Господарський суд
Чернігівської області
проспект Миру,20 7-99-18
РІШЕННЯ

13 травня 2008 року Справа № 12/112

За позовом: Заступника військового прокурора Центрального регіону України

01133, м. Київ-133, вул. К.Каменєва, 8 в інтересах держави

В особі:           Міністерства оборони України, Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, 03168

Відповідач:           Державне підприємство "Прилуцький завод протипожежного спеціального машинобудування "Пожспецмаш", вул. Миру, 100-а, смт. Ладан, Прилуцький район, Чернігівська область, 17583

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Пайрокул-Україна" 04070, м. Київ, вул. Софіївська, 25, оф. 16.

Предмет спору: про визнання права власності на майно та витребування цього майна з чужого володіння

Суддя Л.М.Лавриненко

Представники сторін:

позивач: Журавель Л.В. довіреність № 220/892/д від 23.11.2007 року, представник.

відповідач: Ященко Ю.М. довіреність № 92 від 08.05.2008 року, представник.

третя особа: не з"явився

присутній: Вторих Р.І. –помічник прокурора, посвідчення № 596 від 10.05.2006 року.

СУТЬ СПОРУ:

Заступником військового прокурора Центрального регіону України подано позов в інтересах державі в особі Міністерства оборони України про визнання права власності на автомобільні цистерни АЦ 40 (131) 137 А), які виготовлені на базі шасі ЗІЛ-131 № 935500, № 921435, № 926811, № 926394, № 926403, № 922279, № 906793, № 920123, № 919942, № 927609, № 936049, № 920096, № 932062, № 920494, № 907629, № 932045, № 916673, № 19580 за Міністерством оборони України та зобов"язання Державне піжприємство "Прилуцький завод протипожежного спеціального машинообладнання "Пожспецмаш" передати Міністерству оборони України 18 автоцистерн пожежних АЦ 40 (131) 137 А), які виготовлені на базі шасі ЗІЛ-131 № 935500, № 921435, № 926811, № 926394, № 926403, № 922279, № 906793, № 920123, № 919942, № 927609, № 936049, № 920096, № 932062, № 920494, № 907629, № 932045, № 916673, № 19580.

В обгрунтування заявлених позовних вимог прокурор посилається на те, що в рамках держаного контракту позивач передав через ТОВ «Пайрокул –Україна» відповідачу 20 шасі ЗІЛ -131, а відповідач прийняв від ТОВ «Пайрокул –Україна» 20 шасі ЗІЛ -131, модулі,агрегати,протипожежне обладнання , додаткове обладнання для настройки автоцистерен пожежних АЦ40 ( 131) мод 137А на суму 1995000 грн. Відповідач володіє вказаним майном на даний час і будь-яких дій для повернення майна фактичному володільцю не вчиняв.

Ухвалою суду від 02.04.2008 року, судом, відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Пайрокул-Україна".

Сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але третя особа на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Пайрокул-Україна" повноважних представників в судове засідання не направили, документів, витребуваних ухвалами суду від 02.04.2008 року та від 17.04.2008 року суду не надали.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги.

Представник відповідача в поданому відзиві на позов зазначив, що на даний час автоцистерни пожежні АЦ-40 (131) в мод. 137 А в кількості 18 одиниць, які є власністю підприємства неправомірно арештовано за поданням МО України та знаходяться на зберіганні на складі заводу. Підприємство відповідача згодне передати ТОВ "Пайрокул-Україна" 14 одиниць автоцистерн пожежних для проведення розрахунків з Міністерством оборони України, залишивши при цьому 4 одиниці автоцистерн пожежних для часткового покриття понесених витрат при усуненні дефектів на давальницькому шасі та здійсненні невід"ємних поліпшень. В іншому випадку відповідач змушений буде провести демонтаж власних модулів АЦ-40 (131) з 18 автомобілів АЦ-40 (131)-137А, за що відповідно буде вимагати від ТОВ "Пайрокул-Україна" відшкодування вартості проведених вищезазначених робіт.

Не з’явлення повноважного представника третьої особи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Рішення приймається за наявними у справі матеріалами на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідачем по справі було вказано Державне підприємство "Прилуцький завод протипожежного спеціального машинообладнання "Пожспецмаш", але згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб –підприємців правильна назва підприємства Державне підприємство "Прилуцький завод протипожежного спеціального машинобудування "Пожспецмаш"

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників прокуратури, позивача та відповідача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд доходить висновку , що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав:

16.09.2004 року між Міністерством оборони України (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Пайрокул-Україна” (виконавець), яке було залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, було укладено державний контракт № 229/5/3/127-116 з оборонного замовлення на обладнання машин на базі шасі ЗІЛ 131 пожежним устаткуванням (АЦ-40) (для організації надійного утримання і зберігання озброєння, ракет і боєприпасів).

Відповідно до умов зазначеного контракту, виконавець взяв на себе зобов’язання виготовити та встановити на шасі ЗІЛ-131 Міністерства оборони України пожежне обладнання для організації надійного утримання і зберігання озброєння, ракет і боєприпасів у військових частинах Збройних Сил України, а замовник зобов’язується забезпечити приймання і оплату продукції в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно специфікації, а саме обладнання машин на базі шасі ЗІЛ 131 пожежним устаткуванням ( АЦ-40).

Рішенням господарського суд м. Києва від 30.08.2006 року по справі № 26/249 за позовом Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю „Пайрокул-Україна”, третя особа: ДП "Прилуцький завод протипожежного спеціального машинобудування "Пожспецмаш" про розірвання контракту № 229/5/3/127-116 від 16.09.2004 року та повернення перерахованих коштів в сумі 2 100 000 грн та 20 шасі автомобілів ЗІЛ-131, яке набрало законної сили, було розірвано контракт № 229/5/3/127-116 від 16.09.2004 року, укладений між Міністерством оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю „Пайрокул-Україна” та зобов’язано ТОВ „Пайрокул-Україна” повернути Міністерству оборони України грошові кошти в сумі 2 100 000 грн. та 20 шасі автомобілів ЗІЛ-131.

Таким чином взаємовідносини між позивачем та ТОВ „Пайрокул-Україна” щодо виготовлення та встановлення на шасі ЗІЛ-131 Міністерства оборони України пожежного обладнання виникло на підставі контракту № 229/5/3/127-116 від 16.09.04р., стороною якого відповідач не був. Також в даному контракті відсутні будь - які посилання на те, що виготовлення та встановлення на шасі ЗІЛ-131 Міністерства оборони України пожежного обладнання буде здійснювати саме Державне підприємство "Прилуцький завод протипожежного спеціального машинобудування "Пожспецмаш".

Як вбачається із матеріалі справи взаємовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю „Пайрокул-Україна” та відповідачем по даній справі -           Державним підприємством "Прилуцький завод протипожежного спеціального машинобудування "Пожспецмаш" виникли до моменту , укладення державного контракту № 229/5/3/127-116 від 16.09.04р., на підставі укладеного договору № 29 від 07.09.04р., згідно якого відповідач взяв на себе зобов»язання провести переобладнання автомобіля ЗІЛ 131 в кількості 20 одиниць на шасі покупця ( ТОВ „Пайрокул-Україна” ) в автоцистерну пожежну АЦ 40 ( 131137А) в заводській комплектації додаток № 1, за виключенням обладнання , вказаного в додатку № 2 і доукомплектувати автомобілі пожежно-технічні обладнанням, переданим покупцем. Асортимент обладнання і кількість, яке поставляється покупцем , визначається в додатку № 2. Між відповідачем та ТОВ „Пайрокул-Україна” були підписані додаток № 1 до договору. яким визначено технічна характеристика автоцистерни пожежної Типу АЦ ( 131137А), та додаток № 2 , яким визначено додаткове обладнання , яке поставляється покупцем (ТОВ „Пайрокул-Україна” ).

Між відповідачем та ТОВ „Пайрокул-Україна” була підписана додаткова угода , якою сторони п.1.1 договору , у зв”язку з не поставкою ТОВ „Пайрокул-Україна” шасі ЗІЛ –131 в кількості 20 штук , виклали в новій редакції , а саме виконавець ( відповідач по даній справі) проводить і поставляє , а покупець (ТОВ „Пайрокул-Україна”) сплачує на умовах цього договору модуль АЦ-40 ( 130)-137А, без ПТВ, з вузлами і деталями для монтажу.

Державний контракт № 229/5/3/127-116 від 16.09.04р. та договір № 29 від 07.09.04р. по своїй правовій природі є договорами підряду, згідно яких одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу ( ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України).

У зв”язку з розірванням державного контракту № 229/5/3/127-116 від 16.09.04р., відповідно до рішення господарського суд м. Києва від 30.08.2006 року № 26/249, між зобов'язання сторін по ньому , припиняються, та для сторін виникають наслідки, визначені відповідно ст. 653 Цивільного кодексу України , припиняються.

Твердження позивача та прокурора про те, що згідно акту прийому від 18.11.2004 року та накладних на відпуск № РН-0000527 від 18.11.2004 року та РН-0000527А від 18.11.2004 року було прийнято відповідачем від Товариства з обмеженою відповідальністю „Пайрокул-Україна” майно Міністерства оборони України для виготовлення на базі шасі ЗІЛ-131 20 автоцистерн пожежних АЦ (131) 137А, а також модулі, агрегати, протипожежне обладнання, додаткове обладнання для настройки автоцистерн пожежних АЦ 40 (131) мод 137А на суму 1 995 000 грн. відповідно до державного контракту № 229/5/3/127-116 від 16.09.04р., судом до уваги не може бути прийнято, оскільки рішенням господарського суд м. Києва від 30.08.2006 року по справі № 26/249 встановлено, що лише 24.11.04р., згідно видаткових накладних № РН-0001321, № РН-0001351 , № РН-0001334,№ РН- 0001559 позивач (Міністерство оборони України) передало Товариству з обмеженою відповідальністю „Пайрокул-Україна” 20 одиниць шасі автомобілів ЗІЛ-131, тобто станом на 18.11.04р. Міністерство оборони України ще не передало ТОВ „Пайрокул-Україна” вищевказане майно.

Не може бути прийнято судом до уваги і посилання прокурора та позивача на те, що в рамках державного контракту № 22953127 -116 від 16.09.04р. позивач передав через ТОВ „ Пайрокул- Україна” відповідачу згідно акту прийому від 06.08.07р. 20 шасі ЗІЛ -131 , оскільки станом на 06.08.07р. –дату підписання між відповідачем та ТОВ „Пайрокул- Україна” акту приймання –передачі , державний контракт № 22953127 -116 від 16.09.04р. було розірвано , згідно рішенням господарського суд м. Києва від 30.08.2006 року по справі № 26/249, та зобов”язано саме ТОВ „Пайрокул- Україна” повернути Міністерству оборони України 20 шасі автомобіля ЗІЛ –131.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.04.08р. по справі № 26249 про зміну способу виконання рішення суду за позовом Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю „Пайрокул-Україна”, третя особа: ДП "Прилуцький завод протипожежного спеціального машинобудування "Пожспецмаш" про розірвання контракту № 229/5/3/127-116 від 16.09.2004 року та повернення перерахованих коштів в сумі 2 100 000 грн. та 20 шасі автомобілів ЗІЛ-131, також встановлено , що Міністерством оборони України не надано доказів того, що саме шасі, яке ним , відповідно до видаткових накладних та приймально-здавальних актів передано за державним контрактом № 22953127 -116 від 16.09.04р. ТОВ „Пайрокул-Україна” , є тим самим майном, яке передало ТОВ „Пайрокул-Україна” до ДП „Пожпецмаш” відповідно до договору № 29. Також вказаною постановою встановлено , що майно, на яке Міністерство оборони України просить скерувати стягнення боргу ( 18 пожежних автоцистерн ( АЦП-40(131)137 –готові вироби) виготовлені на базі шасі ЗІЛ –131) і яке , начебто знаходиться на Державному підприємстві „Прилуцький завод протипожежного спеціального машинобудування „Пожспецмаш”, відповідно до Договору № 29 ,зазнало змін і поліпшень, які не можливо відокремити. В разі його демонтажу ,зазначене майно ,буде непридатним до використання .При вилученні у Державного підприємства „Прилуцький завод протипожежного спеціального машинобудування „Пожспецмаш” 20 автоцистерн пожежних, будуть порушені права останнього в той час , як воно не має відношення до понесеної інтересам держави шкоди і не повинно нести відповідальність за дії боржника.

У відповідності до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України , факти встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів , в яких беруть участь ті самі сторони.

Частиною 1 ст.316 Цивільного кодексу України встановлено , що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Набуття права власності регулюється главою 24 Цивільного кодексу України.

Зокрема ст.328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 329 Цивільного кодексу України, юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

У відповідності до ч. 1 ст.331 Цивільного кодексу України , право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 332 Цивільного кодексу України визначено, що переробкою є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ. Особа, яка самочинно переробила чужу річ, не набуває право власності на нову річ і зобов'язана відшкодувати власникові матеріалу його вартість. Право власності на рухому річ, створену особою шляхом переробки з матеріалу, що їй не належить, набувається власником матеріалу за його бажанням, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо вартість переробки і створеної нової речі істотно перевищує вартість матеріалу, право власності на нову річ набуває за її бажанням особа, яка здійснила таку переробку. У цьому разі особа, яка здійснила переробку, зобов'язана відшкодувати власникові матеріалу моральну шкоду. Власник матеріалу, який набув право власності на виготовлену з нього річ, зобов'язаний відшкодувати вартість переробки особі, яка її здійснила, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу . Господарський суд приймає тільки ті докази , які мають значення для справи. Обставини справи , які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування і не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Прокурор та позивач не надали суду жодних доказів та не довели наявність підстав , визначених чинним законодавством України для визнання за Міністерством оборони України права власності саме на автомобільні цистерни АЦ 40 (131) 137 А), які виготовлені на базі шасі ЗІЛ-131 № 935500, № 921435, № 926811, № 926394, № 926403, № 922279, № 906793, № 920123, № 919942, № 927609, № 936049, № 920096, № 932062, № 920494, № 907629, № 932045, № 916673, № 19580 за Міністерством оборони України.

Приймаючи до уваги вищевикладене , суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання за Міністерством оборони України права власності на автомобільні цистерни АЦ 40 (131) 137 А), які виготовлені на базі шасі ЗІЛ-131 № 935500, № 921435, № 926811, № 926394, № 926403, № 922279, № 906793, № 920123, № 919942, № 927609, № 936049, № 920096, № 932062, № 920494, № 907629, № 932045, № 916673, № 19580 за Міністерством оборони України , а тому відповідно і позовні вимоги про зобов"язання Державне підприємство "Прилуцький завод протипожежного спеціального машинобудування "Пожспецмаш" передати Міністерству оборони України 18 автоцистерн пожежних АЦ 40 (131) 137 А), які виготовлені на базі шасі ЗІЛ-131 № 935500, № 921435, № 926811, № 926394, № 926403, № 922279, № 906793, № 920123, № 919942, № 927609, № 936049, № 920096, № 932062, № 920494, № 907629, № 932045, № 916673, № 19580, також є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 316, 317, 319, 328, 329,332 Цивільного кодексу України, ст. ст.33,34,35, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя Л.М.Лавриненко

Рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 15.05.2008р.

Суддя Л.М.Лавриненко