ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

11.03.2008
Справа  № 2/229

За позовом відкритого акціонерного товариства
«Закарпатнафтопродукт-Мукачево», м. Мукачево

За участю
третіх осіб без самостійних
вимог на предмет спору на стороні позивача:

-          Мукачівської міської ради, м.
Мукачево,

-          Управління архітектури і
містобудування, м. Мукачево

До відповідача приватного підприємця ОСОБА_1, м. Мукачево

Про зобов'язання відповідача перебудувати за
власний рахунок об'єкт будівництва -кафе-магазин, розташований в АДРЕСА_1 у
відповідності із вимогами чинних будівельних норм, в тому числі з дотриманням
протипожежних відстаней визначених таблицею 7.9* Держаних будівельних норм
«Планування та будівництво міських і сільських поселень ДБН 360-92**»,

-          заборону відповідачу вводити даний
об'єкт в експлуатацію до приведення його у відповідність чинним будівельним
нормам,

-          заборону відповідачу використовувати
об'єкт будівництва за призначенням та розпоряджатись ним до приведення його у
відповідність чинним будівельним нормам

(позовні вимоги
викладено у відповідності до заяви позивача, поданої в порядку вимог статті 22
ГПК України щодо їх зміни)

Суддя О.Ф.
Ремецькі

Представники
сторін:

від позивача
- Дроздецький М.М.
-представник за дорученням від 16.03.2007р.

від
відповідача - ОСОБА_1.
-приватний підприємець та

ОСОБА_2.
-представник за дорученням від 13.12.2006р.

від третіх
осіб  -Немеш П.С. -предст. за дорученням №318/01-14 від 07.03.07р.

СУТЬ СПОРУ:

В засіданні
суду 03.03.2008 року судом за згодою сторін в порядку вимог статті 77
Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до
06.03.2008 року та до 11.03.2008 року з огляду на подане позивачем клопотання
та для надання сторонам можливості подати суду додаткові докази в обгрунтування
своїх доводів та заперечень.

Представник
позивача просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі по мотивах,
викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість матеріалами
справи. Зокрема, просить взяти до уваги те, що здійснене відповідачем
будівництво з порушенням будівельних правил зачіпає його права та охоронювані

Продовження
рішення господарського суду Закарпатської області від 11.03.2008 року по справі
№2/229

законом
інтереси, оскільки розміщене у безпосередній близькості від резервуарів АЗС,
використання якої при введенні будівлі відповідача в експлуатацію за
відсутності відповідних проектних та погоджувальних документів носитиме
характер ризику як для позивача так і для оточуючих. Разом з тим, намагання
здійснити продаж даного об'єкту АЗС були марними, оскільки потенційними
покупцями було відмолено в укладенні відповідного договору купівлі-продажу з
тих мотивів, що будівля відповідача, яка носить соціальний характер
(кафе-магазин), розміщена у небезпечній близькості від резервуарів АЗС з
порушенням вимог законодавства, державних стандартів, норм та правил,
регіональних і місцевих правил забудови, містобудівної та проектної
документації, у тому числі вимог п. 5.32 Державних санітарних правил планування
та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони
здоров'я України від 19.06.1996 №173, а також вимог ДБН 360-92**, Державні
будівельні норми "Містобудування. Планування і забудова міських і
сільських поселень", які поширюються на проектування нових і реконструкцію
існуючих міських і сільських поселень України, оскільки об'єкт позивача -АЗС
-відноситься до об'єктів підвищеної небезпеки.

Вважає, що
вищевикладене повністю підтверджується наявними у справі документами, зокрема,
актом обстеження (будинковолодіння) в АДРЕСА_1 від 13.10.2006 року, складеного
комісією відділу архітектури та містобудування Мукачівської міської ради та
приписом Інспекції від Державного архітектурно-будівельного контролю від
20.10.2006р., за яким зобов'язано відповідача припинити будівництво об'єкту,
яке здійснюється за відсутності дозволу на початок будівельних робіт та
погодженої проектно-технічної документації на будівництво. Тобто вищенаведене
повністю підтверджує порушення відповідачем прав позивача на розпорядження
належним йому майном та свідчить про потенційну небезпеку для оточуючих.

Заперечує
доводи відповідача про відсутність права у позивача на звернення з відповідною
позовною вимогою з огляду на те, що норма статті 376 Цивільного кодексу України
не містить обов'язку органів державної влади або місцевого самоврядування
звертатись до суду у випадку виявлення порушень будівельних норм, а відтак, не
доводить виключного складу осіб, які можуть звернутись до суду за захистом
своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Крім того вважає, що
дана стаття містить диспозитивні норми, що безпосередньо регулюють земельні
правовідносини, носять особливий характер та не можуть застосовуватись як
загальні норми цивільного права для всіх правовідносин з питань порушення
будівельних норм при будівництві певних об'єктів.

Вказує, що
підставою для звернення з даними позовними вимогами є факт порушення
відповідачем права позивача розпорядження майном, що є наслідком близького
розташування об'єкту будівництва відповідача до майна позивача, а крім того,
будівництво якого здійснено з порушенням вимог чинного законодавства за
відсутності відповідних дозвільних документів та проектно-технічної
документації.

Представники
відповідача заперечують з приводу наявності підстав для задоволення позовних
вимог з мотивів, наведених у поданому суду письмовому поясненні. В
обгрунтування своєї позиції вказують на те, що нормами статті 376 Цивільного
кодексу України, що регулює питання відповідальності за порушення вимог чинного
законодавства при здійсненні будівництва об'єктів нерухомості, обмежено
суб'єктний склад осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про
примусову перебудову об'єкту нерухомості, однак, такої вимоги відповідними
органами не заявлено. Така ж позиція висвітлена і в постанові Вищого
господарського суду України при розгляді справи №3/219 за участю позивача та

Продовження
рішення господарського суду Закарпатської області від 07.03.2008 року по справі
№2/3

відповідача та
вказується на те, що позивачем не доведено факту порушення відповідачем його
прав та охоронюваних законом інтересів через обставини порушення відповідачем
при будівництві вимог будівельних норм і правил. З огляду на це просить суд
застосувати правила статті 35 ГПК України при розгляді даної справи, оскільки
наведені позивачем підстави у задоволення поданих позовних вимог вже були
предметом судового розгляду справи №3/219.

Третіми особами
суду подано письмове пояснення по суті заявлених позивачем вимог та вказується
на те, що  відповідача на сьогоднішній
день відсутня проектно-технічна документація на будівництво об'єкту кафе-магазину
та дозвіл на початок будівельних робіт.

Вивчивши
матеріали справи, а також заслухавши пояснення представників сторін, суд
встановив:

ВАТ
„Закарпатнафтопродукт-Мукачево” у відповідності до установчих документів даної
особи є юридичною особою з видами діяльності -роздрібна та оптова торгівля
пальним, яка здійснюється через мережу АЗС №18, розміщену в АДРЕСА_1, що також
підтверджується довідкою Єдиного державного реєстру підприємств та установ
України №077/07, що міститься в матеріалах справи.

Даний об'єкт
-мережа АЗС, була придбана позивачем у власність за договором купівлі-продажу
ВВЕ №135892 від 20.05.2004р., що підтверджується  Державним актом серії ЗК №041013 та витягом
про реєстрацію права власності №8159252.

В свою чергу
приватним підприємцем ОСОБА_1. за договором дарування від 18.02.2005р. серії
ВСА №286403 було надбано операторську -бокс літ. „Б”, та мийку -навіс літ. „Б*”
з майнового комплексу, що розташований в АДРЕСА_1 та входила до моменту
відчуження до єдиного майнового комплексу АЗС, що підтверджується витягом про
реєстрацію права власності №6743982 від 16.03.2005р.

Як вбачається з
матеріалів справи, на підставі рішення виконавчого комітету Мукачівської
міської ради №312 від 23.12.2005 року відповідачу було надано дозвіл на будівництво
кафе-магазину біля мийки-навісу в АДРЕСА_1 та вказано не необхідність
виготовлення та погодження у встановленому порядку проектно-технічної
документації на дане будівництво. Пунктом 2 даного рішення також вказано на те,
що дозвіл на проведення будівельно-монтажних робіт видається тільки після
реєстрації документації по об'єктам будівництва в інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю.

На підставі
даного рішення відповідачем було розроблено архітектурно-планувальне завдання
на будівництво кафе-магазину (АПЗ) №2287/17-8 затвердженого 20.02.2006р.
Головним архітектором м. Мукачево на проектування об'єктів нового будівництва,
розширення, реконструкції, капітального ремонту та комплексного благоустрою
територій. Водночас, пунктом б описової частини АПЗ вказано на те, що таке не
надає права на початок будівельних робіт та освоєння земельної ділянки. Крім
того, пунктом 3.10 АПЗ вказано на необхідність в проекті врахувати
протипожежні, санітарно-гігієнічні вимоги, вимоги по енергозбереженню та енергоефективності
згідно ДБНіП.

У відповідності
з Актом обстеження (будинковолодіння) по АДРЕСА_1, що належить відповідачу, від
13.10.2006 року, складеного комісією відділу архітектури та містобудування,
встановлено факт завершення відповідачем

Продовження
рішення господарського суду Закарпатської області від 07.03.2008 року по справі
№2/3

будівництва
кафе-магазину за відсутності дозволу на будівництво, а також відмічено, що
відстань від краю об'єкту кафе-магазину до краю кришки резервуару АЗС становить
5,95м. Зобов'язано відповідача припинити будівництво даного об'єкту та
з'явитись в інспекцію ДАБК для складання припису та протоколу про
адмінпорушення.

За результатами
даного огляду ДАБК 20.10.2006 року було складено протокол №235-А про самовільне
будівництво та того ж числа відповідачу внесено припис з вимогою припинити
будівельні роботи до отримання відповідної проектно-технічної документації та
дозволу на початок будівельних робіт.

Позивач
звернувся з вимогою про зобов'язання відповідача здійснити перебудову об'єкту
кафе-магазину з тих підстав, що зведений відповідачем об'єкт обмежує право
позивача на розпорядження належним йому майном, що знаходиться в безпосередній
близькості від побудованого відповідачем, що полягає у неможливості здійснити
його відчуження та в майбутньому створюватиме перешкоди у реалізації його права
на здійснення господарської діяльності по продажу пального на АЗС, оскільки
збудований відповідачем об'єкт розміщено з порушенням відстаней, визначених ДБН
360-92**, Державні будівельні норми "Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень".

Аналізуючи
позицію сторін з приводу обґрунтованості позовних вимог, а також позицію третіх
осіб з приводу існуючого спору, суд констатує наступне.

Згідно з ч. 1
ст. 23 Закону України "Про планування та забудову територій"
будівництво об'єктів містобудування, здійснюється згідно з законодавством,
державними стандартами, нормами та правилами, регіональними і місцевими
правилами забудови, містобудівною та проектною документацією.

Статтею 5
Закону України "Про основи містобудування" встановлено, що при
здійсненні містобудівної діяльності повинна бути забезпечена розробка
містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними
даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил,
регіональних і місцевих правил забудови, розміщення і будівництво об'єктів
відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації
та проектів цих об'єктів; раціональне використання земель та територій для
містобудівних потреб, підвищення ефективності забудови та іншого використання
земельних ділянок; охорона культурної спадщини, збереження традиційного
характеру середовища населених пунктів; урахування державних та громадських
інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних
інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що
оточують місце будівництва; інформування через засоби масової інформації
громадян про плани перспективного розвитку територій і населених пунктів,
розміщення важливих містобудівних об'єктів; участь громадян, об'єднань громадян
в обговоренні містобудівної документації, проектів окремих об'єктів і внесення
відповідних   пропозицій   до
державних   органів,   органів
місцевого   самоврядування,
підприємств, установ і організацій; захист прав громадян та громадських
організацій гідно із законодавством.

Отже, отримання
дозволу на проведення будівельних робіт у відповідності до вимог статті 22
Закону України „Про основи містобудування” є передумовою виникнення права на
забудову. Порядок отримання дозволу на будівництво визначається „Положенням про
порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт”, затвердженим наказом
Держбуду України від 05.12.2000р. №273.

Право на
забудову (будівництво) -це можливість власника, користувача земельної ділянки
здійснювати на ній у встановленому законом порядку будівництво об'єктів
містобудування, перебудову або знесення будинку та споруд. Право на забудову
здійснюється власником земельної ділянки за умови додержання

Продовження
рішення господарського суду Закарпатської області від 07.03.2008 року по справі
№2/3

архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил. зазначені норми
передбачені Земельним кодексом України, законами України „Про основи
містобудування”, „Про планування та забудову територій”, „Про архітектурну
діяльність” та іншими нормативно-правовими актами (державними стандартами,
нормами та правилами, регіональними та місцевими правилами забудови,
містобудівною і проектною документацією), до яких віднесено ДБН 360-92**
"Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень",
затвердженого наказом Мінінвестбуду України від 17.04.1992р. та Положення про
порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом
Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від
05.12.2000 № 273.

Крім того,
відповідно до статті 11 Закону України „Про забезпечення санітарного та
епідеміологічного благополуччя населення” проектна документація на відведення
земельних ділянок, технічко-економічні обгрунтування і розрахунки, проекти
будівництва, розширення, реконструкції об'єктів будь-якого призначення
підлягають державній санітарно-гігієнічній експертизі, яку здійснюють експертні
підрозділи закладів державної санітарно-епідеміологічної служби України в
порядку, визначеному цим Законом.

Викладене дає
підстави стверджувати, що при проектуванні та будівництві спірного об'єкту
відповідач зобов'язаний дотримуватись вимог законодавства, державних
стандартів, норм та правил, регіональних і місцевих правил забудови,
містобудівної та проектної документації, у тому числі вимог ДБН 360-92**
"Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень".

Натомість, як
вбачається з матеріалів справи, відповідачем здійснено будівництво об'єкту
нерухомості -кафе-магазину за відсутності відповідної проектно-технічної
документації та дозволу на будівництво, що також підтверджується поданими суду
документами, а також поясненнями сторін та третіх осіб. Зокрема, Актом
обстеження (будинковолодіння) по АДРЕСА_1, що належить відповідачу, від
13.10.2006 року, складеного комісією відділу архітектури та містобудування,
встановлено факт завершення відповідачем будівництва кафе-магазину за
відсутності дозволу на будівництво, а також відмічено, що відстань від краю
об'єкту кафе-магазину до краю кришки резервуару АЗС становить 5,95м. Окрім
того, таке підтверджується також приписом Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю від 20.10.2006р., яким зупинено проведення
будівельних робіт відповідачем через відсутність відповідних дозвільних
документів на проведення будівництва та встановлено факт самовільного
будівництва.

У відповідності
до вимог Закону України „Про об'єкти підвищеної небезпеки” автозаправна станція
ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево”, що знаходиться поруч з будівлею
відповідача, є об'єктом підвищеної небезпеки, тобто таким, на якому
використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або
транспортуються одна або кілька небезпечних речовин  чи
категорій речовин   у   кількості,
що  дорівнює  або
перевищує  нормативно встановлені
порогові маси. В свою чергу, статтею 8 даного Закону визначено, що суб'єкт
господарської діяльності зобов'язаний вживати заходів, направлених на   запобігання
аваріям, обмеження і ліквідацію їх наслідків та захист людей і довкілля
від їх впливу; забезпечувати експлуатацію
об'єктів  підвищеної  небезпеки з додержанням мінімально можливого
ризику; виконувати вимоги цього Закону та
інших  нормативно-правових актів,
які регулюють діяльність об'єктів підвищеної небезпеки, тощо.

Як вбачається
з  Акту обстеження домоволодіння, що
складений інспекцією ДАБК та приписом, відповідачем при будівництві
кафе-магазину порушено будівельні норми та збудовано даний об'єкт з порушенням
протипожежних відстаней

Продовження
рішення господарського суду Закарпатської області від 07.03.2008 року по справі
№2/3

визначених
таблицею 7.9* Державних будівельних норм „Планування та будівництво міських і
сільських поселень ДБН 360-92**”, тобто у небезпечній близькості від об'єкту
позивача, що враховуючи його специфіку діяльності, при збереженні таких
небезпечних відстаней, не забезпечує уникнення ризику для нього при можливому
настанні аварійних ситуацій.

В даному
випадку під ризиком слід розуміти ступінь імовірності певної негативної події,
яка може відбутися в певний час або за певних обставин на території об'єкта
підвищеної небезпеки і/або за його межами, що в змозі призвести у випадку
експлуатації об'єкту відповідача за таким розташуванням без зміни його
розташування до можливих негативних наслідків як для позивача, так і для інших
осіб.

Відтак,
існування об'єкту відповідача можливе тільки за умови дотримання нормативної
відстані до автозаправної станції при проектуванні комплексу обслуговування
населення (кафе-магазину), тобто, відповідач повинен витримати розриви до АЗС у
відповідності з діючими нормами.

Пунктом 5.32
Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів,
затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19.06.1996 №173
передбачено, що відповідно до вказаних вище норм відстань від автозаправочних
станцій з підземними резервуарами для зберігання рідкого палива до меж ділянок
дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, шкіл-інтернатів,
лікувально-профілактичних закладів, до стін житлових та інших громадських
будівель і споруд, дитячих ігрових майданчиків і місць відпочинку населення
слід приймати за розрахунком забруднення атмосферного повітря шкідливими
викидами АЗС, але не менше 50 м.

Як вбачається з
АПЗ та вихідних даних для проектування будівництва кафе-магазину, виходячи з
масштабу 1:500, відповідачем здійснено будівництво даного об'єкту на відстані
від резервуарів АЗС позивача, що не перевищує п'яти метрів, в той  час, як у відповідності до норм ДБН
360-92-2002р. „Містобудування" (таблиця 7.8* та 7.9* про класифікацію АЗС
по потужності та технологічним рішенням така відноситься до І - мала) відстань
від фундаменту будівель та споруд до обладнання АЗС (резервуарів) має становити
не менше 12 метрів.

Матеріали
справи свідчать про порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача,
що полягає у обмеженні права на продаж належного йому майна АЗС, оскільки
потенційним покупцем було відмовлено в укладанні договору купівлі-продажу
даного об'єкту саме через невідповідність відстаней між будівлею відповідача та
об'єктом позивача та настання можливих наслідків зупинення функціонування АЗС,
як об'єкту з підвищеним рівнем небезпеки, відповідними службами з огляду на
такі порушення.

Відповідно до
змісту ДБН 360-92**, Державні будівельні норми "Містобудування. Планування
і забудова міських і сільських поселень" поширюються на проектування нових
і реконструкцію існуючих міських і сільських поселень України.

Ці норми
обов'язкові для органів державного управління, місцевого і регіонального
самоуправління підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого
підпорядкування, громадських об'єднань і громадян, які здійснюють проектування,
будівництво і благоустрій на території міських і сільських поселень.

Згідно частини
2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав і
інтересів зокрема є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Вимога
землекористувача та інших осіб, права яких порушені, про зобов'язання
відповідача перебудувати за власний рахунок об'єкт будівництва -кафе-магазин у
відповідності із вимогами чинних будівельних норм, в тому числі  з

Продовження
рішення господарського суду Закарпатської області від 07.03.2008 року по справі
№2/3

дотриманням
протипожежних відстаней визначених таблицею 7.9* Держаних будівельних норм
«Планування та будівництво міських і сільських поселень ДБН 360-92**»,
спрямована на відновлення становища, яке існувало до початку самочинного
будівництва.

Таким чином, дії
відповідача обмежують можливості реалізації права власності позивача, а саме
користування належним йому майном. Відповідно до ст.321 ЦК України право
власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права
чи обмежений у його здійсненні. Отже, порушене право позивача підлягає судовому
захисту.

З достовірністю
встановлено факт здійснення відповідачем будівництва об'єкту соціального
призначення -кафе-магазину з порушенням державних будівельних норм (ДБН
360-92-2002р. “Містобудування”) та без згоди власника автозаправної станції, що
є порушенням прав  останнього на
користування належним йому майном шляхом обмеження власника у  здійсненні цього права в розумінні ст.321 ЦК
України.

Статтею 391 ЦК
України встановлено, що власник
може  вимагати  усунення будь-яких порушень його права, хоч
би ці порушення  і  не
були  поєднані  з
позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків.

Відповідно до
положень ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник який має підстави передбачати
можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до
суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право,
або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Заперечення
відповідача про те, що порушення будівельних норм при спорудженні кафе-магазину
не  порушують права позивача на
розпорядження належним йому майном АЗС не можуть бути взяті судом до уваги з
огляду на вищенаведене та наступне.

У відповідності
до вимог статті 35 ГПК України факти, встановлені  рішенням
господарського  суду  (іншого органу,  який
вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи,  не
доводяться  знову  при вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

За загальним
правилом кожна особа, що бере участь у справі, повинна довести обставини, на
які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень (стаття 33 ГПК
України).

Преюдиціальність
-обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили,
в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені
факти не підлягають доказуванню, поза як їх з істинністю вже встановлено у
рішенні, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву
істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Однак, наведена
відповідачем позиція про преюдиціальність факту встановленого при розгляді
справи №3/219 стосовно відсутності у позивача порушення відповідачем його прав
та охоронюваних законом інтересів через обставини порушення відповідачем при
будівництві вимог будівельних норм і правил за нормами статті 376 Цивільного
кодексу України, що регулює питання відповідальності за порушення вимог чинного
законодавства при здійсненні будівництва об'єктів нерухомості, оскільки такою
обмежено суб'єктний склад осіб, які мають право на звернення до суду з позовом
про примусову перебудову об'єкту нерухомості, не може бути взята судом до уваги
з огляду на таке.

Преюдиціальні
факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин, оскільки помилковим
є надання преюдиціального значення оціночним

Продовження
рішення господарського суду Закарпатської області від 07.03.2008 року по справі
№2/3

судженням,
зробленим судом при вирішенні іншої справи, ототожнення фактів, встановлених
цим судом, з їх юридичною оцінкою (постанова ВСУ від 05.10.2004р. у справі
№6/408).

Відповідно до
статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює в межах, наданих їй
договором або актами цивільного законодавства. В свою чергу будь-яке з
суб'єктивних цивільних прав має свої межі, оскільки це міра можливої поведінки
учасника в цивільних правовідносинах. Закон зобов'язує учасників цивільних
правовідносин при здійсненні ними своїх прав утримуватися від дій, які могли б
порушити права інших осіб, а також зловживання правом в інших формах.

Матеріалами
справи достовірно встановлено, що вимога позивача зобов'язання відповідача
перебудувати (що полягає у проведенні реконструкції об'єкту) за власний рахунок
об'єкт будівництва -кафе-магазин, розташований в АДРЕСА_1 у відповідності із
вимогами чинних будівельних норм, в тому числі з дотриманням протипожежних
відстаней визначених таблицею 7.9* Держаних будівельних норм «Планування та
будівництво міських і сільських поселень ДБН 360-92**»спрямована на усунення
можливих порушень свого права (неможливість реалізації об'єкту АЗС та
запобіганню настання ризиків при її експлуатації із збереженням невідповідної
відстані між об'єктами позивача та відповідача), а відтак, підлягає
задоволенню.

Натомість,
решта позовних вимог, а саме заборону відповідачу вводити даний об'єкт в
експлуатацію до приведення його у відповідність чинним будівельним нормам, а
також заборону відповідачу використовувати об'єкт будівництва за призначенням
та розпоряджатись ним до приведення його у відповідність чинним будівельним
нормам задоволенню не підлягають, оскільки в певній мірі спрямовані на
обмеження права власності відповідача на об'єкт будівництва, врегулюванню
питання про приведення такого у відповідності до вимог чинного законодавства,
тощо.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 43, 44, 49, 82 -85 Господарського процесуального
кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов
задоволити частково.

2. Зобов'язати
приватного підприємця ОСОБА_1, м. Мукачево (ідент. код НОМЕР_1) за власний
рахунок здійснити реконструкцію (перебудову) об'єкту будівництва
-кафе-магазину, розташованого в АДРЕСА_1 у відповідності із вимогами чинних
будівельних норм, в тому числі з дотриманням протипожежних відстаней визначених
таблицею 7.9* Держаних будівельних норм «Планування та будівництво міських і
сільських поселень ДБН 360-92**».

3. В
задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Скасувати
заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 11.03.2007р.

Рішення набирає
законної сили в порядку ст. 85 Господарського
процесуального  кодексу  України.

Суддя
О.Ф. Ремецькі

Рішення підписано
13.03.2008 року.