ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2008 р.

№ 6/307-7/179

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. –головуючого,

Воліка І.М.,

Михайлюка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Східенерго" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 6 березня 2008 року у справі № 6/307-7/179 Господарського суду міста Києва за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Східенерго", м. Донецьк, до Державного підприємства "Енергоринок", м. Київ, про стягнення 20 302 072,41 грн.,

за участю представників сторін:

позивача –ТОВ "Східенерго" –Кисіль Ю.В. (дов. від 10.06.2008 р.);

відповідача –ДП "Енергоринок" –Шубін В.М. (дов. № 01/42-47Д від 29.02.2008 р.); Шевчук А.Г (дов. № 01/61-77Д від 16.05.2008 р.);

встановив:

У квітні 2003 року позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю "Східенерго" пред’явив у господарському суді позов до відповідача –Державного підприємства "Енергоринок" про стягнення 20 302 072,41 грн.

Вказував, що 1 квітня 2002 року між ним (продавцем) та Державним підприємством "Енергоринок" (покупцем) укладено договір № 1034/01 купівлі-продажу електричної енергії, відповідно до умов якого позивач зобов'язався постачати відповідачу електричну енергію, а останній зобов'язався своєчасно і в повному обсязі оплачувати електроенергію в порядку та строки, передбачені договором.

Посилаючись на порушення відповідачем умов договору в частині оплати за поставлену електроенергію в березні 2003 року, позивач просив стягнути з відповідача 20 295 250,10 грн. заборгованості, 5 004,31 грн. 3 % річних, 1700 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Спір розглядався судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14 червня 2007 року (суддя Якименко М.М.) позов задоволено.

Постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 20 295 250,10 грн. заборгованості, 68 392,21 грн. 3 % річних та судові витрати.

Рішення мотивоване посиланнями на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу електричної енергії в частині оплати вартості отриманої електроенергії та на ту обставину, що передбачений Законом України "Про електроенергетику" порядок проведення розрахунків на оптовому ринку електричної енергії та встановлений Національною комісією регулювання електроенергетики України алгоритм оптового ринку електричної енергії не можуть бути підставою для звільнення від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання за договором.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 6 березня 2008 року (колегія суддів у складі Отрюха Б.В. –головуючого, Верховця А.А., Тищенко А.І.) рішення скасовано.

Постанова мотивована тим, що передбачений Законом України "Про електроенергетику" порядок проведення розрахунків на оптовому ринку електричної енергії та встановлений НКРЕ України алгоритм оптового ринку електричної енергії встановлюють механізм оплати коштів через поточні рахунки зі спеціальним режимом використання і є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання за договором, а порядок погашення заборгованості відповідача перед позивачем регулюється Інструкцією про порядок використання коштів оптового ринку електричної енергії України (додаток № 4 до Договору між членами оптового ринку електричної енергії від 15.11.1996 р.).

У касаційній скарзі ТОВ "Східенерго", посилаючись на порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, а саме: ст.ст. 161, 162 ЦК УРСР, ст. 15 Закону України "Про електроенергетику", ст.ст. 4-7, 99, 101 ГПК України, –просить скасувати постанову апеляційного господарського суду та направити справу на новий розгляд.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Постанова апеляційного суду відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 1 квітня 2002 року між ТОВ "Східенерго" (постачальником) та ДП "Енергоринок" (покупцем) укладено договір № 1034/01 купівлі-продажу електричної енергії, відповідно до умов якого позивач зобов'язався постачати відповідачу електричну енергію, а останній зобов'язався своєчасно і в повному обсязі оплачувати електроенергію в порядку та строки, передбачені договором. Сторони за договором визнали свої зобов'язання за договором між членами оптового ринку електроенергетики.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що розрахунок за електроенергію здійснюється покупцем на п’ятий день розрахункового місяця, що передбачено п. 6.11.7 Інструкції про порядок використання коштів оптового ринку електричної енергії України. У випадку не проведення розрахунків відповідачем до 15 дня місяця наступного за розрахунковим, з 16 дня сума заборгованості вважається простроченою.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу електричну енергію на загальну суму 480 928 129, 36 грн., про що складено акт про продаж відповідачу виробленої позивачем у березні 2003 року електроенергії.

Зобов'язання з оплати отриманої електроенергії відповідачем виконані частково, у зв'язку з чим заборгованість відповідача за період з 16 квітня 2003 року по 26 травня 2003 року склала 20 295 250,10 грн.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, засади організації та експлуатації енергосистем. Таким є Закон України "Про електроенергетику" від 16.10.1997 року № 575/97-ВР з наступними змінами і доповненнями, який визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі (преамбула Закону).

Статтею 15 зазначеного Закону передбачено, що купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких більші за граничні показники, та весь її оптовий продаж здійснюється на оптовому ринку електричної енергії України; оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору; у договорі визначаються мета та умови діяльності, права, обов'язки та відповідальність сторін (частини 1, 2, 4 статті 15). Такий Договір між членами оптового ринку електричної енергії України (далі - ДЧОРЕ) укладено 15 листопада 1996 року.

Статтею 151 Закону України "Про електроенергетику" встановлено порядок проведення розрахунків на оптовому ринку електричної енергії. Цей порядок передбачає, що для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричної енергії України та спожиту електричну енергію енергопостачальники, що здійснюють підприємницьку діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, їх відокремлені підрозділи та оптовий постачальник електричної енергії (ним є ДП "Енергоринок") відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання (частина 1 статті 151 у редакції, чинній до внесення змін Законом України від 23.06.2005 року № 2711-1У).

Такі рахунки призначено виключно для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії. Перерахування коштів енергогенеруючим суб’єктам підприємницької діяльності, які проводять продаж електричної енергії на оптовому ринку, здійснюється уповноваженим банком з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії відповідно до алгоритму, встановленого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 10.01.2003 року № 20 "Про алгоритм перерахування коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії" із змінами.

У відповідності до статті 12 Закону України "Про електроенергетику", НКРЕ відповідно до покладених на неї завдань бере участь у регулюванні платіжно-розрахункових відносин на оптовому ринку електричної енергії України шляхом затвердження алгоритму розподілу коштів оптового ринку електричної енергії. При цьому, затвердження алгоритму розподілу коштів здійснюється шляхом винесення НКРЕ постанови, яка згідно з пунктом 13 Указу Президента України від 21.04.1998 № 335/98 "Питання Національної комісії регулювання електроенергетики України" є обов’язковою для виконання підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності, які здійснюють діяльність на оптовому ринку електричної енергії.

При вирішенні даного спору по суті заявлених вимог та перегляді ухваленого у справі судового рішення в апеляційному порядку, судами обох інстанції встановлено, що зобов'язальні відносини сторін у даній справі ґрунтуються на договорі № 1034/01 від 1 квітня 2002 року. Умови та правила роботи системи оптового ринку електричної енергії України, права, обов'язки, відповідальність комплексу підприємств, що здійснюють діяльність на енергоринку, врегульовані Договором між членами ринку електричної енергії України від 15 листопада 1996 року. (ДЧОРЕ).

Під час нового розгляду справи апеляційним судом враховані вказівки Верховного Суду України зазначені у постанові від 7 лютого 2006 року у справі № 6/307, надано аналіз Договору між членами оптового ринку електричної енергії України та укладеному між сторонами договору купівлі-продажу електроенергії від 1 квітня 2002 року № 1034/01, перевірено дотримання розпорядником коштів оптового ринку електроенергії Інструкції про порядок використання коштів оптового ринку електричної енергії України та встановлено обсяги прав та обов'язків сторін.

При цьому суд апеляційної інстанції виходив з того, що висновком судово-економічної експертизи № 11553 та № 9874, підтверджено правильність розподілу Розпорядником коштів оптового ринку електричної енергії України коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії відповідно до встановленого НКРЕ України алгоритму.

Скасовуючи рішення місцевого суду, апеляційної господарський суд правильно виходив з приписів Договору між членами оптового ринку електричної енергії України, яким передбачено, що зобов'язання ДП "Енергоринок" щодо сплати грошових коштів за куплену електроенергію чітко обмежується наявними на поточному рахунку із спеціальним режимом використання ДП "Енергоринок" грошовими коштами, що відповідно до алгоритму оптового ринку електричної енергії підлягають перерахуванню ТОВ "Східенерго", та дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на ДП "Енергоринок" відповідальності за неналежне виконання своїх договірних зобов'язань.

Окрім того, спеціальний порядок розрахунків за електричну енергію, встановлений Законом України "Про електроенергетику", не звільняє оптового постачальника електричної енергії від виконання зобов'язань перед енергогенеруючими компаніями, оскільки порядок погашення заборгованості відповідача перед позивачем регулюється Інструкцією про порядок використання коштів оптового ринку електричної енергії України (додаток № 4 до Договору між членами оптового ринку електричної енергії від 15.11.1996 р.).

Відповідно до п. 6.8 вищевказаної Інструкції, у разі виявлення коштів понад очікувану вартість електричної енергії, придбаної в розрахунковому періоді, від Оптового постачальника сума таких надходжень зараховується виробником відповідно, як оплата з погашення боргів за придбану електричну енергію з найбільшим терміном їх виникнення. Таким чином, відповідач не може впливати ані на перерахування коштів та їх обсяг, ані на встановлення алгоритму, оскільки перерахування коштів здійснюється виключно на підставі алгоритму і лише алгоритмом визначається частка коштів, наявних на поточному рахунку із спеціальним режимом використання, яка є власністю не відповідача, а енергогенеруючої компанії.

Висновки суду апеляційної інстанції відповідають вимогам чинного законодавства та грунтуються на матеріалах справи.

Твердження касаційної скарги про те, що умови алгоритму щодо перерахування коштів енергогенеруючим суб’єктам підприємницької діяльності здійснюється уповноваженим банком з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії не впливають на домовленість сторін за договором щодо оплати вартості товару, є помилковими, оскільки, як встановлено судом, алгоритм розподілу коштів, який встановлюється НКРЕ України, застосовується до всіх без винятку поточних рахунків із спеціальним режимом використання, у тому числі і до таких рахунків ДП “Енергоринок”.

Посилання скаржника на неналежне виконання відповідачем умов договору, щодо розрахунку за отриману електроенергію в передбачений договором строк не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують правильності висновку суду про те, що встановлений Законом України "Про електроенергетику" спеціальний порядок розрахунків за електричну енергію не звільняє оптового постачальника електричної енергії від виконання зобов'язань перед енергогенеруючими компаніями, оскільки порядок погашення заборгованості відповідача перед позивачем регулюється Інструкцією про порядок використання коштів оптового ринку електричної енергії України.

З огляду на викладене посилання скаржника на порушення апеляційним судом ст. 161, 162 ГК УРСР не знайшли свого підтвердження, а тому їх слід залишити поза увагою суду.

Доводи касаційної скарги зводяться до намагань відповідача оцінювати докази, тлумачити законодавство виключно на свою користь, тому до уваги судом не беруться. Окрім того, ці твердження спростовуються встановленими судами обставинами справи.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийнята постанова відповідає нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Східенерго" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 6 березня 2008 року у справі № 6/307-7/179 залишити без змін.

Головуючий:

Н. Дунаєвська

Судді:

І. Волік

М. Михайлюк