ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.04.08 р.                     Справа № 22/307пн

Суддя господарського суду Донецької області Волошинова Л. В.

при секретарі судового засідання Настич Л. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Житлово-будівельного кооперативу „Щастя” м.Сніжне

до відповідача: Виконавчого комітету Сніжнянської міської ради м. Сніжне

про зобов’язання оформити право постійного користування на земельну ділянку, яке виникло у позивача у зв’язку із передачею йому будинку.

за участю представників сторін:

від позивача: Лещенко Л. І. – за довір.

від відповідача: Мамєєва Ж. О. – за довір.

третя особа

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Житлово-будівельний кооператив „Щастя” м. Сніжне, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Виконавчого комітету Сніжнянської міської ради м. Сніжне про визнання за позивачем право безстрокового користування земельною ділянкою площею 0,5072 кв.м., та зобов’язання відповідача видати документ, який посвідчує таке право.

Заявою від 22.04.2008 р. позивач уточнив позовні вимоги та просить суд зобов’язати відповідача оформити право постійного користування на земельну ділянку, яке виникло у позивача у зв’язку із передачею йому будинку.

В судовому засіданні представник позивача зазначив про те, що вказана вимога є остаточною.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на рішення Сніжнянської міської ради від 16.06.1976 р. „Про введення в експлуатацію кооперативного житлового будинку № 26 в мікрорайоні 38”, яким акт державної комісії на введення кооперативного житлового будинку № 26 на 100 квартир в мікрорайоні 38 приведеної загальною площею 4 652 кв.м. затверджений з оцінкою „добре” та грошові затрати по будуванню даного будинку передані правлінню Житлово-будівельного кооперативу „Щастя” м. Сніжне. Але позивач зазначає, що в порушення вказаного рішення, Сніжнянською міською радою не було надано документів, що підтверджують право постійного користування земельною ділянкою.

Позивач у позовній заяві вказує та те, що відношення між сторонами виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України (2003 р.) та Земельного кодексу України (2004 р.), у зв’язку із чим, позивач вважає, що відношення між сторонами повинні регулюватися нормами Цивільного кодексу УССР (1963 р.) та Земельного кодексу УССР (1970 р.).

Відповідач проти позову заперечує та у відзиві від 29.11.2007 р. зазначає, що позивачем, у травні 2006 р. було подано заяву щодо відведення земельної ділянки, у якій він просив зробити йому проект відведення земельної ділянки та передати у власність згідно до проекту відведення, але не надано належні документи, які б підтверджували розмір ділянки, про що Житлово-будівельному кооперативу „Щастя” м. Сніжне було своєчасно повідомлено листом від 27.06.2006 р. № 203.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення виконавчого комітету Сніжнянської міської ради депутатів трудящих від 15.05.1974 р. при виконавчому комітеті був створений Житлово – будівельний кооператив “Щастя” м. Сніжне.

16.06.1976 р. рішенням виконавчого комітету Сніжнянської міської ради депутатів трудящих № 213 був затверджений акт державної комісії про введення кооперативного житлового будинку № 26 на 100 квартир в мікрорайоні № 38. Пунктом 2 вказаного рішення грошові витрати з будівництва будинку № 26 були передані Житлово – будівельному кооперативу “Щастя” м. Сніжне.

Загальна площа будинку на момент введення в експлуатацію складала 4 652 кв. м. Площа земельної ділянки, на яку претендує позивач складає 0,5072 кв. м.

Позивач наполягає на тому, що при передачі витрат з будівництва будинку Житлово – будівельному кооперативу “Щастя” м. Сніжне виконавчий комітет Сніжнянської міської ради депутатів трудящих повинен був оформити і видати позивачеві документи, які підтверджують право безстрокового користування земельною ділянкою.

Враховуючи той факт, що відповідачем відповідні дії вчинені не були, позивач наполягає на тому, що спірні правовідносини повинні регулюватися нормами Цивільного кодексу Української РСР (1963 р.) та Земельного кодексу УСРСР (1970 р.)

За результатами розгляду матеріалів справи суд вважає, що Житлово – будівельному кооперативу “Щастя” у задоволенні позову повинно бути відмовлено за наступними підставами.

Відповідно до ст. 16 Земельного кодексу Української РСР від 08.07.1970 р. надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення.

Відведення земельних ділянок провадиться на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР і Української РСР.

У постановах або рішеннях про надання земельних ділянок вказується мета, для якої вони надаються, і основні умови користування землею.

Визначення складу земель міст та порядок їх надання у користування регулювались розділом ІІІ “Землі населених пунктів (міст, селищ міського типу і сільських населених пунктів)”.

Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу Української РСР до складу земель міст входять:

1) землі міської забудови;

2) землі загального користування;

3) землі сільськогосподарського використання та інші угіддя;

4) землі, зайняті міськими лісами;

5) землі залізничного, водного, повітряного, трубопровідного транспорту, гірничої промисловості та інші.

Статтею 87 Кодексу визначено, що землями міської забудови вважаються землі, що забудовані або призначені для цієї мети за генеральним планом розвитку і забудови міста.

Земельні ділянки для житлового, промислового та іншого капітального будівництва надаються державним підприємствам, організаціям і установам, а також житлово-будівельним кооперативам та окремим громадянам для індивідуального житлового будівництва у безстрокове користування за рішенням виконавчого комітету міської Ради народних депутатів у відповідності з генеральним планом розвитку і забудови міста.

Аналіз приписів вказаних вище норм свідчить про те, що підставою для надання земельних ділянок у безстрокове користування в період дії Земельного кодексу Української РСР було рішення виконавчого комітету міської Ради народних депутатів.

Ухвалою від 25.12.2007 р. суд поклав на виконавчий комітет Сніжнянської міської ради обов’язок представити письмові пояснення стосовно того, чи приймалось виконавчим комітетом Сніжнянської міської Ради депутатів трудящих рішення про надання спірної земельної ділянки Житлово – будівельному кооперативу “Щастя” м. Сніжне за період з 15.05.1974 р. (дата створення кооперативу) по дату виникнення спірної ситуації.

Листом від 03.01.2008 р. № 02-25/2-2532 відповідач, з посиланням на інформацію, одержану у Відділу капітального будівництва Сніжнянської міської ради (документи долучені до матеріалів справи), повідомив суду про те, що Відділу капітального будівництва Сніжнянської міської ради для будівництва мікрорайону № 38 було виділено земельну ділянку, до складу якої входила ділянка, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку № 26 (на теперішній час будинок № 1 по вул. 250 років Донбасу). Окремо ділянка під будівництво житлового будинку не відводилась.

Відділ капітального будівництва Сніжнянської міської ради, довідкою від 23.01.2008 р. № 14 повідомив суд, що земельна ділянка площею 20 га для будування житла та об’єктів соцкульбиту в кварталі 38 була надана відповідно до рішення Сніжнянської міської ради від 20.01.1965 р. № 29.

Як вбачається з витягу з Книги реєстрації матеріалів відводу земель для державних, громадських та інших потреб за січень 1965 р., відповідно до рішення від 20.01.1965 р. № 29 земельна ділянка площею 20 га була надана заводу Хіммаш для будівництва житла.

За даними міського відділу земельних ресурсів, державна реєстрація документів, що посвідчують право користування або власності земельною ділянкою Житлово – будівельному кооперативу “Щастя” м. Сніжне Сніжнянською міською радою не проводилось. Рішення про надання спірної земельної ділянки площею 0,5072 га для будівництва житлового будинку не приймалось.

Відповідно до Вказівок по державній реєстрації землекористувань та державному обліку земель, затверджених Міністерством сільського господарства СРСР 19.07.1972 р. (копія документа долучена до матеріалів справи), для здійснення державної реєстрації землекористувань і державного обліку земель в районних виконавчих комітетах і міських виконавчих комітетах міст обласного, крайового та республіканського підпорядкування ведуть спеціальні книги.

Відповідно до ч. 7 та ч. 8 розділу ІІ “Державна реєстрація землекористувань” Вказівок державна реєстрація землекористувань є юридичним актом, що оформлює право користування конкретною земельною ділянкою.

Підставою для реєстрації знов створених землекористувань є рішення відповідного органу про надання земельної ділянки для певних цілей та документ про перенесення в натуру землевпорядного проекту та закріплення на місцевості меж ділянки.

03.03.2008 р. суду були представлені витяги з Книги реєстрації матеріалів відводів земель для державних, суспільних та інших потреб з 1971 р. по 1977 р., яка запису реєстрацію відводу земельної ділянки Житово – комунальному кооперативу “Щастя” м. Сніжне не містить.

Як вбачається довідки про грошову оцінку земельної ділянки від 04.02.2002 р. № 177, виданої Сніжнянським міським відділом земельних ресурсів, земельна ділянка з кадастровим номером :00:25:003 віднесена до земель житлової забудови.

Документ, який підтверджує право користування земельною ділянкою відсутній.

Відповідно до листа Донецької регіональної філії Державного підприємства “Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах” від 28.03.2008 р. № 9/341 в державному земельному кадастрі земель інформація стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :00:25:003 площею 0,5072 га, яка розташована по вул. 250 років Донбасу, буд. 1 у м. Сніжному відсутня.

Відповідно до ст. 152 та ст. 153 Земельного кодексу Української РСР землеустрій провадиться за рішенням органів державної влади, ініціативою землевпорядних органів або за клопотанням заінтересованих землекористувачів.

Землевпорядний процес складається з підготовчих робіт, складання проекту землеустрою, розгляду і затвердження проекту, перенесення його в натуру, оформлення і видачі землевпорядних документів, авторського нагляду за здійсненням проекту землеустрою.

В процесі землеустрою складаються землевпорядні проекти, а також документи на право користування землею, передбачені статтею 20 цього Кодексу.

Складання землевпорядних проектів здійснюється за участю заінтересованих землекористувачів.

За таких обставин суд вважає недоведеним факт прийняття виконавчим комітетом Сніжнянської міської Ради трудящих рішення про надання Житлово – будівельному кооперативу “Щастя” м. Сніжне земельної ділянки площею 0,5072 га для обслуговування житлового будинку № 1 по вул. 250 років Донбасу у м. Сніжному.

Враховуючи викладене суд вважає, що спірні правовідносини підпадають під регулювання Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. № 2768-III.

Cтаттею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини – це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

За приписами ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Разом з тим, відповідно до п. 34 ст. 26, п. 2 ст. 77 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” питання регулювання земельних відносин (у тому числі надання земельної ділянки в оренду та поновлення договору оренди земельної ділянки) вирішується на пленарному засіданні ради –сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Таким чином, законодавством передбачено, що питання регулювання земельних відносин є виключною компетенцією представницького органу місцевого самоврядування – ради.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 22, 32, 33, 43, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

Житлово-будівельному кооперативу „Щастя” м. Сніжне у задоволенні позову, поданого до Виконавчого комітету Сніжнянської міської ради м. Сніжне про зобов’язання оформити право постійного користування на земельну ділянку, яке виникло у позивача у зв’язку із передачею йому будинку, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення складене у повному обсязі і підписане 29.04.2008 р.

Суддя Волошинова Л.В.