ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

18.06.2008

Справа №2-27/17942-2007А

За позовом - Навчальна спортивна база «Динамо» фізкультурно – спортивного товариства «Динамо» в м. Феодосія, м. Феодосія , вул.. Курортна, 38.

До відповідача – ДПІ в м. Феодосія АР Крим, м. Феодосія, вул.. Кримська, 82 – В.

За участю третьої особи - Феодосійське міське управління земельних ресурсів, м. Феодосія, вул.. Галерейна, 7А.

Про визнання недійсним податкового повідомлення – рішення.

Суддя Н.В. Воронцова.

При секретарі Пономаренко Н. О.

представники:

Від позивача – Гетманенко, дор. у справі.

Від відповідача - Радін, дор. у справі; Зонтова, дор. у справі.

Від третьої особи - Калінін, дор. у справі.

Сутність спору:

Учбово – спортивна база «Динамо» Центральної ради фізкультурно – спортивного товариства «Динамо» звернулася з позовом до відповідача про визнання нечинними податкового повідомлення – рішення ДПІ в м. Феодосія АР Крим №/0 від 12.12.2007 р. у розмірі 87878,10 грн., у тому числі за основним платежем – 60308,50 грн., штрафним санкціям у розмірі 27569,6 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач правомірно та нормативно обґрунтовано із дотриманням Постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2006 р. №30 скористався пільгою по земельному податку у березні – вересні 2007 р. у розмірі 60308,50 грн. Також вказав, що ним не було і занижено ставку земельного податку, при цьому в обґрунтування вказаного позивач посилається на довідку №416а/03-08 від 28.01.2007 р. Феодосійського міського управління земельних ресурсів.

Відповідач у запереченнях на позов повідомив про те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2006 р. №30 лише затверджено Порядок надання установам фізичної культури і спорту статусу бази олімпійської і параолімпійської підготовки. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань оподаткування» №398- 16 від 30.11.2006 р. було внесено зміни до п. 4 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про плату за землю», відповідно до якого пільги по платі за землю надаються тільки установам фізичної культури і спорту, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або республіканського бюджету. Вищевказаний закон України №398 вступив в силу з 01.01.2007 р., і з цієї дати пільгами по платі за землю користуються установи фізичної культури і спорту, які повністю утримуються за рахунок коштів держвного або місцевого бюджетів. Відповідно до довідки Управління державного казначейства України в м. Феодосія від 16.04.2007 р. №10-02.2/13-440 позивач по справі не включений до Переліку підприємств, установ і організацій, які повністю утримуються за рахунок державного і місцевого бюджетів. Позивачем не було надано інших доказів. що підприємство фінансується за рахунок державного і місцевого бюджетів. Однак при цьому не заперечує проти того факту, що позивач частково утримується за рахунок бюджету.

На підставі викладеного, просить у позові відмовити.

Ухвалою від 08.02.2008 р. судом було замінено позивача по справі - Учбово – спортивна база «Динамо» Центральної ради фізкультурно – спортивного товариства «Динамо» на його правонаступника - Навчальна спортивна база «Динамо» фізкультурно – спортивного товариства «Динамо» в м. Феодосія.

Ухвалою ГС АР Крим від 20.03.2008 р. було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Феодосійське міське управління земельних ресурсів.

Третя особа у поясненнях по справі повідомила про те, що відповідно до нормативної грошової оцінки м. Феодосія, земельна ділянка, що знаходиться у користуванні позивача, знаходиться в економіко – планувальної зоні «Центральна курортна», земельно – оціночний район №14. Функціональне використання – землі рекреаційного призначення. Вартість 1 кв. м. склала дає 95,90 грн.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін і третьої особи, суд, -

В С Т А Н О В И В :

В період з 15.11.2007 р. по 28.11.2007 р. відповідачем по справі було проведено планову виїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового. валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2005 р. по 30.09.2007 р.

По результатам перевірки було складено акт №3717/23-1/04605409 від 03.12.2007 р.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем було винесено та надіслано на адресу позивача податкове повідомлення – рішення №/0 від 12.12.2007 р., відповідно до якого було визначено податкове забовязання по земельному податку у розмірі 87878,10 грн., у тому числі за основним платежем – 60308,50 грн., штрафним санкціям у розмірі 27569,6 грн.

Вказане податкове повідомлення - рішення позивачем в адміністративному порядку, у відповідності до ст.. 5 Закону України «Про порядок погашення забовязань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами», не оскаржувалося.

При таких обставинах позовні вимоги необхідно задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

В ході проведення перевірки відповідачем було встановлено порушення п. 1 ст. 7, п. 4 ст. 12 Закону України «Про плату за землю», а саме заниження податкового забовязання по платі за землю за період з 01.03.2007 р. по 30.09.2007 р. на суму 60308,5 грн., у тому числі: березень 2007 р. – 8615,5 грн., квітень 2007 р. – 8615,5 грн., травень 2007 р. - 8615,5 грн., червень 2007 р. – 8615,5 грн., липень 2007 р. – 8615,5 грн., серпень 2007 р. 8615,5 грн., вересень 2007 р. – 8615,5 грн.

Судом встановлено, що на підставі рішення 33 – ої сесії 21 – ого скликання Феодосійської міської ради від 02.02.1995 р. Учбово – спортивної базі «Динамо» Центральної ради фізкультурно – спортивного товариства «Динамо», правонаступником якої є позивача по справі, було видано державний акт на право постійного користування землею 11 – КМ №000301 реєстраційний №1 від 16.02.1995 р. на земельну ділянку. що знаходиться за адресою: м. Феодосія, пр - т Леніна, 12, площею 5,16 га. для обслуговування учбово – спортивної бази.

Рішенням 20 – ої сесії 24 – ого скликання Феодосійської міської ради від 31.10.2003 р. №1054 Учбово – спортивної базі «Динамо» Центральної ради фізкультурно – спортивного товариства «Динамо», правонаступником якої є позивача по справі, було надано згоду на складення проекту відводу земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Феодосія, пр – т Леніна, 12, площею 0,1243 га. для обслуговування пляжу.

Рішенням 3 – ої сесії 5 – ого скликання Феодосійської міської ради від 26.05.2006 р. №39 було затверджено проект отводу земельної ділянки позивачу для обслуговування пляжу, площею 0,1243 га. і дана ділянка передана в оренду строком до 26.05.2011 р.

Як встановлено судом, вартість 1 кв. м. вказаної земельної ділянки складає 134,27 грн. Коефіцієнти індексації грошової оцінки відповідно до Постанови КМУ №783 від 12.05.2000 р. складають: 1,419х1,02х1,035х1,028. Розмір земельного податку ( 1% від нормативної грошової оцінки земель ) складає: 0,01х134,27х50160х1,419х1,02х1,035х1.028 = 103717,61 грн. на рік.

Також судом встановлено, довідка №416а/03-08 від 28.01.2007 р. по функціональному використанню – рекреаційного призначення видана позивачу Феодосійським міським управлінням земельних ресурсів помилково.

Відповідно до преамбули Закону України «Про плату за землю» цей Закон визначає розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також напрями використання коштів, що надійшли від плати за землю, відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку.

Відповідно до ст.. 1 вказаного Закону податок - обов'язковий платіж, що справляється з юридичних і фізичних осіб за користування земельними ділянками.

Відповідно до ст.. 14 вказаного Закону юридичні особи самостійно обчислюють суму земельного податку в порядку, визначеному цим Законом, за формою, встановленою Головною державною податковою інспекцією України, щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого подають дані відповідній державній податковій інспекції.

Судом встановлено, що позивачем було надано до ДПІ в м. Феодосія розрахунок земельного податку на 2007 р. вх. №2570 від 30.01.2007 р.

Відповідно до вказаного розрахунку земельний податок за період з 01.01.2007 р. по 30.09.2007 р. склав 1077,48 грн., а саме 119,72 грн. щомісячно.

При цьому, як встановлено судом, Учбово – спортивної базі «Динамо» Центральної ради фізкультурно – спортивного товариства «Динамо», правонаступником якої є позивача по справі, при обчисленні земельного податку на 2007 р. використовувала наступні пільги: 100% діючих ставок на земельні ділянки: площею 5, 14 га., як заклад фізичної культури та спорту, спортивних баз олімпійської та параолімпійської підготовки, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України, сума пільги на 2007 р. за даними підприємства склала 73841,24 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про плату за землю»

Відповідно до п. 1 Порядку надання закладу фізичної культури і спорту статусу бази олімпійської та паралімпійської підготовки, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2006 р. №30, Статус бази олімпійської та паралімпійської підготовки надається закладу фізичної культури та спорту (далі - заклад), спортивні споруди якого використовуються для проведення всеукраїнських і міжнародних спортивних змагань та навчально-тренувального процесу з метою забезпечення участі членів збірних команд України в Олімпійських, Паралімпійських і Дефлімпійських іграх, Всесвітніх Універсіадах, чемпіонатах світу та Європи, інших міжнародних спортивних змаганнях.

Вказаною Постановою було затверджено Перелік закладів фізичної культури і спорту, яким надається статус бази олімпійської та паралімпійської підготовки, до складу якого включено навчально – спортивна база «Динамо», м. Феодосія. На час розгляду справи даний Перелік є чинним.

Однак відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань оподаткування» пункт 4 частини першої статті 12 Закону України "Про плату за землю" викладено у такій редакції: 4) вітчизняні заклади культури, науки, освіти, охорони здоров'я, соціального забезпечення, фізичної культури та спорту, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Відповідно до ст.. 4 Прикінцевих положень вказаного Закону до приведення інших нормативно-правових актів у відповідність із нормами цього Закону вони діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що на протязі 2007 р. пільгами, передбаченими пункт 4 частини 1 статті 12 Закону України "Про плату за землю", повинні користуватися виключно вітчизняні заклади культури, науки, освіти, охорони здоров'я, соціального забезпечення, фізичної культури та спорту, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Відповідно до довідки Управління державного казначейства України в м. Феодосія від 16.04.2007 р. №10-02.2/13-440 позивач по справі не включений до Переліку підприємств, установ і організацій, які повністю утримуються за рахунок державного і місцевого бюджетів. Позивачем не було надано жодних доказів, що підприємство фінансується за рахунок державного і місцевого бюджетів.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що відповідачем по справі було правомірно донараховано податкове забовязання по земельному податку у розмірі 60308,50 грн.

Однак при цьому відповідачем було застосована штрафні санкції у розмірі у розмірі 27569,6 грн., на підставі п. п. 17.1.3 п. 17. 1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення забовязань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами», а саме по 10% за кожен період.

Однак відповідальність за несвоєчасну сплату земельного податку встановлена спеціальним Законом, яким є Закон України «Про плату за землю».

Відповідно до ст.. 25 Закону України «Про плату за землю» за прострочення встановлених строків сплати податку (стаття 17 цього Закону) справляється пеня у розмірах, визначених законом. Розмір пені за несвоєчасне внесення орендної плати передбачається у договорі оренди, проте він не може перевищувати ставки пені за несвоєчасну сплату земельного податку.

Тобто законодавцем прямо вказано, що за прострочення встановлених строків сплати земельного податку стягується саме пеня, а ні штрафні санкції, які були застосовані відповідно до спірного податного повідомлення – рішення.

Таким чином, спірне податкове повідомлення - рішення підлягає визнанню недійсним в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 27569,6 грн.

Згідно статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов’язку і витребовує необхідні докази. Суб’єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов’язку суд витребовує названі документи та матеріали. Суд може збирати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача – орган публічної влади , який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії

Доказів того, що нарахування застосованих до позивача штрафних санкцій спірним податковим повідомленням - рішенням здійснено правильно та правомірно, відповідачем суду не надано.

Відповідно до п. 11 ст. 171 КАСУ резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

В даному випадку, приймаючи до уваги той факт, що опублікуванню належить постанова суду, яка виноситься по справі, результати якого зачіпають права і інтереси широкого кола осіб, суд дійшов висновку про те, що спор, який виник між сторонами по справі зачипає тільки їх інтереси. Результат розгляду даного спору носить локальний характер. Таким чином, суд не баче ніякої необхідності в опубліковані результатів розгляду даної справи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, відповідно до вищевказаних обставин.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 1, 70 грн. з Державного бюджету України на підставі ст. 94 КАС України.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошено і підписано складом суду 18.06.08 р.

23.06.08 р. постанову було виготовлено у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 – 164, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним податкове повідомлення – рішення державної податкової інспекції у м. Феодосія АР Крим №/0 від 12.12.2007 р. в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 27569,6 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету України (р/р 0002 у банку отримувача: Управління Державного казначейства в АР Крим, отримувач: Держбюджет м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 34740405 ) на користь навчальної спортивної бази «Динамо» фізкультурно – спортивного товариства «Динамо» в м. Феодосія, м. Феодосія , вул.. Курортна, 38, ( р/р 7181 в ФФ АКБ «Укрсоцбанк», МФО 324010, ЗКПО 04605409 ) 1,70 грн. судового збору.

Виконавчий документ видати після вступу Постанови в закону силу, за заявою особи на користь якої воно винесено.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.