ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2008 р.

№ 2-2/12739-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г.,

Михайлюка М.В.,

Черкащенка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Респектсервіс" на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2007 року у справі № 2-2/12739-2007 Господарського суду Автономної Республіки Крим за позовом Будівельного управління Державного управління справами, м. Київ, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Респектсервіс", м. Ялта, про стягнення 466 506,58 грн.,

за участю представників сторін:

позивача –Будівельного управління Державного управління справами –Бугай В.Т. (дов. № 16-4/134 від 21.03.2008 р.);

відповідача –не з'явилися;

встановив:

У вересні 2007 року позивач –Будівельне управління Державного управління справами пред'явив у господарському суді позов до відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю "Респектсервіс" про стягнення 466 506,58 грн.

Вказував, що на підставі укладеного між ним (генеральним підрядником) та відповідачем (замовником) договору підряду № 3/06 від 19 січня 2006 року та додаткових угод до нього № 1 від 26 січня 2006 року, № 8, № 9, Будівельне управління Державного управління справами виконано будівельні роботи з будівництва комплексу житлового будинку № 1 в смт. Кореїз, Севастопольське шосе, 45.

Посилаючись на неналежне виконання умов договору в частині оплати виконаних будівельних робіт, позивач просив стягнути з відповідача 399 999,60 грн. основного боргу, 38 378,03 грн. пені, 7 758,89 грн. 3 % річних, 20 370,06 грн. інфляційних та судові витрати.

В подальшому позивач зменшив свої вимоги на 13 772,78 грн. та просив стягнути з відповідача 399 999,60 грн. основного боргу, 7 627,40 грн. 3 % річних, 11 199,99 грн. інфляційних, 33 906,81 грн. пені та судові витрати.

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 11 жовтня 2007 року (суддя Толпиго В.І.), залишеного без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2007 року (колегія суддів у складі Борисової Ю.В., Гонтаря В.І., Плута В.М.), позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 399 999,60 грн. основного боргу, 7 627,40 грн. 3 % річних, 11 199,99 грн. інфляційних, 33 906,81 грн. пені, 4527,33 грн. державного мита, 114,51 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В частині стягнення 13 772,78 грн. відмовлено.

Судові рішення, в частині задоволення позовних вимог, мотивовані посиланнями на ст.ст. 526, 599 ЦК України та виникненням у відповідача зобов'язання по сплаті коштів внаслідок невиконання в установлений договором строк взятих на себе зобов’язань в частині оплати за виконану роботу.

В частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення 13 772,78 грн. судові рішення мотивовані посиланнями на заяву позивача про зменшення позовних вимог на вказану суму.

У касаційній скарзі ТОВ "Респектсервіс", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, а саме: ст.ст. 852, 854, 858 ГК України, –просить скасувати судові рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого та постанова апеляційного суду відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 19 січня 2006 року між ТОВ "Респектсервіс" (замовником) та Будівельним управлінням Державного управління справами (генеральним підрядником) укладено договір підряду № 3/06, за умовами якого замовник доручає, а підрядник виконує власними та залученими силами і засобами комплекс будівельних та монтажних робіт по будівництву житлового будинку № 1 в смт. Кореїз, Севастопольське шосе, 45.

Пунктом 5.2 договору встановлено, що оплата робіт здійснюється шляхом перерахування проміжних авансів в розмірі 50 % та щомісячних платежів за фактично виконані за звітний місяць роботи.

Відповідно до п. 5.4 договору, не пізніше двох банківських днів з дня погодження вартості виконаних робіт відповідач повинен перерахувати генеральному підряднику суму, зазначену у довідці (№ КБ-3) з відрахуванням погашення проміжних авансових платежів. Згідно пункту 5.7 договору відповідач зобов'язався забезпечувати до 10 числа кожного місяця своєчасність перерахування позивачу авансів на наступний місяць і платежів за виконані роботи за звітний місяць.

26 січня 2006 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору, якою доповнили пункт 3.1 договору наступним: 1. Вартість робіт по влаштуванню каркасу з монолітного залізобетону за цією додатковою угодою визначається виходячи з розрахунку –1750 грн. разом з ПДВ за один метр кубічний залізобетону. 2. Вартість робіт визначена в п.1 даної додаткової угоди складена в поточних цінах. В разі зміни цін на матеріальні ресурси вартість робіт підлягає коригуванню.

В подальшому сторонами укладено додаткові угоди № 8 та № 9 до договору, якими сторони погодили виконання Генеральним підрядником будівельних робіт по влаштуванню пристінного дренажу, вартістю 18 726 грн. та погодили, що вартість робіт по влаштуванню гідроізоляції пристінного дренажу становить 38 542 грн.

На виконання умов договору та додаткових угод до нього, позивачем виконано будівельні роботи по влаштуванню каркасу з монолітного залізобетону, та влаштування гідроізоляції пристінного дренажу, що підтверджується матеріалами справи, у тому числі довідкою про вартість виконаних підрядних робіт та витрат за жовтень 2006 року, актами приймання виконаних підрядних робіт № 452, № 453, № 454 та № 455 за жовтень 2006 року.

Судами встановлено, що відповідачем умови договору підряду в частині оплати виконаних робіт належним чином не виконувалися, по акту № 454 за жовтень 2006 року відповідачем оплачено частково, вартість робіт за актами № 452, № 453, № 455 за жовтень 2006 року відповідачем не оплачена взагалі, у зв'язку з чим виникла заборгованість на суму 399 999,60 грн.

Згідно зі статтею 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов не допускається.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про стягнення з відповідача 399 999,60 грн. заборгованості, оскільки останнім в порушення вимог ст. 33 ГПК України не доведено оплату виконаних позивачем робіт.

Звертаючись до суду з позовом у даній справі позивач зазначає, що оскільки відповідач оплати за виконані роботи не здійснив, поряд з основною заборгованістю стягненню підлягають інфляційних витрат та 3 % річних.

Виходячи з положень ст. 625 ЦК України місцевим господарським судом зроблено висновок, що сума заявлена до стягнення з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог, а саме: 7 627,40 грн. 3 % річних та 11 199,99 грн. інфляційних підлягає задоволенню. Підставою для задоволення вимоги, за висновком місцевого господарського суду, є невиконання грошового зобов’язання на вимогу кредитора.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В якості одного із аргументів, які підтверджують обґрунтованість вимог по застосуванню положень ст. 625 ЦК України судом першої інстанції визнано невиконання відповідачем положень договору щодо порядку та строків проведення розрахунків.

Враховуючи вище викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про стягнення з відповідача на користь позивача 7 627,40 грн. 3 % річних та 11 199,99 грн. інфляційних нарахованих на основну суму боргу.

Крім того, в силу ч. 2 ст. 20 ГК України, захист прав і законних інтересів суб’єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

До інших способів відноситься, зокрема, передбачена ст. 549 ЦК України пеня, яка є грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 14.4 договору встановлено, що у разі затримки з вини Замовника оплати виконаних робіт винна сторона сплачує Генеральному підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості виконаних робіт, що не були сплачені за кожен день затримки.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 33 906,81 грн. пені за період з 11 листопада 2006 року по 11 травня 2007 року.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові суду апеляційної інстанції помилково зазначено про відмову позивачу у стягнені 13 772,78 грн., оскільки позивачем у відповідності до статті 22 ГПК України подано заяву про зменшення позовних вимог на зазначену суму. Проте вказані порушення не вплинули на винесення законного та обгрунтованого судового рішення.

Посилання касаційної скарги на виявлені дефекти виконаних позивачем підрядних робіт про, що складено акт від 10 вересня 2007 року та на ту обставину, що Генеральний підрядник зобов'язаний усунути недоліки за письмовою вимогою Замовника, –не спростовують правильності висновків суду щодо обгрунтованості позову, оскільки вищенаведені посилання скаржника можуть бути позовними вимогами з самостійним предметом та підставою.

Інші доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до намагань позивача надати перевагу одних доказів над іншими, що суперечить вимогам ст. 111-7 ГПК України, і тому до уваги не беруться.

Постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, доводи касаційної скарги правильності викладених у ній висновків не спростовують, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Респектсервіс" залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2007 року у справі № 2-2/12739-2007 залишити без змін.

Судді:

Н. Дунаєвська

М. Михайлюк

М. Черкащенко