ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2008 р.

Справа № 6/234.

Господарський суд Чернівецької області в складі головуючого судді Паскаря А.Д. при секретарі Байталюку В. Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні позов

Державного підприємства “Завод “Електропобутприлад”, м. Чернівці,

до Відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Чернівціобленерго”

про визнання недійсним рішення комісії Чернівецького РЕМ ВАТ “Енергопостачальна компанія “Чернівціобленерго”

за участю представників сторін:

від позивача: Пуздряк Д. О., директор;

Подря Р. О., довіреність від 13.11.2007 № 121-юр;

від відповідача: Тимофійчук Л.М., довіреність від 01.02.2008 № 43,

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство “Завод “Електропобутприлад”, м. Чернівці, звернулось до Відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Чернівціобленерго” з позовною заявою про визнання недійсним рішення комісії Чернівецького РЕМ ВАТ “Енергопостачальна компанія “Чернівціобленерго” про порушення Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 із змінами і доповненнями та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 за № 417/1442 (далі –Правила), оформленого у вигляді протоколу № 536.

Позов мотивується тим, що 08.11.2007 року, в процесі проведення технічної перевірки стану електрообладнання позивача представники відповідача повідомили про те, що на одному із електролічильників особою, яка проводила пломбування, не було просунуто через гвинт на клемній кришці пломбіровочний дріт. При цьому один з представників передзвонив начальнику інспекції Чернівецького РЕМ, який через деякий час приїхав і за результатами його огляду було складено Акт про порушення Правил від 08.11.2007 № 7-1587. При складанні вказаного акта представники повідомили, що акт складають для того, щоб зафіксувати сам факт, який має місце з метою подальшого вияснення особи енергопостачальної організації, яка неправильно провела пломбування електролічильника. Але замість того, щоб виявити особу представника Чернівецького РЕМ ВАТ ЕК “Чернівціобленерго”, яка провела неправильне пломбування електролічильника, та провести правильне пломбування відповідач проводить нарахування по Акту. Тобто, відповідальність за непрофесійність свого працівника покладається на ДП “Завод “Електропобутприлад”. Так, рішенням комісії Чернівецького РЕМ по розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією від 08.11.2007, яке оформлено у вигляді протоколу № 536, проведено нарахування в сумі 148347,70 грн. При цьому, на думку позивача, акт та протокол складені з порушеннями вимог підпунктів 1.2, 3.6, 7.6 Правил та статей 610, 614 Цивільного кодексу України.

У наданому відзиві відповідач просить провадження у справі припинити на підставі пункту 11 статті 80 Господарського процесуального кодексу України у зв’язку з тим, що предмет спору відсутній, а спір вирішенню в господарських судах України не підлягає.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 26.12.2007 провадження у справі було зупинено до вирішення Верховним Судом України справи господарського суду Чернівецької області № 12/29 за позовом приватного підприємця Дроник М.П. до ВАТ “ЕК “Чернівціобленерго” про визнання рішення від 22.11.2006, оформленого протоколом, недійсним.

Вивченням матеріалів справи № 12/29 встановлено, що рішенням господарського суду Чернівецької області позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, а постановою Вищого господарського суду України від 05.12.2008 дане рішення та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.09.2007, були скасовані та провадження у справі припинено. Верховним Судом України відмовлено в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України по справі № 12/29.

У зв’язку з тим, що обставини, що зумовили зупинення провадження у справі, усунуто, ухвалою від 26.02.2008 провадження у справі було поновлено.

Рішення прийнято 25.03.2008 у зв’язку з тим, що у відповідності до статті 77 ГПК України у справі була оголошена перерва до вказаної дати.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини між сторонами, та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що даний спір підлягає розгляду по суті в порядку господарського судочинства, а позовна вимога є обґрунтована з урахуванням наступних підстав.

Частиною 2 статті 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, у тому числі і на правовідносини, якs пов’язані з виконанням договорів про постачання електроенергії.

У відповідності до частини 1 статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі –підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з пунктами 7.2, 7.3 укладеного сторонами та чинного на день вирішення даного спору договору на користування електричною енергією від 01.08.2007 № 39 невиконання позивачем оскаржуваного рішення у вигляді протоколу призвело до припинення відповідачем постачання йому електричної енергії.

За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у статті 16 ЦК України. Одним із таких способів, як зазначено у п. 10 ч. 1 названої вище статті, є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Цією нормою також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частина 2 ст. 20 ГК України серед актів, визнання незаконними яких передбачено статтею 16 ЦК України, як спосіб захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів встановлює, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживача.

За таких обставин суд вважає, що пред’явлення позивачем даного позову насамперед спрямоване на запобігання припинення електропостачання позивача та виникнення можливих збитків.

Судовим розглядом справи встановлено, що за результатами проведеної 08.11.2007 представниками відповідача перевірки дотримання ДП “Завод “Електропобутприлад” Правил був складений акт № 7-1587 від того ж числа, з якого вбачається, що розрахунковий засіб обліку електроенергії не опломбований на клемній кришці пломбою електропередавальної організації, що є порушенням пунктів 3.6 та 7.6 Правил (а. с. 6).

На підставі зазначеного акта в той же день комісією Чернівецького РЕМ, який є структурним підрозділом відповідача, було винесено рішення протокольної форми від 08.11.2007 № 536, яким позивачеві було донараховано збитки в сумі 148347,70 грн. (а. с. 7).

Текстуальний аналіз пункту 3.6 Правил свідчить про заборону підключення електроустановки споживача, яка не забезпечена розрахунковими засобами (засобом) обліку електричної енергії, за винятком випадків, передбачених розділом 6 цих Правил.

Пунктами 3.2, 3.3 Правил передбачено, що відповідальність за технічний стан засобів обліку несе та організація, на балансі якої вони перебувають, або організація, яка здійснює їх експлуатацію на підставі відповідного договору. Відповідальність за збереження і цілісність розрахункових засобів обліку електричної енергії та пломб відповідно до акта про пломбування та відповідальність за збереження засобів обліку та пломб на них покладається на їх власника або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені і яка відає цією територією (приміщенням) на підставі права власності або користування.

Можливі порушення з боку споживачів електроенергії з метою зменшення показів приладу обліку, в тому числі і пошкодження пломб електропередавальної організації, встановлені пунктом 6.40 Правил.

Щодо пункту 7.6 Правил, про який йдеться в акті перевірки, то суд зазначає, що вказаний пункт стосується випадків, коли постачальник електроенергії має право без попередження повністю припинити споживачу електропостачання після оформлення у встановленому Правилами порядку акта про порушення.

У відповідності до письмових пояснень відповідача (а. с. 73-74) відсутність пломб Чернівецького РЕМ на клемній кришці лічильника, про що зафіксовано в акті від 08.11.2007, свідчить про самовільний зрив пломби позивачем та гвинта на клемній кришці лічильника.

Однак такий висновок відповідача не випливає із вказаного акта перевірки, в якому зазначено не зрив пломби, а неопломбованість розрахункового засобу обліку електроенергії на клемній кришці пломбою електропередавальної організації, що не є тотожними поняттями. Крім того, в акті не вказано про наслідки неопломбованісті лічильника, оскільки не кожна відсутність пломби може засвідчити про несанкціоноване втручання у параметри лічильника з метою зниження або виключення значення показів засобу.

Відповідальність позивача можлива лише при здійсненні ним конкретних дій, спрямованих на позаоблікове споживання електроенергії, а також при наявності інших умов, визначених методичними рекомендаціями НКРЕ, та вини позивача.

Між тим факт здійснення позивачем будь-яких із конкретних дій, в тому числі і зрив пломби на клемні кришці лічильника в ході розгляду справи судом не встановлено.

Відшкодування збитків передбачено статтею 224 Господарського кодексу України, якою передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Такими чином, законодавцем визначено, що обов’язковими умовами для відшкодування збитків є порушення учасником господарських відносин господарського зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте в матеріалах справи відсутні безперечні докази як б дозволили зробити чіткий висновок про те, коли та яке саме порушення здійснено позивачем як суб’єктом господарювання; в чому воно полягає, які наслідки воно спричинило, наявність причинного зв’язку між діями позивача та наслідками, які настали, тощо.

Крім того, з листа представництва НКРЕ України у Чернівецькій області від 06.12.2007 № 30-24-15/167 на ім’я прокурора м. Чернівці вбачається, що нарахування позивачеві обсягу та вартості недоврахованої електроенергії виконано з порушенням Методики визначення обсягу та вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕ, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 № 562. Зокрема, згідно схеми живлення та схеми обліку електроенергії постачання електроенергії споживача здійснювалося через трансформатор потужністю 630 кВт, однак відповідно до вимог зазначеної Методики Чернівецький РЕМ зобов’язаний був привести нарахування, виходячи з потужності 567 кВт.

Викладене свідчить про те, що навіть, якщо позивач і допустив би порушення Правил та допущені ним порушення були б чітко викладені в акті від 08.11.2007, нарахування збитків відповідачем здійснено неправильно, тобто в сторону збільшення.

Частиною 2 статті 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі можуть бути також і пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі, мають бути викладені письмово.

У цьому контексті суд не бере до уваги письмові пояснення провідного інженера Глядченко М.М. від 24.03.2008 (а. с. 85), оскільки він не брав участі у судовому процесі, а його особа судом не встановлена.

За таких обставин суд дійшов висновку, що задовольняючи обґрунтований позов, судові витрати належить покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати недійсними рішення комісії Чернівецького району електричних мереж Відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Чернівціобленерго” від 08.11.2007 № 536.

3.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Чернівціобленерго” (м. Чернівці, вул. Прутська. 23-А) на користь Державного підприємства “Завод “Електропобутприлад” (м. Чернівці, вул. Денисівська, 7-А, ідентифікаційний код 21432011) державне мито в розмірі 85 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн.

Суддя                                                             А. Паскарь