ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2008 р.

№ 23/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Костенко Т.Ф.,

Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

Відкритого акціонерного товариства "Луганськмлин"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2007

у справі

господарського суду м. Києва

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Луганськмлин"

до

Приватного підприємства "Аптечний склад № 2"

про

зобов'язання вчинити дії

в судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:

Надьон З.Г.-дов. № 02-07/28 від 22.01.2008

від відповідачів:

не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 09.10.2007 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2007 рішення господарського суду м. Києва від 09.10.2007 залишено без змін.

Судові рішення мотивовано тим, що рішенням господарського суду Луганської області від 06.09.2005 у справі № 14/207 (17/429), яке набуло законної сили, встановлено, що позивачем не доведено факту прийняття з його боку заходів виконання договору доручення № 53 від 24.12.1998 в частині проведення розрахунків, не надано доказів необгрунтованої відмови відповідача від отримання належним чином оформленого простого векселя, а також те, що зобов'язання позивача стали грошовими і підстав для розрахунку за договором доручення № 53 від 24.12.1998 простим векселем немає.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Не погоджуючись з судовими рішеннями ВАТ "Луганськмлин" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати, посилаючись на те, що судами порушені норми матеріального права, зокрема, ст. 527 Цивільного кодексу України та неповно з'ясовано обставини, які мають істотне значення для справи.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити.

Господарським судом встановлено, що 24.12.1998 ВАТ “Луганськмлин” та ПП “Аптечний склад № 2” уклали договір доручення № 53, за умовами якого відповідач бере на себе зобов’язання здійснювати від імені і за рахунок позивача оплату, доставку, передпродажну підготовку та оформлення формальностей, пов’язаних з поставкою автотехніки ЗІЛ 5301 СС у кількості 5 штук для власних виробничих потреб позивача.

Пунктом 5.1 договору сторони домовились, що платежі за договором здійснюються в гривнях на розрахунковий рахунок відповідача.

21.10.1999 сторони уклали додаткову угоду № 1к до договору, якою узгодили, що позивач розраховується з відповідачем шляхом передачі йому простого векселя № 55 номінальною вартістю 321127,04 грн., емітованого ТОВ “Вікор–Трейд”.

Рішенням господарського суду Луганської області від 06.09.2005 у справі № 14/207 (17/249) за позовом ВАТ " Луганськмлин" до: Державної виконавчої служби в Артемівському районі та ПП "Аптечний склад № 2", за участю третьої особи –Луганської обласної дирекції "Акціонерного поштового-пенсійного банку "Аваль" позовні вимоги у частині стягнення з ВАТ “Луганськмлин” збитків в розмірі 321127 грн. 04 коп. задоволено. Рішення набрало чинності і за ст. 124 Конституції України та ст. 45 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Господарським судом при розгляді справи № 14/207 (17/249) встановлена відсутність доказів на підтвердження направлення ВАТ „Луганськмлин” оговореного сторонами векселя ПП „Аптечний склад № 2”. Відповідно до чинного законодавства України вексель передається за іменним або банківським індосаментом.

Господарським судом при розгляді справи №14/207 (17/249) також встановлено, що іменний індосамент на користь відповідача позивачем був вчинений, однак позивач опротестував його, про що приватний нотаріус вчинив акт про протест векселя про неоплату. Напис позивача "Платити наказу ПП "Аптечний склад № 2" при цьому виявився перекресленим.

Господарський суд Луганської області в рішенні від 06.09.2005 у справі № 14/207 (17/249) встановив, що ВАТ "Луганськмлин", відступивши в односторонньому порядку від умов договору, прострочило виконання свого зобов’язання та зробило неможливим його виконання, внаслідок чого його зобов’язання стали грошовими.

Отже, за рішенням господарського суду позивач зобов’язаний сплатити відповідачу збитки, завдані невиконанням договірного зобов’язання.

Відповідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, права та обов’язки можуть виникати з рішення суду.

Таким чином, господарський суд правомірно дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, як таких що не ґрунтуються на обставинах справи та чинному законодавстві.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що господарськими судами дана правильна юридична оцінка обставинам справи, тому судові рішення відповідають чинному законодавству України та обставинам справи і підстав для їх скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1115, п.1 ст. 1119, ст.11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову від 19.11.2007 Київського апеляційного господарського суду зі справи № 23/17 залишити без змін.

Головуючий В.С. Божок

Судді Т.Ф.Костенко

Г.П.Коробенко