РІШЕННЯ

"04" червня 2008 р.

Справа № 15/61-1364

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бучинської Г.Б.

Розглянув справу

за позовом Тернопільського транспортного прокурора, м. Тернопіль, вул. С. Бандери, 6, в інтересах держави в особі Міністерства палива та енергетики України, в особі Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", вул. Чернівецька, 54, м. Тернопіль, в особі відокремленого підрозділу –Бучацького управління з експлуатації газового господарства, вул. Заводська, 9, м. Бучач, Бучацького району, Тернопільської області

до Приватного агропромислового підприємства "Соколів", с. Соколів, Бучацького району Тернопільської області

про стягнення заборгованості в сумі 5212,11 грн., із яких 2401,89 грн. заборгованість за надані послуги з постачання та транспортування природного газу; 2197,73 грн. пені; 408,32 грн. інфляційних нарахувань; 168,13 грн. штрафу та 36,04 грн. три відсотки річних.

за участю представників сторін:

помічник прокурора: Костенко О.А. –посвідчення № 80;

позивача:           юрисконсульт Штогрин М.П. - довіреність № 01/142 від 12.03.2008р.;

відповідача:           не з’явився.

Суть справи:

Тернопільський транспортний прокурор, м. Тернопіль, вул. С. Бандери, 6, звернувся з позовом в інтересах держави в особі Міністерства палива та енергетики України, в особі Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", вул. Чернівецька, 54, м. Тернопіль, в особі відокремленого підрозділу –Бучацького управління з експлуатації газового господарства, вул. Заводська, 9, м. Бучач, Бучацького району, Тернопільської області, до Приватного агропромислового підприємства "Соколів", с. Соколів, Бучацького району Тернопільської області, про стягнення заборгованості в сумі 5212,11 грн., із яких 2401,89 грн. заборгованість за надані послуги з постачання та транспортування природного газу; 2197,73 грн. пені; 408,32 грн. інфляційних нарахувань; 168,13 грн. штрафу та 36,04 грн. три відсотки річних.

В розпочатому судовому засіданні учасникам судового процесу роз’яснено їх процесуальні права та обов’язки, передбачені ст.ст. 20, 22, 29, 811 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

За відсутністю клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалася.

Представник позивача подав суду заяву від 04.06.2008р. якою зменшив позовні вимоги та просить суд стягнути 2401,89 грн. заборгованість за надані послуги з постачання та транспортування природного газу; 241,75 грн. пені; 408,32 грн. інфляційних нарахувань; 168,13 грн. штрафу та 36,04 грн. три відсотки річних.

Суд, розглянувши заяву, приймає її як таку що подана у відповідності до ст. 22 ГПК України.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, витребуваних судом матеріалів не подав, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку ст. 64 ГПК України, а тому справа розглядається у відповідності до ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши помічника прокурора, пояснення представника позивача, оцінивши представлені докази в сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно вимог ст. 121 Конституції України, Закону України "Про прокуратуру", ст. 29 Господарського процесуального кодексу України на органи прокуратури покладається представництво інтересів громадян та держави в судах у випадках, визначених Законом. Прокурор має право звернутися до господарського суду з позовом в інтересах держави або громадянина. В силу ст. ст. 20, 361 Закону України "Про прокуратуру" при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право звертатись до суду з заявою про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб при наявності порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

01 березня 2007 року між Бучацьким управлінням з експлуатації газового господарства ВАТ "Тернопільгаз" (Постачальник) та Приватним агропромисловим підприємством "Соколів", (Покупець) укладено договір № 03/С-062 на постачання і транспортування природного газу, у відповідності до умов якого постачальник зобов’язався в 2007 році продати природний газ, а покупець зобов’язався прийняти і оплатити вартість газу та його транспортування у відповідності до умов даного договору (п.п. 1., 2.1, 2.2 договору).

Пунктом 11.1 договору сторони визначили, що даний договір набирає чинності з часу підписання і діє до 31 грудня 2007 року, а в частині розрахунків –до повного їх виконання. У випадку відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору за 15 днів до закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які передбачені цим договором.

До виконання господарських договорів, згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Згідно ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємств з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов’язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечить законодавству України.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов’язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В силу ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

На виконання умов договору у червні 2007 року Бучацьке управління з експлуатації газового господарства ВАТ "Тернопільгаз" надано ПАП "Соколів" послуги з постачання та транспортування 2340 м3 природного газу, вартість яких становить 2401,89 грн., що підтверджено актом приймання-передачі природного газу, який містить підписи повноважних представників сторін та відтиски печаток підприємств.

Договором від 01.03.2007р. (розділ 6) сторони передбачили, що розрахунки за газ здійснюються покупцем попередньою оплатою не пізніше ніж за п’ять банківських днів до початку місяця поставки газу в розмірі 100 % вартості заявленого газу та послуг по його транспортуванню. Остаточний розрахунок проводиться до 10 числа наступного за звітним місяця шляхом перерахунку грошових коштів на розподільчий рахунок постачальника в національній валюті України чи за домовленістю сторін, іншим не забороненим чинним законодавством України способом.

Всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору відповідач вчасно не виконав покладених на нього зобов’язань щодо оплати вартості наданих позивачем послуг з постачання та транспортування природного газу і як стверджує позивач та свідчать матеріали справи має заборгованість станом на час подання позову в сумі 2401,89 грн.

Згідно ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. При цьому неустойкою (штрафом, пенею) визнається, визначена договором або актом цивільного законодавства, грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

За порушення терміну оплати згідно п. 6.1 даного договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (п. 7.2 договору).

У зв’язку з наведеним та відповідно до ч. 6 ст. 231, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України від 16.01.2003р., який набрав чинності з 01.01.2004р., за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання за період з 10.07.2007р. по 23.03.2008р. відповідачу нарахована пеня в сумі 241,75 грн..

Відповідно до положень ст.ст. 230, 231, 232 Господарського кодексу України, у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання учасник господарських зобов'язань зобов’язаний сплатити господарські санкції - штрафні санкції.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За порушення строків виконання зобов’язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Враховуючи обставини справи, позивачем обґрунтовано нараховано та заявлено до стягнення 168,13 грн. штрафу.

Також, згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідачем на час звернення позивача до суду не виконано взятих на себе зобов’язань в частині оплати поставленого товару, таким чином допущено прострочення виконання грошових зобов’язань перед позивачем, що дає правові підстави останньому застосувати до відповідача відповідальність, передбачену статтею 625 Цивільного кодексу України, у зв’язку з чим суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення 408,32 грн. інфляційних нарахувань за період липень 2007р. по лютий 2008р., 36,04 грн. 3 % річних за період 10.07.2007 по 23.03.2008р. правомірними.

Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з’явився, на день розгляду спору не надав суду будь-яких заперечень по суті заявлених позовних вимог, як і не надав суду доказів про погашення заборгованості перед позивачем, суд вважає позовні вимоги Тернопільського транспортного прокурора заявлені в інтересах держави в особі Відкритого акціонерного товариства "Тернопільгаз" в особі відокремленого підрозділу –Бучацького управління з експлуатації газового господарства щодо стягнення з ПАП "Соколів" 5212,11 грн. заборгованості, із яких 2401,89 грн. заборгованість за надані послуги з постачання та транспортування природного газу; 241,75 грн. пені; 408,32 грн. інфляційних нарахувань; 168,13 грн. штрафу та 36,04 грн. три відсотки річних обґрунтованими, підтвердженими документально та такими, що підлягають до задоволення.

В частині стягнення 1955,98 грн. пені провадження у справі припиняється на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України, за відмовою від позову.

Судові витрати у справі, відповідно до статті 44-49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 509, 526, 546, 459, 901 Цивільного кодексу України, ст.ст. 67, 173, 193, 231, 232 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 2, 12, 22, 32, 43, 44 - 49, 69, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного агропромислового підприємства "Соколів", с. Соколів, Бучацького району Тернопільської області, код 30811922 на користь:

- Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", вул. Чернівецька, 54, м. Тернопіль, код 03353503 в особі , в особі відокремленого підрозділу –Бучацького управління з експлуатації газового господарства, вул. Заводська, 9, м. Бучач, Бучацького району, Тернопільської області, код 34905558 - 5212,11 грн. заборгованості, із яких 2401,89 грн. заборгованість за надані послуги з постачання та транспортування природного газу; 241,75 грн. пені; 408,32 грн. інфляційних нарахувань; 168,13 грн. штрафу та 36,04 грн. три відсотки річних;

- в доход Державного бюджету України 102 (сто дві) грн. державного мита;

- в доход Державного бюджету України, р/р 0002 у ГУДКУ у Тернопільській області, МФО 838012, , Одержувач: УДК у м. Тернополі –118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.В частині стягнення 1955,98 грн. провадження у справі припинити.

4.Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (підписання рішення).

5.Накази видати стягувачам після набрання судовим рішенням законної сили.

6.На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення "01" липня 2008р.через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                                          Г.Б. Бучинська