 від 25.05.2006 на суму 9 360 грн., №РН-00050 від 26.05.2006 на суму 5 148 грн., №РН-00052 від 30.05.2006 на суму 5 194,80 грн., №РН-00053 від 31.05.2006, №РН-00054 від 01.06.2006 на суму 9 874,80 грн., №Рн-00055 від 03.06.2006 на суму 5 148 грн., № РН-00056 від 05.06.2006 на суму 4 680 грн., №Рн-00057 від 07.06.2006 на суму 10 140 грн., №РН-00058 від 10.06.2006 на суму 5 856,02 грн., № РН-00059 від 13.06.2006 на суму 4 800,02 грн., №РН-00060 від 14.06.2006 на суму 4 800,02 грн., №РН-00061 від 15.06.2006 га суму 5 856,02 грн., №РН-00062 від 16.06.2006 на суму 10 656,05 грн., №РН-00065 від 19.06.2006 на суму 10 400,05 грн., №РН-00045 від 19.05.2006 на суму 4 680 грн., №РН-0006 від 21.06.2006 на суму 4 800,02 грн., №РН-00068 від 22.06.2006 на суму 5 856,02 грн., №РН-00069 від 26.06.2006 на суму 5 856,02 грн., №РН-00070 від 27.06.2006 на суму 11 456,05 грн., №РН-00072 від 28.06.2006 на суму 5 856,02 грн., №РН-00073 від 29.06.2006 на суму 5 856,02 грн., №РН-00074 від 29.06.2006 на суму 6 400,03 грн., №РН-00075 від 30.06.2006 на суму 5 856,02 грн., №РН-00076 від 01.07.2006 на суму 11 456,05 грн., №РН-00077 від 03.07.2006 на суму 5 600,03 грн., №РН-00079 від 05.07.2006 на суму 16 256,08 грн., №РН-00080 від 06.07.2006 на суму 10 656,05 грн., №РН-0081 від 10.07.2006 на суму 10 400,05 грн., №РН-00082 від 11.07.2006 на суму 5 856,02 грн., №РН-83 від 12.07.2006 на суму 5 600,03 грн., №РН-84 від 13.07.2006 на суму 10 400,05 грн., №РН-85 від 14.07.2006 на суму 11 456,05 грн., №РН-86 від 17.07.2006 на суму 10 400,05 грн., №РН-87 від 18.07.2006 на суму 5 856,02 грн., №РН-89 від 18.07.2006 на суму 4 800,02 грн., №РН-91 від 20.07.2006 на суму 10 656,05 грн., №РН-93 від 21.07.2006 на суму 10 656,05 грн., №РН-94 від 25.07.2006 на суму 5 856,02 грн., №РН-97 від 26.07.2006 на суму 4 800,02 грн., №РН-99 від 27.07.2006 на суму 4 800,02 грн., №РН-100 від 01.08.2006 на суму 5 856,02 грн., №РН-101 від 02.08.2006 на суму 5 856,02 грн., №РН-102 від 03.08.2006 на суму 5 856,02 грн., №РН-104 від 07.08.2008 на суму 5 856,02 грн., №РН-105 від 08.08.2006 на суму 7 200,04 грн., №РН-106 від 08.08.2006 на суму 5 856,02 грн., №РН-107 від 10.08.2006 на суму 5 856,02 грн., №РН-108 від 11.08.2006 на суму 5 856,02 грн., №РН-111 від 14.08.2006 на суму 5 864,03 грн., №РН-114 від 16.08.2006 на суму 5 856,02 грн., №РН-115 від 17.08.2006 на суму 21 856,10 грн., №РН-116 від 19.08.2006 на суму 11 456,05 грн., №РН-117 від 22.08.2006 на суму 5 856,02 грн., №РН-119 від 23.08.2006 на суму 5 856,02 грн., №РН-120 від 24.08.2006 на суму 6 400,03 грн., №РН-121 від 29.08.2006 на суму 5 600,03 грн., №РН-123 від 30.08.2006 на суму 5 856,02 грн., №РН-124 від 01.09.2006 на суму 5 600,03 грн., №РН-125 від 02.09.2006 на суму 6 400,03 грн., №РН-126 від 05.09.2006 на суму 5 600,03 грн., №РН-127 від 07.09.2006 на суму 5 600,03 грн., №РН-128 від 13.09.2006 на суму 5 856,02 грн., №РН-129 від 14.11.2006 на суму 5 856,02 грн., №РН-131 від 16.11.2006 на суму 5 600,03 грн., №РН-133 від 19.11.2006 на суму 5 856,02 грн., №РН-134 від 21.11.2006 на суму 5 856,02 грн., №РН-135 від 27.11.2006 на суму 5 600,03 грн.

З врахуванням даних обставин, непоставка відповідача становить 66 167,47 грн.

Згідно пункту 4 статті 193 Господарського кодексу України управнена сторона має право не приймати виконання зобов'язання частинами, якщо інше не передбачено законом, іншими нормативно-правовими актами або договором, або не випливає із змісту зобов'язання.

Hi угодою сторін, ні нормативними актами не передбачено в даному випадку виконання зобов'язання частинами.

Відповідач виконував свої зобов'язання частинами, про що свідчать вище перелічені накладні і позивач приймав це виконання.

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В даному ж випадку відповідач частково виконав і позивач прийняв поставку товару. 30.08.2006 - день передачі першої партії товару слід вважати терміном виконання зобов’язання, оскільки, як було зазначено вище, умовами угоди не передбачено виконання договору частинами. Кожна партія переданої цегли є лише складовою одного зобов’язання відповідача - передати узгоджену сторонами і оплачену позивачем кількість цегли.

Відповідно до пункту 3 статті 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу

Як вбачається з картки-рахунку №631 відповідач повертав позивачу кошти, а саме 07.02.2007 відповідачем повернуто позивачу 300 грн., 16.02.2007 - 350 грн., 01.03.2007 - 500 грн., 03.05.2007 - 250 грн., 14.05.2007 - 250 грн., 04.07.2007 - 500 грн., 06.07.2007 - 500 грн., 11.07.2007 - 500 грн. Всього відповідачем повернуто позивачу 3150 грн. за оплачену і непоставлену керамічну цеглу.

Позивач листом №07-ю від 28.08.2007 запропонував відповідачу відповідно до статті 188 Господарського кодексу України розірвати усну угоду купівлі-продажу і повернути йому сплачені позивачем кошти у розмірі 63 017,47 грн.

Відповідач не надав доказів повернення 63 017,47 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача є правомірними, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Заперечення апелянта про те, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, так як прийняте без його участі колегія суддів до уваги не приймає з огляду на наступне.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 04.10.2007 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 16.10.2007.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 16.10.2007 розгляд справи відкладено на 15.11.2007 в зв’язку з нез’явленням представника відповідача в судове засідання.

В матеріалах справи міститься розписка, підписана Директором ТОВ „Варвинський цегельний завод” про те, що він особисто повідомлений про розгляд справи №7/207, який призначено на 15.11.2007.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 15.11.2007 розгляд справи відкладено на 29.11.2007 в зв’язку з нез’явленням представника відповідача в судове засідання.

Отже, відповідач не використав наданого законом права на участь свого представника у судовому засіданні. Матеріали справи містять докази про належне неодноразове повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення господарського суду Чернігівської області від 29.11.2007 у справі №7/207 відповідає чинному законодавству, підстав для його скасування або зміни не вбачається. Апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ „Варвинський цегельний завод” залишити без задоволення, а рішення господарського суду Чернігівської області від 29.11.2007 у справі №7/207 – без змін.

Матеріали справи №7/207 повернути до господарського суду Чернігівської області.

Постанова може бути оскаржена в місячний термін до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя

Судді

28.03.08 (відправлено)