СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17"
березня 2008 р.

15:10

Справа
№  1/897/07

м. Миколаїв

За
позовом: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1.
/АДРЕСА_1/ До
відповідача: Державна податкова інспекція у                              Заводському
районі  м. Миколаєва                             /54029,  м. Миколаїв, вул. Г. Петрової, 2-а/ про:
визнання противоправним та скасування рішень: № /0 від
19.07.2007р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1 051, 25
грн. та № /0 від 26.09.2007р. про застосування штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 900 грн.

Суддя Васильєва Л.І.

Секретар судового засідання Сорогіна А.В.

Представники:

Від позивача:ОСОБА_1.,
підприємець.

Від відповідача: Єрошкіна
Н.В., довіреність від 10.01.2008р.

Романов К.Ю.,
довіреність від 21.01.2008р.

Димчишина О.Й.,
довіреність від 16.01.2008р.

Позивач звернувся з позовом про визнання противоправним
та скасування рішень відповідача: № /0 від 19.07.2007р. про
застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1 051, 25 грн. та №
/0 від 26.09.2007р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій у
сумі 900 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що оспорювані рішення
відповідачем прийняти з порушенням приписів Закону України “Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”, оскільки ним не порушувались вимоги пункту 1 статті 3 Закону
України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” та перевіряючими при визначені суми
готівкових коштів на місці проведення розрахунків були враховані грошові кошти,
які належать іншому суб'єкту підприємницької діяльності, що привело до
невірного визначення суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків.

Відповідач
заперечує проти позову з підстав зазначених у письмових запереченнях
(а.с.10-21) і просить в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши надані сторонами докази,
заслухавши представників сторін у
судовому засідання, - суд

встановив :

10.07.2007 року та 06.09.2007 року
відповідач здійснив перевірку відповідача щодо дотримання ним  встановленого порядку здійснення
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу при
здійсненні підприємницької діяльності, про що складено акт № 14000750/23-50 від
10.07.2007р. (а.с.14-15) та акт № 14001038/23-50 від 06.09.2007р. (а.с.12-13).

На підставі актів перевірки
відповідач направив позивачу рішення від 19.07.2007р. № /0 про
застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі  1 051, 25 грн. (а.с.16), від 26.09.2007р. №
/0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 900 грн.
(а.с.17) за порушення п.1 ст.3 Закону України “Про реєстратори розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, які позивач
просить визнати противоправними та скасувати.

Позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного:

10.07.2007
року о 16:20 та 06.09.2007р. о 16:45 працівниками ДПА у Миколаївській області
було проведено планову перевірку господарської одиниці позивача (літній
майданчик), що розташована за адресою: АДРЕСА_2, щодо додержання позивачем
порядку здійснення розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового
обігу.

В
акті перевірки від 10.07.2007р. № 14000750/23-50 вказано про реалізацію товару
на загальну суму 55, 10 грн. без проведення операції через реєстратор
розрахункових операції у зв'язку з відсутністю останнього, одночасно визначена
сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків в сумі 210, 25 грн. з
урахуванням покупки (друга сторінка акту -а.с.14 зворотна сторона) та в акті
перевірки від 06.09.2007р. № 14001038/23-50 вказано про реалізацію товару на
загальну суму 40, 80 грн. без проведення операції через реєстратор
розрахункових операції у зв'язку з відсутністю останнього, одночасно визначена
сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків в сумі 180 грн. з
урахуванням покупки (друга сторінка акту -а.с.12 зворотна сторона). Таким чином
податковим органом встановлено порушення позивачем п.1 ст.3 Закону України
“Про реєстратори розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” і прийнято рішення від 19.07.2007р. № /0
про застосування до нього згідно з пунктом 1 ст.17 вказаного закону штрафної
санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів у сумі 1 051, 25 грн.
(210, 25 х 5) по акту перевірки від 10.07.2007р. та рішення від 26.09.2007р. №
/0 про застосування до нього згідно з пунктом 1 ст.17 вказаного
закону штрафної санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів у
сумі 900 грн. (180 х 5) по акту перевірки від 06.09.2007р.

Відповідно до п.1 ст.3 Закону України
“Про реєстратори розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу
товарів (надані послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані проводити розрахункові операції на повну  суму покупки через зареєстровані, опломбовані
у встановленому порядку та передані у фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операції з роздрукуванням відповідних розрахункових документів,
що підтверджують виконання розрахункових операції, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку
розрахункових книжок.

За порушення вищевказаних вимог
згідно пункту 1 ст.17 Закону України “Про реєстратори розрахункових операцій
у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” застосовується
фінансова санкція у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів.

Застосування
штрафної санкції на суму готівкових коштів, знайдену на місці проведення
розрахунків в сумі 210, 25 грн. по акту від 10.07.2007р. та в сумі 180 грн. по
акту від 06.09.2007р. як за розрахункову операцію з продажу товарів без
застосування РРО є таким, що суперечить положенням п.1 ст.17 Закону України “Про
реєстратори розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг” і фактичним обставинам справи.

Статтею
19 Конституції України
встановлено, що  органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до п. 2 ст. 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”
органи державної податкової служби у випадках, в межах  компетенції та у порядку, встановлених
законами України, мають право здійснювати контроль за додержанням порядку
проведення готівкових розрахунків за товари (послуги)  у встановленому законом порядку.

Так,
Державна податкова інспекція є органом державної влади і відповідно її
діяльність має підпорядкуватись вимогам наведеної норми Конституції
України  та аналогічним вимогам ст. 11
Закону України “Про державну податкову службу в Україні”. Право
податкової інспекції на проведення перевірки підлягає законодавчим обмеженням
та реалізується з дотриманням порядку, вставленого законом.

Згідно
ч.7 ст.11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” перевірки
в межах повноважень податкових органів, визначених Законами України “Про
застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, “Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, є позаплановими.

Частиною
1 ст. 15 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” передбачено,
що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють
органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або
позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Позивач
є господарюючим суб'єктом який у відповідності з свідоцтвом про сплату єдиного
податку знаходиться на спрощеної системі оподаткування і на підставі п.6 статті
9 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг” не повинен застосовувати реєстратори розрахункових
операцій та розрахункові книжки.

Статтею
16 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг” визначено, що планова перевірка здійснюється органами,
уповноваженими законом нараховувати або стягувати податки і збори (обов'язкові
платежі) з осіб, що використовують спрощену систему оподаткування згідно з
пунктами 5-9 статті 9  цього Закону. При
цьому така перевірка здійснюється не частіше одного разу за наслідками звітного
календарного року, але не раніше строків, визначених законодавством для подання
річного податкового звіту (декларації) такими особами з такого податку.
Будь-яке податкове або адміністративне нарахування, здійснене з порушенням
цього правила, вважається незаконним та не підлягає виконанню.

Податковим
органом двічі проведено планову перевірку позивача 10.07.2007р. та
06.09.2007р., тобто з порушенням вимог ст.16 Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування  та послуг”.

Отже,
перевірки позивача проведені з порушенням визначеного порядку, встановленого
законом.

Крім
цього пункт 1 статті 17 Закону України “Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування  та послуг” передбачає застосування
фінансової санкції у разі непроведення
розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій.

Отже
приписи п.1 ст.17 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування  та послуг” передбачають застосування
штрафної санкції до суб'єктів господарювання які повинні застосовувати та
застосовують реєстратори розрахункових операцій, тобто застосування до
позивача штрафної санкції згідно п.1 ст.17 вказаного закону є помилковим.

Щодо
невідповідності висновків актів перевірки фактичним обставинам справи то, як
свідчать пояснення позивача під час перевірок на літньому майданчику за адресою
АДРЕСА_2 знаходився музикальний автомат до якого було додана розмінна монета
номіналом (0, 50 коп.) в сумі 150 грн.

Про
це також свідчить надані позивачем копія договору про співпрацю № 124 від
10.06.2007р. з додатком укладеного між позивачем та підприємцем ОСОБА_2, акт
приймання-передачі музикального автомату -а.с.35-39.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
пояснила, що на території літнього майданчику розташований музикальний апарат,
який належить приватному підприємцю ОСОБА_2, до музикального апарату у
відповідності з додатком до договору про співпрацю та актом
приймання-передачі   додана розмінна
монета номіналом (0, 50 коп.) в сумі 150 грн. Розмінна монета до музикального
апарату знаходились окремо від каси позивача та була врахована до коштів
позивача при визначенні суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків.

Отже, висновки актів перевірки
10.07.2007р. та 06.09.2007р. щодо не проведення розрахункових операцій через
РРО в сумі визначеної в актах перевірки не відповідає фактичним обставинам і є
помилковими, оскільки працівниками податкового органу безпідставно враховані до
каси позивача кошти, які належали іншому підприємцю та працівниками податкового
органу не доведено, що знайдені кошти на місці проведення розрахунків є саме
коштами за реалізацію товарів без РРО.

Відповідно
частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у  справах
щодо  оскарження рішень,  дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на   підставі,
у  межах  повноважень
та  у  спосіб,
що   передбачені Конституцією та
законами України;

2) з
використанням  повноваження  з
метою,   з   якою
це повноваження надано;

3) обґрунтовано,  тобто з урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з
урахуванням  права  особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З огляду на вищезазначене,  суд вважає, що при прийнятті оспорюваних
рішень відповідач не врахував усіх обставин, що мають значення, діяв
нерозсудливо, оскільки висновки актів перевірки не відповідають фактичним
обставинам, встановленим судом.

Частина 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України визначає, що в
адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи
бездіяльності  суб'єкта  владних
повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого
рішення,  дії  чи
бездіяльності покладається
на   відповідача,   якщо
він   заперечує   проти адміністративного позову.

Відповідачем не доказано
правомірність оспорюваних рішень, судом встановлена невідповідність їх чинному
законодавству.

За
таких обставин позовні вимоги про визнання противоправним та скасування рішення
від 19.07.2007р. № /0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій
в сумі 1 051, 25 грн. та рішення від 26.09.2007р. № /0 про
застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 900 грн. є обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

Керуючись  ст.ст. 87, 94, 160, 162-163, 167, 254, 258 Кодексу
адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов
задовольнити.

Визнати
противоправними та скасувати рішення: № /0 від 19.07.2007р. про
застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1 051, 25 грн. та №
/0 від 26.09.2007р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій у
сумі 900 грн.

Стягнути
з Державного бюджету України через Головне управління
державного казначейства України у Миколаївській області /54055, м.
Миколаїв, пр-т. Леніна, 141 В, / на користь Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 /АДРЕСА_1, ідентифікаційний НОМЕР_1/ судовий
збір в сумі 6, 80 грн. (шість гривень гривні 80 коп.).

Постанова
у відповідності зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право
оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і
строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя