ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16год. 17хв."03" квітня 2008 р. Справа № 11/78-АП-08

м. Херсон, вул. Горького, буд. 18, зал судових засідань № 319

Господарський суд Херсонської області у складі судді Чернявського В.В. при секретарі Борхаленко О.А. за участю представників учасників процесу:

від позивача: Іващенка Р.М.- держ. подат. інсп., пост. дов. № 15417/9/10-105 від 28.12.2007р., Тітова Ю.В.- держ. подат. інсп., дов. № 2254/9/10-105 від 12.02.2008р., Іванцової С.О.- гол. держ. подат. рев-інсп., дов. № 2354/9/10-105 від 13.02.2008р.

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: Алексеєвої Н.С.- уповн. предст., дов. б/н від 01.02.2008р.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державної податкової інспекції у м.Херсоні, м. Херсон

до відповідача-1 Приватного виробничо-комерційного підприємства "Техпостач", м.Дніпропетровськ

до відповідача-2 Дочірнього підприємства "Херсонське ремонтно-будівельне управління ВАТ" Херсонські комбайни", м.Херсон

про визнання недійсним договору постачання товару № 26-П від 19.04.2004р., стягнення майна вартістю 23893772грн. 40коп. та стягнення коштів у сумі 23893772,40грн.

Обставини справи: Провадження у адміністративній справі відкрито за позовом про визнання недійсним як укладеного з метою, суперечною інтересам держави і суспільства, договору постачання товару № 26-П від 19.04.2004р., за яким ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни” набуло у ПВКП “Техпостач” комплектуючі до багатофункціонального гальванічного комплексу загальною вартістю 23893772,40грн., в тому числі 3982295,40грн. податку на додану вартість (ПДВ).

Позивач просить також застосувати наслідки недійсності договору: стягнути з ПВКП “Техпостач” на користь ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни” 23893772,40грн. в порядку повернення отриманих коштів та стягнути з ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни” до бюджету отримані від ПВКП “Техпостач” комплектуючі до багатофункціонального гальванічного комплексу, а у випадку їх відсутності - стягнути до бюджету кошти у еквіваленті їх вартості - 23893772,40грн.

В якості підстав вимог позивач посилається на ст.207 Господарського кодексу України і наводить такі обґрунтування.

Засновником ПВКП “Техпостач” значиться Онасенко С.Л. З протоколу її допиту в якості свідка у кримінальній справі № 69069031 по звинуваченню Кабаченко М.В. у скоєнні злочину, відповідальність за який передбачено ч.1 ст.366 КК України, що розслідувалась прокуратурою м. Дніпропетровська, слідує, що Онасенко С.Л. договір постачання з ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни” не укладала, не виконувала, накладної, податкової накладної не підписувала.

У вказаній кримінальній справі притягується до відповідальності податковий інспектор ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська за службовий підлог, в тому числі, щодо акту перевірки № 101/23-1/32513795 від 27.01.2005р. стосовно дотримання податкового законодавства ПВКП “Техпостач”. Посилаючись на висновок експерта - почеркознавця у кримінальній справі, позивач вказує, що у названому акті перевірки підписи від імені Онасенко С.Л. вчинені не нею, а іншою, невстановленою особою.

За твердженням позивача, невстановлені особи, які діяли від імені ПВКП “Техпостач”, використовували назву і печатку цього підприємства, переслідували власні інтереси, які полягали в приховуванні від оподаткування прибутків та доходів при непричетності Онасенко С.Л. - засновника і директора ПВКП “Техпостач”, до вчинення господарського договору, який оспорюється за позовом.

Відповідач-2 позов не визнав, надав письмові заперечення проти позовних вимог, суть яких полягає у наступному.

Чинним законодавством не передбачено особ'язку покупця - ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни” - перевіряти дотримання податкового законодавства контрагентом - продавцем, ПВКП “Техпостач”; також покупець не має обов'язку перевіряти походження товару продавця. При цьому продавець не зацікавлений розкривати інформацію про джерело походження товару, оскільки це могло б привести до прямих господарських відносин між первинним продавцем та ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни”, в результаті ПВКП “Техпостач” не задовольнило б свої економічні інтереси.

ПВКП “Техпостач” на час вчинення угоди було внесено до ЄДРПОУ, мало свідоцтво про державну реєстрацію, печатку, було право - та дієздатним.

Угода виконана у повному обсязі її учасниками. Для встановлення умислу та мети на ухилення від оподаткування в діях юридичної особи, за оцінкою відповідача-2, позивач мав довести наявність умислу та мети в діях фізичних осіб, які діяли від імені юридичної особи, чого не довів. Обвинувального вироку суду стосовно фізичних осіб, які діяли від імені ПВКП “Техпостач” позивач суду не надав, не довів, що договір був направлений на ухилення від сплати податків, і в результаті укладення та виконання договору державі спричинені збитки. Позивач не надав даних про рішення контролюючих органів, якими б відповідачам, чи комусь з них нараховувались податкові зобов'язання при виявленні факту приховування доходів від оподаткування, ухилення від оподаткування. Належність Онасенко С.Л. підписів на оспорюваному договорі, документах про його виконання позивачем не досліджувалась. Спростування почеркознавчою експертизою у кримінальній справі підпису Онасенко С.Л. на акті податкової перевірки, яким підтверджувалась правильність оподаткування ПВКП “Техпостач” господарської операції за оспорюваним господарським договором, не спростовує її підпису на договорі, податковій, видатковій накладних, акті прийняття-передачі майна.

Заперечення Онасенко С.Л. у протоколі допиту в якості свідка у кримінальній справі свого відношення до господарської діяльності ПВКП “Техпостач” спростовуються іншими документами. Цією ж Онасенко С.Л. прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності, ініційовано судову справу № Б-40/125-05 про визнання банкрутом ПВКП “Техпостач” у зв'язку з неможливістю задовольнити претензію ПП "Комплект - Сервіс" щодо сплати 7980грн. Цей факт дає підставу вважати про те, що Онасенко С.Л. вела діяльність від імені ПВКП “Техпостач”.

Відповідач-2 також вважає, що копії документів з кримінальної справи є неналежними доказами у адміністративній справі за двома ознаками:

- дані досудового слідства органом державної податкової служби розголошено без дозволу слідчого або прокурора;

- ці докази мають бути оцінені, підтверджені або спростовані вироком суду, і вже потім мають розцінюватися у інших справах.

Поряд з викладеним відповідач-2 стверджує, що правочин, вчинений з метою, суперечною інтересам держави є нікчемним, а не недійсним, визнання такого правочину недійсним не віднесено до повноважень суду. Наслідки нікчемності правочину за природою є адміністративно-господарськими санкціями, які можуть застосовуватися лише протягом річного строку, передбаченого ст.250 ГК України. Позов заявлено після сплину цього строку.

С у д в с т а н о в и в:

19.04.2004р. ПВКП “Техпостач” та ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни” уклали договір постачання товару № 26-П, за яким постачальник - ПВКП “Техпостач” зобов'язався постачати і передавати у власність ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни” певний товар, а покупець - ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни” зобов'язався приймати цей товар та здійснювати його оплату на договірних умовах. Предметом постачання за договором визначено технологічне обладнання згідно зі специфікаціями - додатками до договору.

У специфікації № 1 від 19.04.2004р. до вказаного договору № 26-П учасники відносин визначили перелік обладнання, яке мало бути поставленим протягом 90 днів з моменту підписання договору. До переліку товарів за специфікацією увійшли складові модуля енергозабезпечення гальванічного комплексу, загальною вартістю 23893772,40грн., а саме: шафа силова, шафа контролерна, агрегати випрямляючі, технічна документація, ЗіП та інструмент, інструкція по експлуатації, паспорт, тара пакувальна.

Передача товару від ПВКП “Техпостач” до ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни” відбулася 21.04.2004р. за адресою м. Херсон, вул. Східна, 45, склад покупця, документально оформлена актом прийняття-передачі від цієї дати та видатковою накладною № 1/21.

ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни” отримало від ПВКП “Техпостач” податкову накладну з податку на додану вартість № 1/21 від 21.04.2004р., в якій зазначено загальну вартість товару сумою в 23893772,40грн., в тому числі 3982295,40грн. податку на додану вартість.

Оплата товару вчинена ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни” перерахуванням коштів з банківського рахунку отримувача товару - платника на банківський рахунок продавця - ПВКП “Техпостач" за платіжними дорученнями № 22 від 19.11.2004р. (щодо суми 6097796,96грн., в тому числі 1016299,49грн. податку на додану вартість) та № 25 від цієї ж дати (щодо суми 17795975,44грн., в тому числі 2965995,91грн. податку на додану вартість).

Провадження у справі щодо вимог про визнання договору недійсним слід закрити, у позові щодо вимог про стягнення майна чи його вартості з ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни” до бюджету слід відмовити, а провадження у справі щодо вимог, спрямованих до ПВКП “Техпостач”, слід закрити у зв'язку з наступним.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги посиланням:

- на заперечення у протоколі допиту в якості свідка Онасенко С.Л. - засновником ПВКП “Техпостач” свого відношення до господарської діяльності цього підприємства;

- на службовий підлог податкового інспектора Ленінського району м. Дніпропетровська щодо підписів засновника - керівника ПВКП “Техпостач” на акті перевірки щодо підставності формування податкового кредиту з податку на додану вартість за господарськими відносинами з ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни”;

- на твердження про те, що у господарських відносинах з ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни” перебували невстановлені особи, які використовували назву та печатку ПВКП “Техпостач”, переслідували власні інтереси, що полягали у приховуванні від оподаткування прибутків та доходів при непричетності Онасенко С.Л. до вчинення господарського договору.

01.08.2005р. господарським судом Дніпропетровської області за заявою засновника Онасенко С.Л. порушено справу про банкрутство ПВКП “Техпостач” № Б40/125/05, 06.12.2005р. провадження у цій господарській справі припинено, затверджено ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора ПВКП “Техпостач”, ліквідовано юридичну особу - ПВКП “Техпостач”. В мотивувальній частині ухвали про припинення провадження у справі № Б40/125/05 зазначено, що виявлені вимоги кредиторів на суму 7980грн. залишилися не задоволеними у зв'язку з відсутністю майна боржника. У постанові суду від 19.08.2005р. у справі № Б40/125/05, якою ПВКП “Техпостач” визнано банкрутом, зазначено, що це підприємство діє у формі приватного виробничо-комерційного підприємства, власник підприємства - Онасенко С.Л. прийняла рішення про припинення підприємницької діяльності підприємства шляхом його ліквідації, з цією метою було вирішено вжити заходів по виявленню кредиторської заборгованості, провести інвентаризацію майна боржника (рішення власника - Онасенко С.Л. від 01.07.2005р. № 1), підприємство не задовольнило вимогу кредитора ПП "Комплект-сервіс".

Установчі документи ПВКП “Техпостач” під час господарської діяльності цього суб'єкта були чинними.

Серед підставності вимог ДПІ у м.Херсоні посилається на ст.207,208 Господарського кодексу (ГК) України. Відповідно до ст.207 ГК України господарське зобов'язання, яке вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, може бути на вимогу відповідного органу державної влади визнано судом недійсним. За ч.1 ст.208 ГК України, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в однієї сторони усе одержане нею повинно бути повернуто другій стороні, а одержане останньою стягується за рішенням суду в доход держави.

Наведені норми слід застосовувати з урахуванням того, що за ст.228 Цивільного кодексу (ЦК) України правочин, вчинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, водночас є таким, що порушує публічний порядок, а отже, - нікчемним. Визнання судом такого правочину недійсним не вимагається, що слідує з ч.2 ст.215 ЦК України. Позови органів державної податкової служби про визнання таких правочинів, (угод, господарських зобов'язань) недійсними вирішенню по суті судом не підлягають.

Органи державної податкової служби можуть звертатися до судів із позовами про стягнення в доход держави коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню нікчемність. Висновок суду стосовно оцінки твердження органу державної податкової служби про нікчемність правочину має бути викладеним у мотивувальній, а не резолютивній частині судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Застосовуючи цю норму суд закриває провадження у справі щодо вимог про визнання договору недійсним.

Відмовляючи у позові стосовно стягнення коштів та майна суд не поділяє точки зору ДПІ у м.Херсоні про вчинення договору з метою, суперечною інтересам держави і суспільства, відповідно, про нікчемність договору з таких підстав.

За оцінкою суду позивач не довів твердження про те, що договір, господарські зобов'язання за ним вчинені з метою суперечною інтересам держави і суспільства - з метою приховування доходів від оподаткування, що мав зробити у відповідності з ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України ("Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення").

Ознаками недійсності господарських зобов'язань, що вчинені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства є:

а) наміри сторін (сторони) порушити вимоги закону при переслідуванні мети, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства;

б) наявність суб'єктивної сторони правопорушення в діях посадових осіб сторін /сторони угоди;

в) фактичне порушення інтересів держави і суспільства (порушення нормативних актів, які визначають соціально - економічні основи держави і суспільства) в результаті реалізації таких угод.

Договір постачання комплектуючих до гальванічного комплексу за природою не є суперечним інтересам держави і суспільства. Очевидним є укладення оспорюваного договору, виконання господарських зобов'язань за ним учасниками зі звичайною підприємницькою ціллю, належних доказів переслідування учасником чи учасниками угоди мети, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, як доказів скоєння певною особою ухилення від оподаткування, яке (скоєння) було метою угоди, суду не наведено. Постачальник (продавець) за угодою переслідував мету продати товари, покупець - набути; і один, і інший укладав угоду для отримання доходу, і одна й інша мета є реалізацією унормованих договірних відносин. Така мета не є підставою для визнання недійсними за ст.207 ГК України господарських зобов'язань в угоді, укладеного договору.

Саме по собі твердження Онасенко С.Л. у протоколі допиту в кримінальній справі по звинуваченню податкового інспектора у службовому підлозі щодо підписів Онасенко С.Л. у акті податкової перевірки правильності формування ПВКП “Техпостач” податкового кредиту з ПДВ та підтвердження почеркознавчою експертизою у кримінальній справі неналежності цих підписів Онасенко С.Л. не спростовують чинності установчих документів ПВКП “Техпостач”, участі цього підприємства в оспорюваному за позовом договорі.

ПВКП “Техпостач” перебувало в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, що підтверджується довідкою Дніпровського обласного управління статистики № 15045 (копія на а.с. 83) мало статус платника податку на додану вартість з 09.06.2003р. (копія свідоцтва про реєстрацію ПВКП “Техпостач” в якості платника податку на додану вартість на а.с.76), виключено з Реєстру платників податку на додану вартість 19.07.2005р. за заявою засновника (копія на а.с.75).

У спорі, що розглядається, для ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни” вважаються достовірними відомості щодо легітимності статусу ПВКП “Техпостач” у оспорюваних господарських відносинах з ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни”, стосовно участі Онасенко С.Л. у ПВКП “Техпостач”, у відносинах ПВКП “Техпостач” з ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни”.

Викладені ДПІ у м. Херсоні в обґрунтуванні вимог тези, в тому числі про перебування у господарських відносинах з ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни” невстановлених осіб, які використовували назву та печатку ПВКП “Техпостач”, окрім того, що не доведені, об'єктивно не можуть бути достатньою підставою для визнання вчинених ПВКП “Техпостач” з іншими суб'єктами господарювання юридично значимих дій недійсними, оскільки кожен учасник відносин має нести відповідальність лише за свої діяння та за наявності вини. З аналогічних підстав недостатньою підставою для визнання недійсним договору за участю ПВКП “Техпостач” є використовуване позивачем твердження Онасенко С.Л. у вказаному протоколі допиту про відсутність декларування податкових зобов'язань ПВКП “Техпостач” та заперечення підписання і видачі податкової накладної з податку на додану вартість.

Санкції, встановлені ч.1 ст.208 ГК України не можуть застосовуватися за сам факт можливого недекларування, несплати податків ПВКП “Техпостач”.

За таких обставин правопорушенням може бути несплата податків, а не вчинення правочину.

Частиною 1 ст.208 ГК України передбачено застосування санкцій лише судом. Це правило відповідає ст.41 Конституції України, згідно з якою конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Оскільки вказані санкції є конфіскаційними, нормативно передбачені до стягнення за рішенням суду за порушення правил здійснення господарської діяльності, то такі санкції слід вважати не цивільно-правовими, а адміністративно - господарськими як такі, що відповідають визначенню за ч.1 ст.238 ГК України. Такі санкції можуть застосовуватись протягом строків, встановлених ст.250 ГК України.

Згідно з цією статтею господарського кодексу України адміністративно- господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Позов заявлено 16.01.2008р., за ним стверджується про вчинення порушень правил здійснення господарської діяльності при укладенні та виконанні відповідачами угоди у період з 19.04.2004р. по 19.11.2004р.

Закінчення зазначеного у ст.250 ГК України річного строку поряд з недоведенням по суті підстав для стягнення коштів і майна є окремим чинником для відмови у позові в цій частині.

Розуміючи формально не визнану прецедентність права на Україні, та приймаючи до уваги:

а) що різна судова практика застосування одних і тих же нормативних актів у аналогічних справах є підставою за ст.237 Кодексу адміністративного судочинства України для перегляду Верховним Судом України постанов Вищого адміністративного суду України (така ж по суті процесуальна норма є і в господарському процесі);

б) прецедентною є практика Європейського суду з прав людини, а за ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права -

- суд обґрунтовано вважає, що застосування одних і тих же нормативних актів у аналогічних справах має бути однаковим - правильним. Суд констатує, що розуміння у цій справі змісту нормативних актів щодо правової природи наслідків недійсності господарських зобов'язань, підстав такої специфічної відповідальності як визнання недійсними господарських зобов'язань, вчинених з метою, суперечною інтересам держави і суспільства - з метою ухилення від оподаткування - співпадає з таким же їх застосуванням при вирішенні аналогічних питань у постанові Верховного Суду України від 26.09.2006р. за результатами розгляду скарги ДПІ у м. Судаку у справі за позовом ДПІ у м.Судаку до ПП "Колар" та ПП "Асторія" про визнання угоди недійсною та стягнення 109930936 грн. 68 коп. та у постанові цього Суду від 25.09.2007р. за результатами розгляду скарги ДПА у Волинській області у справі за позовом ДПА у Волинській області до ВАТ "ЛуАЗ" та ПП "Стар-Трейд" про визнання угод недійсними та стягнення 22259999,88грн.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України суд закриває провадження у справі у разі ліквідації підприємства, яке було стороною у справі. Як вже зазначено, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2005р. у справі № Б40/125/05 про банкрутство ПВКП “Техпостач” ліквідовано юридичну особу - приватне виробничо-комерційне підприємство “Техпостач”. Провадження у справі № 11/78-АП-08 в частині вимог, спрямованих до ПВКП “Техпостач”, підлягає закриттю за п.5 ч.1 ст. 157 КАС України.

Поряд з врахуванням даних про виконання учасниками господарських відносин оспорюваного договору суд приймає до уваги наведені ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни” пояснення, дані (зокрема, ті, що встановлені постановою господарського суду м. Києва від 25.10.2006р. у справі № 32/158-А за позовом Державної податкової інспекції у Печерському районі до ТОВ "Прістіс Інвестментс", ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни” про визнання недійсним господарського зобов'язання за договором № 10/06 від 12.11.2004р.) щодо застосування ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни” набутого за оспореним договором обладнання для гальванічного комплексу у виготовленні багатофункціонального гальванічного комплексу, реалізованого згодом товариству "Прістіс Інвестментс", яким в подальшому цей комплекс за участю ТОВ "Ексім Комерц" у відносинах комісії та купівлі-продажу відчужено нерезиденту - компанії EXPERTUS LTD (США), вивезено за межі митної території України за вантажною митною декларацією № 508000001/4/014084 від 12.11.2004р. Копія постанови господарського суду м. Києва від 25.10.2006р. у справі № 32/158-А, якою встановлені ці обставини, та ухвали Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2007р., якою постанову суду І інстанції залишено без змін за результатами розгляду апеляційної скарги ДПІ у Печерському районі м. Києва на судове рішення, знаходяться на а.с.101-115.

Володіючи інформацією про ліквідацію ПВКП “Техпостач” за результатами провадження у справі про його банкрутство, позивач за текстом позовної заяви вказав його в статусі відповідача, в якості наслідків вимог про недійсність договору тим самим поклавши подвійну відповідальність на існуючого відповідача - ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни”: при запропонованому у позові стягненні в бюджет з ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни” очевидною була та є неможливість пропонованого позивачем отримання стягнення з ліквідованого відповідача на користь існуючого. При цьому, за позовом умисел на порушення інтересів держави і суспільства стверджувався якраз щодо ліквідованого, а не існуючого відповідача. Таким чином, позовом фактично пропонувалась подвійна відповідальність існуючого відповідача - ДП ХРБУ ВАТ “Херсонські комбайни”, що за викладенням позову діяв без умислу, при очевидному розумінні позивачем неможливості відповідальності ліквідованого ПВКП “Техпостач”, про умисел якого стверджувалось за позовом.

Пропоновані позивачем за текстом позовної заяви для застосування судом наслідки недійсності договору не розцінюються як спрямовані на виконання передбаченого ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завдання адміністративного судочинства в захисті прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Керуючись ст. 157, ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Відмовити у позові щодо вимог про стягнення з ДП "Херсонське ремонтно-будівельне управління" ВАТ "Херсонські комбайни" в доход держави майна вартістю 23893772грн. 40коп. та коштів сумою в 23893772грн.

2. Закрити провадження у справі щодо вимог про визнання договору недійсним як таких, які не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

3. Закрити провадження у справі щодо вимог, спрямованих до ПКВП “Техпостач”, у зв'язку з ліквідацією цього підприємства, що зазначалось стороною у справі.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви на апеляційне оскарження, якщо такої заяви не буде подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження буде подано, але апеляційної скарги у визначений строк подано не буде, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Чернявський

Повний текс постанови

складено 09.04.2008р.