ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27.02.08 р.
Справа № 26/213а

Постановлена
у нарадчий кімнаті 27 лютого 2008 р. о 15 год. 55 хв.

Господарський
суд Донецької області у складі судді Наумової К.Г.

При
секретарі судового засідання - Мосєєвій О.О.

Розглянув
у відкритому судовому засіданні господарського суду адміністративну справу

№
26/213 а

За
позовом          Суб'єкту підприємницької
діяльності - фізичної особи

ОСОБА_1
(смт. Старобешеве)

До          Державної податкової інспекції у
Старобешівському районі

(смт.
Старобешеве)

Про          визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень від 09.07.2003 р.                                   №
/0 та №/0

Суб'єкт  підприємницької діяльності - фізична особа
ОСОБА_1 (смт. Старобешеве) звернувся до господарського суду Донецької області з
позовом до Державної податкової інспекції у Старобешівському районі (смт.
Старобешеве), далі за текстом «ДПІ», про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень від 09.07.2003р. №/0, яким позивачеві
донарахований податок на додану вартість, далі за текстом «ПДВ», у сумі
1300868грн. та застосовані фінансові санкції у сумі 650434грн., у загальній
сумі 1951302грн., та від 09.07.2003 р. №/0, яким позивачеві донарахований
прибутковий податок у сумі 3639856грн. 80коп.

Уточненнями
позовної заяви від 27.02.2008р. позивач поточнив позовні вимоги та просить суд
визнати недійсними податкові повідомлення-рішення від 09.07.2003 р. №
/0 та №/0 та стягнути з коштів Державного бюджету України
витрати на проведення судово - бухгалтерської експертизи у сумі 10000грн.

Позивач
обґрунтовує позовні вимоги наступним.

Податкові
повідомлення-рішення від 09.07.2003р. №2/0 та №2/0 були
прийняті на підставі акту перевірки №64/17-1/17-111-8/  від 07.07.2003р., складеного за наслідками
проведення ДПІ документальної планової виїзної перевірки позивача з питань
дотримання вимог податкового законодавства.

Дану
перевірку податковим органом було проведено незаконно. Перевірку     проведено з 25.04.2003р. по 11.06.2003р.
Попередня перевірка позивача проводилась з 12.12.2002р. по 07.03.2003р. (акт
перевірки №11/17-1/17-111-8/ від 31.03.2003р.). Крім того, за той же
період що перевірявся, 05.06.2003р. ДПІ було проведено позапланову
документальну перевірку (акт перевірки №46/17-1/17-111-8/).
Зазначеним порушено п.2 Указу Президента України «Про деякі заходи з
дерегулювання підприємницької діяльності», згідно якого планова виїзна перевірка
проводиться не частіше одного разу на календарний рік.

Документальну
перевірку було проведено за відсутності підприємця, без врахування пояснень та
заперечень. В акті перевірки відсутні посилання на первинні бухгалтерські
документи, які б підтверджували підстави для нарахування прибуткового податку
та ПДВ.

Під
час перевірки взагалі не було проведено аналізу первинної бухгалтерської
документації. Висновки ДШ ґрунтуються лише на припущеннях.

Позивачем
не були надані до перевірки первинні бухгалтерські документи, оскільки законних
підстав для проведення повторної планової перевірки позивача у ДПІ не було.
Незаконність проведення перевірки підтверджена рішенням суду.

При
визначенні валових доходів перевіряючими неправомірно без фактичного та
документального підтвердження збільшений валовий доход за 2002р. на 40820грн.
60коп.

Перевіряючими
розраховані витрати, безпосередньо пов'язані з одержанням доходу, за ставкою
25% від обсягу реалізації, що не відповідає дійсності, оскільки витрати за
2002р. обчислювались не за шкалою процентних ставок, а виходячи з фактично
понесених витрат, підтверджених документально, і складають 12100426грн.

Перевіряючими
не прийнятий до уваги податковий кредит з ПДВ у сумі 1300868грн. Ця сума
підтверджується документально - податковими накладними.

В
процесі розгляду справи було проведено судово - бухгалтерську експертизу,
висновками якої не підтверджуються висновки ДПІ, викладені в акті перевірки
№64/17-1/17-111-8/ від 07.07.2003р., щодо необґрунтованого
декларування податкового кредиту з ПДВ та завищення підприємцем зазначеної в
декларації суми валових витрат. З висновку вбачається, що з загальної суми
валових витрат не підтверджуються первинними бухгалтерськими документами
витрати лише у сумі 2844грн. 22коп. Експертом також виявлені арифметичні
помилки, допущені відповідачем під час складання акту перевірки.

ДПІ
проти позову заперечує посилаючись на наступне.

Згідно
національного плану документальних перевірок СПД - фізичних осіб на 2003 рік
документальна перевірка СПД ОСОБА_1 була запланована на грудень місяць, але
згідно листа ДПА у Донецькій області від 21.03.2003р. №3513/7/17-113-5 у
зв'язку з отриманням оперативної інформації про наявність господарських
правовідносин підприємця з фіктивними фірмами ДПІ у Старобешівському районі
було зобов'язано здійснити перевірку діяльності СПД ОСОБА_1 у квітні 2003р.
Зміни у національний план документальних перевірок було здійснено шляхом
коригування.

Національний
план документальних перевірок затверджується ДПА України, внесені до національного
плану зміни також затверджуються ДПА України. Доведений національний план
підлягає виконанню та не може змінюватися за бажанням ДПІ. Внесення змін до
національного плану можливо лише в порядку, передбаченому п.6 Порядку
координації проведення планових виїзних перевірок фінансово-господарської
діяльності суб'єктів підприємницької діяльності контролюючими органами,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 р. №112.

СПД
ОСОБА_1 про проведення перевірки було повідомлено листом від 14.04.2003р.
№3257/10/17-1/71, який отримано 23.04.2003р. Крім того, 30.05.2003р. листом
№4579/10/17-1/128, який отримано 05.06.2003р., позивача було повідомлено про
те, що без надання ним документів про одержання доходів і витрат документальну
перевірку буде проведено за наявними даними.

Протест
прокурора Старобешівського району від 29.05.2003р. №1070 був розглянутий
керівництвом інспекції та відхилений, про що повідомлено прокурора листом від
27.06.2003р. №5797/10/16.

Під
час проведення перевірки ДПІ було встановлено наступне.

Згідно
роздрукованого особового рахунку по СПД ОСОБА_1 на ВАТ «Каракубське ХПП»,
позивачу надходила сільськогосподарська продукція від суб'єктів господарювання,
придбання якої не знайшло відображення в книзі обліку доходів і витрат (Ф 10),
книзі обліку придбання товарів (робіт, послуг).

В
зв'язку з тим, що підприємцем не надані документи, що підтверджують його
витрати, витрати враховувались за нормами витрат (25%), що враховуються при
оподаткуванні доходів громадян, які займаються підприємницькою діяльністю без
створення юридичної особи.

При
перевірці правильності формування сум податкового кредиту з ПДВ було
встановлено необгрунтоване віднесення підприємцем до складу податкового кредиту
з ПДВ суми 1300868грн., не підтвердженого відповідними податковими накладними.

Дослідивши
наявні в матеріалах справи докази та заслухавши пояснення представників сторін
та експерта суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач
є суб'єктом підприємницької діяльності, свідоцтво про державну реєстрацію
суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи видане Старобешівською
районною державною адміністрацією 13.09.2000р., про що зроблено запис
12.09.2000р. у журналі обліку реєстраційних справ за № Ф 0010280.

ДПІ
здійснила планову документальну перевірку фінансово - господарської діяльності
позивача, за наслідками якої складено Акт №64/17-1/17-111-8/ від
07.07.2003р. «Про результати планової документальної перевірки приватного
підприємця ОСОБА_1 по питанню дотримання вимог податкового законодавства по
податку на додану вартість за період з 01.11.2002р. по 31.03.2003р.,
прибутковому податку за період з 01.01.2002р. по 31.12.2002р.»

Документальною
перевіркою було встановлено заниження позивачем податкового зобов'язання  з прибуткового податку за 2002р. у сумі
3639856грн. 80коп.

ОСОБА_1
у 2002р. в порушення ст.13, п.1 а, б ст.19 Декрету Кабінету Міністрів України
«Про прибутковий податок з громадян» не було включено до валового доходу
40820грн. 60коп.(без ПДВ), у тому числі у 1 кварталі 2002р. - 29476грн. 99коп.,
у З кварталі 2002р. - 3333грн. 20 коп. та 3997 грн. 24 коп., у 4 кварталі
2002р. - на суму 4013грн. 17коп.

Згідно
даних особового рахунку СПД ОСОБА_1 на ВАТ «Каракубське ХПП», на ім'я СПД
ОСОБА_1 було передано продукцію на наведену суму. Зазначена продукція не
відображена позивачем у книзі обліку доходів та витрат.

Також
згідно акта перевірки СПД ОСОБА_1 у 2002р. в порушення ст.13, п.1 а, б ст.19
Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», було
включено витрати, які не підтверджені нотаріально. У зв'язку з тим, що СПД
ОСОБА_1 не надані на документальну перевірку документи, які підтверджують його
витрати, ДПІ була розрахована сума витрат за нормою витрат, що враховується при
оподаткуванні доходів громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність згідно
додатку № 6 до Інструкції про прибутковий податок з громадян", яка
затверджена ДПА України 18.01.1993 р. № 36-32. За даними перевірки позивачем
завищені витрати на суму 9063245,10 грн.

Таким
чином, позивачем занижений оподаткований доход на 9104065,70 грн., сума
данарахованого прибуткового податку з громадян складає 3639856 грн. 80 коп.

Документальною
перевіркою також було встановлено, що позивачем у порушення п.п.7.4.5 п.7.4
ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»до складу податкового
кредиту з ПДВ включені суми ПДВ, які не підтверджені належним чином складеними
податковими   накладними.   Внаслідок
цього   позивачем   занижений       ПДВ
на   суму 1300868грн., у тому
числі:

за
листопад 2002р. - у сумі 622979грн.,

за
грудень 2002р. - у сумі 328692грн.,

за
січень 2003р. - у сумі 79776грн.,

за
лютий 2003р. - у сумі 145965грн.,

за
березень 2003р. - у сумі 123456грн.

На
підставі даного акту перевірки ДПІ були прийняті податкові повідомлення-рішення
від 09.07.2003р.:

№/0,
яким позивачеві донарахований прибутковий податок у сумі 3639856грн. 80коп.;

№/0,
яким позивачеві донарахований ПДВ у сумі 1300868грн. та застосовані фінансові
санкції ДПІ на підставі п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» у сумі 650434грн., у загальній сумі 1951302грн.

Позивач
не погодився з висновками акту перевірки, посилаючись на те, що під час
перевірки працівниками ДПІ не були досліджені первинні бухгалтерські документи
та документи бухгалтерського та податкового обліку, а також були припущені
арифметичні помилки. ДПІ також у поясненнях від 14.10.2003р. повідомляє суд про
припущені в акті перевірки технічні описки. Крім цього, позивач посилається на
те, що в нього наявні документи податкового та бухгалтерського обліку, які
підтверджують правильність формування валового доходу і витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням цього доходу, а також податкового кредиту з ПДВ.

Для
роз'яснення питання, чи відповідають дані податкових декларацій з прибуткового
податку за 2002р. та з ПДВ за період з 01.11.2002р. по 31.03.2003р. даним
бухгалтерського та податкового обліку СПД ОСОБА_1, а також, чи вплинули
технічні описки, припущені в акті перевірки, на суму податкових зобов'язань з
ПДВ та прибуткового податку, нарахованих спірними податковими
повідомленнями-рішеннями, ухвалою суду від 26.12.2003р. було призначено судово
- бухгалтерську експертизу, проведення якої було доручено судовому експерту -
бухгалтеру Машиниченко О.А.

За
наслідками проведення судово - бухгалтерської експертизи експертом було
складено Висновок №46/24 від 28.05.2004р., з якого вбачається наступне.

В
результаті дослідження документів бухгалтерського та податкового обліку СПД
ОСОБА_1 експертом не підтверджені порушення, відображені в акті перевірки
№64/17-1/17-111-8/ від 07.07.2003р., які призвели до заниження суми
валового доходу на 40820грн. 60коп., у тому числі у 1 кварталі 2002р. - на суму
29476грн. 99коп., у З кварталі 2002р. - на суму 7330грн. 44коп., у 4 кварталі
2002р. - на суму 4013грн. 17коп., які пов'язані з надходженням соняшника та
пшениці на рахунок СПД ОСОБА_1 в ВАТ «Каракубське ХПП».

Внаслідок
порівняння даних щодо валових витрат підприємця, підтверджених первинними
бухгалтерськими документами, з валовими витратами, відображеними в книзі Ф 10
та податкових деклараціях, встановлено, що з загальної суми валових витрат,
задекларованих підприємцем, не підтверджено первинними бухгалтерськими
документами суму 2844грн. 22коп. Надані для проведення досліджень документи не
містять відомостей відносно того, що задекларовані позивачем витрати не
пов'язані із задекларованим доходом.

Висновки
акта перевірки №64/17-1/17-111-8/ від 07.07.2003р. стосовно
необгрунтованого декларування СПД ОСОБА_1 податкового кредиту з ПДВ за період з
листопада 2002р. по березень 2003р. у сумі 1300868грн. також не підтверджуються
наданими для проведення експертного дослідження первинними бухгалтерськими
документами позивача. Сума податкового кредиту з ПДВ за спірний період
підтверджена належним чином складеними податковими накладними у цілих числах.

В
результаті дослідження впливання технічних описок, припущених в акті перевірки,
на суму податкових зобов'язань з ПДВ та прибуткового податку, нарахованих
спірними податковими повідомленнями-рішеннями, встановлено, що внаслідок
припущених арифметичних помилок, з врахуванням висновків акта про порушення
підприємцем податкового обліку, відбулося заниження донарахування суми
прибуткового податку на 1грн. 08коп.

Висновок
у таблицях містить перелік досліджених експертом документів.

Відповідно
до ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з
громадян» в редакції Закону України від 23.03.99 р. N 539-ХІУ, яка діяла у
спірний період, оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто
різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і
документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за
погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по
сприянню малим підприємствам та підприємництву. До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу
валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом
України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Згідно
п.1 а, б ст.19 Декрету громадяни, доходи яких підлягають оподаткуванню
відповідно до цього Декрету, зобов'язані вести облік доходів, одержаних
протягом року, і витрат, безпосередньо пов'язаних з їх одержанням, за формою,
що встановлюється Головною державною податковою інспекцією України, подавати в
передбачених цим Декретом випадках податковим органам декларації про доходи і
витрати за формами, що їх встановлює Головна державна податкова інспекція
України, та інші необхідні документи, які підтверджували б достовірність
вказаних у деклараціях даних.

Відповідно
до п.13 Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій
органами державної податкової служби, затвердженої наказом Державної податкової
адміністрації України від 17 березня 2001 р. N ПО, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 23 березня 2001 р. за N 268/5459, в редакції
17.03.2001р., яка була чинна та діяла у спірний період, факти порушень
податкового та іншого законодавства посадова особа органу державної податкової
служби оформляє актом документальної перевірки, в якому чітко викладається
зміст порушення з обґрунтуванням порушених норм законодавчих актів та
вказуються конкретні їх пункти і статті.

З
акту перевірки вбачається, що при перевірці не були використані первинні
документи, які б свідчили про отримання підприємцем виручки у грошовій та
натуральній формі по спірним господарським операціям, акт перевірки не містить
відомостей про перелік та огляд накладних, податкових накладних тощо.

З
акту перевірки також вбачається, що визначення валових доходів та відповідно
податкового зобов'язання з прибуткового податку з громадян позивача, податковим
органом здійснено на підставі даних облікового рахунку, якій ведеться не
позивачем а іншим суб'єктом господарювання - ВАТ "Каракубське ХПП", а
не даних обліку позивача. Обліковий рахунок ВАТ "Каракубське ХПП" не
може вважатися а ні первинним бухгалтерським документом, а ні документом бухгалтерського
обліку.Первинні документи, на підставі яких у цьому особовому рахунку здійснені
записи ДПІ не досліджувались.

З
огляду на зазначене, не може вважатися обґрунтованим висновок ДШ щодо заниження
позивачем валових доходів на 40820грн. 60коп. по операціям з ВАТ
"Каракубське ХПП".

Експертизою
також встановлено, що СПД ОСОБА_1 припускались факти передчасного декларування
валового доходу, у зв'язку з тим, що валові витрати помилково декларувались не
за датою отримання виручки, а за датою відвантаження товару. За висновком
експертизи, дане порушення не тягне за собою заниження податкового зобов'язання
з прибуткового податку в цілому за наслідками господарської діяльності, однак
може привести до надмірного нарахування податкових зобов'язань за умови несплати
вже проведених постачань товарів.

Наведене
не знайшло відображення в акті перевірки, тобто не було підставою для прийняття
ДШ спірних повідомлень-рішень, тому не приймається судом до уваги.

Суд
також враховує наступне.

Попередня
документальна планова перевірка СПД ОСОБА_1 з питання дотримання вимог
податкового законодавства з ПДВ за період з 01.11.2001р. по 30.10.2002р., з
прибуткового податку за період з 01.01.2001р. по 31.12.2002р. згідно
національного плану на 2002 рік проводилась з 12.12.2002р. по 07.03.2003р. з
перервою в роботі з 26.12.2002р. до 20.02.2003р., з 27.02.2003р. до
05.03.2003р. Перевірка продовжувалась згідно рішення ДПА в Донецькій області
№978/7/17-113-5 від 27.01.2003р. (акт перевірки №11/17-1/17-111-8/
від 31.03.2003р.). Крім того, за той же перевіряємий період 05.06.2003р. ДПІ
було проведено позапланову документальну перевірку (акт перевірки
№46/17-1/17-111-8/).

Згідно
національного плану документальних перевірок СПД - фізичних осіб на 2003 рік
наступна документальна перевірка СПД ОСОБА_1 була запланована на грудень
місяць, але згідно листа ДПА у Донецькій області від 21.03.2003р.
№3513/7/17-113-5 у зв'язку з отриманням оперативної інформації про наявність
господарських правовідносин підприємця з фіктивними фірмами ДШ у
Старобешівському районі було зобов'язано здійснити перевірку діяльності СПД
ОСОБА_1 за 2002р. у квітні 2003р. Зміни у національний план документальних
перевірок було здійснено шляхом коригування.

Статтею
19 Конституції України, передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
п.2 Указу Президента України «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької
діяльності» планова виїзна перевірка проводиться за сукупними показниками
фінансово-господарської діяльності суб'єкта підприємницької діяльності за
письмовим рішенням керівника відповідного контролюючого органу не частіше
одного разу на календарний рік у межах компетенції відповідного контролюючого
органу.

Пунктом
6 Порядку координації проведення планових виїзних перевірок
фінансово-господарської діяльності суб'єктів підприємницької діяльності
контролюючими органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від
29 січня 1999 р. №112, в ред. від 29.01.1999р., що був чинним у спірний період,
встановлено, що заміна у планах-графіках суб'єкта підприємницької діяльності,
що перевіряється, та зміна термінів початку проведення планових виїзних
перевірок забороняються, крім випадків виникнення об'єктивних обставин
(ліквідація, банкрутство суб'єкта, припинення його діяльності на тривалий час
тощо).

Рішенням
Старобешівського районного суду Донецької області від 20.04.2004р. скаргу
ОСОБА_1 на дії начальника ДШ у Старобешівському районі було задоволено, дії
начальника ДШ у Старобешівському районі щодо внесення змін до національного
плану документальних перевірок на 2003 рік шляхом коригування були визнані
незаконними. Рішення набрало законної сили 28.05.2004р.

Прийняття
даного рішення обґрунтовано неправомірністю перенесення ДПІ у Старобешівському
районі документальної перевірки СПД ОСОБА_1 з грудня на квітень 2003р. та
внесення змін до національного плану документальних перевірок лише на підставі
листа ДПА у Донецькій області від 21.03.2003р. №3513/7/17-113-5.

П. 1
ст. 72 КАС України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили,
не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким
чином, матеріалами справи встановлюється, що перевірка на підставі висновків
якої ДПІ прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, проведена ДПІ
незаконно.

Відповідно
до. п.1 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи
визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності
держави.

П. 3.
ст.. 70 КАС України передбачено, що докази, одержані з порушенням закону, судом
при вирішенні справи не беруться до уваги.

Згідно
зі ст.. 86, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та
об'єктивному дослідженні.

Ніякі
докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд
оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також
достатність і взаємний зв'язок  доказів у
їх сукупності.

Враховуючи
наведене, суд вважає, що податковим органом не доведена належними та
допустимими доказами правомірність прийняття спірних повідомлень-рішень у
повному обсязі.

З
огляду на зазначене, податкове повідомлення-рішення від 09.07.2003р.
№/0, яким позивачеві донарахований прибутковий податок у сумі
3639856грн. 80коп. та податкове повідомлення-рішення від 09.07.2003р.
№/0, яким позивачеві донарахований ПДВ у сумі 1300868грн. та
застосовані фінансові санкції у сумі 650434грн., у загальній сумі 1951302грн.,
не можуть вважатися обґрунтованими та законними та підлягають визнанню
недійсними, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно
зі ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До , витрат,
пов'язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на проведення судової
експертизи.

Відповідно
до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою
стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи
наведене, витрати позивача по сплаті державного мита у сумі 85грн. (квитанція
про сплату від 16.07.2003р.) та витрати позивача на проведення судової
експертизи у сумі 10000грн., які підтверджені платіжним дорученням від
19.03.2004р. №17, підлягають стягненню з коштів Державного бюджету на користь
позивача.

Враховуючи
викладене та, керуючись Конституцією України, Декретом Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з громадян», Законом України «Про податок на
додану вартість», Указом Президента України «Про деякі заходи з дерегулювання
підприємницької діяльності», Порядком координації проведення планових виїзних
перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів підприємницької
діяльності контролюючими органами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів
України від 29 січня 1999 р. №112, Інструкцією про порядок застосування штрафних
(фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердженою наказом
Державної податкової адміністрації України від 17 березня 2001 р. N 110,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23 березня 2001 р. за N 268/5459,

ст.ст.
2, 7-12, 69-72, 82, 86, 87, 94, 122-163, 254, та прикінцевими та перехідними
положеннями Кодексу адміністративного судочинства, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити.

Визнати
недійсними податкові повідомлення-рішення ДПІ у Старобешівському районі від
09.07.2003р. №/0, яким позивачеві визначене податкове
зобов'язання  з прибуткового податку у
сумі 3639856грн. 80коп. та №/0, яким позивачеві визначене податкове
зобов'язання з ПДВ у сумі 1300868грн. та застосовані фінансові санкції у сумі
650434грн., у загальній сумі 1951302грн.

Стягнути
з коштів Державного бюджету України на користь Суб'єкту  підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1 (смт. Старобешеве) витрати по сплаті державного мита у сумі 85грн. та
витрати на проведення судової експертизи у сумі 10000грн.

Зазначена
постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного
суду.

Дана
постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано.

У
разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо
строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду
не набрала законної сили.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до статті 160 цього КАС України - з дня складення в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення
строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Заява
та скарга подається на ім'я Донецького апеляційного адміністративного суду
через Господарський суд Донецької області.

Постанову
підписано 03 березня 2008 р.

Суддя
Наумова  К Г.

Надруковано
1 примірник -у справу

2
копії -сторонам