ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"12" травня 2008 р.            Справа № 13/093-08

За позовом Прокурора Білоцерківського району Київської області, м. Біла Церква в інтересах держави в особі Білоцерківського міжрайонного управління водного господарства , м. Біла Церква

до Фізичної особи - підприємця Шимченко Миколи Володимировича, м. Біла Церква

про стягнення 6940 грн.

Суддя Наріжний С.Ю.

Представники:

прокурор Матвієць В.В. - посвідчення №54 від 28.03.2005р.

від позивача Немідько Н.М. - доручення №153 від 05.05.2008р.;

від відповідача Шимченко М.В.

суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Прокурора Білоцерківського району Київської області, м. Біла Церква в інтересах держави в особі Білоцерківського міжрайонного управління водного господарства (далі –позивач) до Фізичної особи - підприємця Шимченко Миколи Володимировича (далі - відповідач) про стягнення 6940 грн. заподіяних збитків внаслідок порушення водного законодавства

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що відповідач без дозволу на спеціальне водокористування здійснив скид води з водного об’єкта –Блощинецького водосховища в результаті чого порушив вимоги Водного кодексу України.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, вважають їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача проти позову заперечує з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач просить суд звернути увагу на той факт, що здійснює водокористування Блощинським водосховищем законно на підставі договору оренди, який ніким не скасований і не визнаний недійсним. Відсутність дозволу на збір і скид води не є посяганням на об’єкт державного захисту передбачений главою 6 КУпАП. Крім того, відповідач зазначає, що 03.03.2008 р. до господарського суду Київської області поданий адміністративний позов про визнання неправомірними дій Білоцерківського міжрайонного управління водного господарства, в зв’язку з чим є підстави для зупинення провадження у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Листом Білоцерківського міжрайонного управління водного господарства №257 від 22.05.2007 р. прокурора Білоцерківського району було повідомлено, що протягом 2006-2007 років позивачем були виявлені факти заподіяння державі збитків фізичними та юридичними особами на території Білоцерківського району, а саме в 2006 р. за самовільне водокористування (самовільний скид води) з Блощинецького водосховища гр. Тимченку М.В. нараховані збитки в сумі 6940 грн. Збитки не сплачені. Матеріали направлені в Київський облводгосп.

Проведеною прокуратурою Білоцерківського району перевіркою встановлено, що відповідачем у зв’язку з порушенням водного законодавства завдано державі збитків на суму 6940 грн.

Згідно із ст. 38 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” (далі по тексту –Закон України) використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального та спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів підприємствам надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування –це забір води з водних об’єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об’єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотним водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними та фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських та інших потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу, згідно ст. 49 Водного кодексу України.

Стаття 68 Закону України та ст. 110 Водного кодексу України передбачає відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, зокрема порушення водного законодавства.

Відповідно до ст. 111 Водного кодексу України та п. “е” ст. 41 Закону України підприємства зобов’язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

03.11.2006 р. Білоцерківським міжрайонним управлінням водного господарства була прийнята постанова за справою про адміністративне правопорушення водного законодавства України згідно якої запропоновано відповідачу відшкодувати збитки завдані самовільним водокористуванням в сумі 6940 грн. (розрахунок міститься в матеріалах справи). Відповідач доказів оскарження вищезазначеної постанови суду не надав. Розмір збитків визначено відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення правил охорони водних ресурсів, затвердженої наказом Державного комітету України по водному господарству № 290 від 29.12.2001 р. та зареєстрованої в Мінюсті України за №44/6332 від 18.01.2002 р.

Розрахунок відповідає вимогам законодавства та обставинам справи.

На час розгляду справи судом відповідач не надав доказів оплати збитків в сумі 6940 грн.

Твердження відповідача викладені у відзиві на позовну заяву до уваги судом не приймаються оскільки ніяким чином не обґрунтовують відсутність дозволу у відповідача на спеціальне водокористування, навіть за умови отримання умов водокористування (договір оренди).

Суд також не вбачає підстав для зупинення провадження у даній справі до розгляду справи №3/084-07 та поданого 03.03.2008 р. відповідачем адміністративного позову до господарського суду Київської області про визнання неправомірними дій Білоцерківського міжрайонного управління водного господарства, оскільки заявлені там позовні вимоги не стосуються отримання відповідачем дозволу на спеціальне водокористування саме у 2006 р.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що вимога прокурора є правомірною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Витрати за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст.44 ГПК України судом покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Фізичної особи - підприємця Шимченко Миколи Володимировича (09100, Київська обл., м. Б. Церква, вул. Дачна 37, кв. 72) в доход Державного бюджету України 6940 (шість тисяч дев’ятсот сорок) грн. збитків.

3.          Стягнути з Фізичної особи - підприємця Шимченко Миколи Володимировича (09100, Київська обл., м. Б. Церква, вул. Дачна 37, кв. 72) в доход Державного бюджету України 102 (сто дві) грн. державного мита.

4.          Стягнути з з Фізичної особи - підприємця Шимченко Миколи Володимировича (09100, Київська обл., м. Б. Церква, вул. Дачна 37, кв. 72) в доход державного бюджету р/р 0001, банк ГУ ДКУ у Київській області, МФО 821018, одержувач платежу ГУ ДКУ у Київській області, код 24074109) 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат за інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя