ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2008 р.

№ 30/262-07-6930

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М.,

Шаргала В.І. (доповідач)

за участю представників сторін:

позивача

не з’явився

відповідача

Баранова В.М. дов. №1/А2 від 05.09.2007 р.

третьої особи

Полтавченка С.В. дов. №237/90-06 від 15.02.2008 р.

прокурора

Громадського С.О. –прокурора відділу Генпрокуратури України

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційне подання

Заступника прокурора Одеської області

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду від 19.02.2008 року

у справі

№30/262-07-6930 господарського суду Одеської області

за позовом

Заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до

Товариства з обмеженою відповідальністю “МАЛИЙ ФОНТАН"

третя особа

Одеський національний політехнічний університет

про

Визнання використання земельної ділянки самовільним та зобов’язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Заступник прокурора Приморського району м. Одеси 17.08.2007 року звернувся до господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) “МАЛИЙ ФОНТАН" і просив зобов'язати відповідача привести у первинний, придатний для використання стан самовільно зайняту земельну ділянку площею приблизно 0,02 га, що розташована за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 1 на якій розміщений належний відповідачу торговий павільйон та зобов’язати товариство звільнити та повернути вищевказану земельну ділянку Одеській міській раді.

Згодом Прокурор Приморського району м. Одеси уточнив позовні вимоги, та просив визнати використання земельної ділянки ТОВ “МАЛИЙ ФОНТАН”, на якій розташоване кафе площею 110,8 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 1, самочинним та зобов’язати звільнити і повернути її власнику –територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12.02.2008 року Одеський національний політехнічний університет було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, оскільки павільйон відповідача розміщений на земельній ділянці, що надана останньому в постійне користування.

Рішенням господарського суду Одеської області від 14.12.2007 року (суддя Рога Н.В.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.02.2008 року (у складі колегії суддів: головуючого судді Бойко Л.І., суддів: Величко Т.А., Жукової А.М.), у позові відмовлено з тих підстав, що матеріалами справи не підтверджується самовільне зайняття спірної земельної ділянки відповідачем.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішенням та постановою, заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до Вищого господарського суду України з касаційним поданням, у якому, посилаючись на неправильне застосування норм статті 377 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України “Про державний контроль за використанням та охороною земель” та неврахування судами попередніх інстанцій норм ст. ст. 41, 143 Конституції України, ст.ст. 319, 321, 387 Цивільного кодексу України, ст.ст. 81-83, 93, 116, 124, 125, 212 Земельного кодексу України, ст.ст. 10, 16, 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, ст.ст. 4, 48 Закону України “Про власність в Україні”. Скаржник звертає увагу касаційної інстанції на те, що Одеська міська рада, як власник земель комунальної громади, рішень про відчуження або надання в оренду спірної земельної ділянки не приймала; відповідачем докази викупу, набуття земельної ділянки в оренду в судовому засіданні не надано; об’єкт торгівлі, який розташований на спірній земельній ділянці, не є об’єктом нерухомості; використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів та самовільне її використання є тотожними поняттями та законодавством не закріплена правомірність використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Заслухавши в судовому засіданні прокурора, представників відповідача, третьої особи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи, Вищий господарський суд України вважає, що касаційне подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що спірна земельна ділянка, на якій розташований торговий павільйон відповідача площею 110,8 кв. м. (м. Одеса, пр. Шевченко, 1), входить до складу земельної ділянки, яка у 1959 році була надана Одеському політехнічному інституту у постійне користування для створення нормальних умов учбовому процесу відповідно до рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих №45 від 22.01.1959 р., рішення №181 від 21.03.1961 р. та акту від 09.03.1959 р. про відвід означеної земельної ділянки в натурі.

В 1995 році за погодженням з Університетом розпорядженням Виконкому Одеської міської ради народних депутатів № 522 від 09.06.1995 р. дозволено Фірмі ПП "Аліза" розміщення і експлуатацію тимчасового об'єкту торгівлі за адресою: пр. Шевченка, 1.

Згодом, 25.09.1995 р., розпорядженням виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів №877р. надано дозвіл ПП "Аліза" на проектування тимчасового об'єкту торгівлі за вказаною адресою.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м. Одеси 20.03.1996 р. був виданий дозвіл №7596 на виконання будівельних робіт щодо установки павільйону з літнім майданчиком по пр. Шевченка, 1, Приватному підприємству „Аліза". Робочий проект будівництва бару на 50 місць з літнім майданчиком був узгоджений з усіма відповідними службами, за згодою ректора Одеського державного політехнічного університету В.П. Малахова.

Розпорядженням Виконавчого комітету Одеської міської ради №941р. від 16.09.1997 р. затверджено перелік тимчасових об'єктів торгівлі, громадського харчування і побутового обслуговування, дозволених до проектування, встановлення та експлуатації в м. Одесі, у тому числі ПП "Аліза" - пр. Шевченка, 1 у м. Одесі.

09.11.1998 р. між ПП "Аліза" та ВКФ "Контур" укладено договір про сумісну діяльність по будівництву, обладнанню та експлуатації бару за адресою: м. Одеса, пр. Шевченко, 1.

За договором від 10.01.1999 р. ПП "Аліза" через економічну недоцільність поступилося безоплатно ВКФ "Контур" своїм правом на подальше будівництво і експлуатацію об'єкту - бару за вказаною адресою.

У подальшому ВКФ „Контур" був замовлений робочий проект реконструкції з розширенням бару „Малий Фонтан" на 24 місця. Робочий проект був узгоджений СЕС м. Одеси, Приморською райадміністрацією виконкому Одеської міської ради, Комунальним підприємством „Міськзелентрест".

Актом державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об’єкту до експлуатації від 17.05.1999 р. вирішено прийняти до експлуатації кафе-бар „МАЛИЙ ФОНТАН" по пр. Шевченка, 1. Пунктом 2 цього акту передбачено, що він може бути підставою для реєстрації у відповідних органах зазначеного об’єкту як колективної або приватної власності юридичних або фізичних осіб.

09.09.1999 р. Одеський державний політехнічний університет листом №125-90-920 повідомив виконавчий комітет Одеської міської ради про відсутність з боку університету заперечень щодо передання в довгострокове користування землі, що прилягає до адмінкорпусу по пр. Шевченка, 1, для організації роботи кафе-бару "МАЛИЙ ФОНТАН".

В подальшому ТОВ „МАЛИЙ ФОНТАН" придбало названий торговий павільйон у виробничо-комерційної фірми „Контур" на підставі Договору купівлі-продажу від 28.04.2006 р., а 07.05.2007 р. виконавчим комітетом Одеської міської ради цьому товариству наданий дозвіл на розміщення об’єкта торгівлі та сфери послуг - бару, об’єкту громадського харчування, об’єкту по торгівлі кухонно-буфетною продукцією затвердженого асортименту, розташованого за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 1.

Відповідно до ч.1 ст.92, ч.1, 2 ст.116 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За правилами ст. 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди…, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Згідно зі статтею 212 цього Кодексу самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

З приписів зазначених норм законодавства вбачається, що вирішуючи спір про повернення такої земельної ділянки власнику або землекористувачу, суду перш за все слід встановити факт її самовільного зайняття.

З урахуванням норм наведеного законодавства та встановлених обставин справи стосовно того, що спірна земельна ділянка знаходиться з 1959 р. у постійному користуванні Одеського національного політехнічного університету, і саме на цій земельній ділянці, з дозволу виконавчого комітету Одеської міської ради та за погодженням землекористувача, розташований об'єкт торгівлі "МАЛИЙ ФОНТАН", в якому харчуються студенти цього вищого учбового навчального закладу та інші громадяни, господарські суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про відсутність факту самовільного зайняття відповідачем цієї земельної ділянки, а також враховуючи зміст уточнених позовних вимог, обґрунтовано відмовили в задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене та виходячи з меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи встановлено на основі повного і об'єктивного дослідження матеріалів справи, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а відтак, у касаційної інстанції відсутні підстави для скасування прийнятих у справі рішень.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання Заступника прокурора Одеської області залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.02.2008 року справі№30/262-07-6930 залишити без змін.

Головуючий суддя

Кравчук Г.А.

Суддя

Мачульський Г.М.

Суддя

Шаргало В.І.