ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
03.06.08                                                                                           Справа № 15/327
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді                              Юрченка Я.О.

суддів                                                  Якімець Г.Г.

Зварич О.В.

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного банку «Аллонж»в особі ліквідатора Корінько М.Д., м.Київ

на рішення Господарського суду Рівненської області від 20.03.2008р.

у справі № 15/327

за позовом Акціонерного банку «Аллонж»в особі ліквідатора Корінько М.Д., м.Київ

до відповідача 1 Відкритого акціонерного товариства «Дубенський м’ясокомбінат», м.Дубно

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Салюс», с.Калинівка Броварського району Київської області

третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів Закрите акціонерне товариство «Велта», м.Київ

про стягнення 1030858,27 грн.

За участю представників:

позивача: Степанов А.М.

відповідачів: Кравчук М.Ф.

третьої особи: не з’явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 20.03.2008р. у справі № 15/327 відмовлено в позові Акціонерного банку «Аллонж»в особі ліквідатора Корінько М.Д., м.Київ до Відкритого акціонерного товариства «Дубенський м’ясокомбінат», м.Дубно та Товариства з обмеженою відповідальністю «Салюс», с.Калинівка Броварського району Київської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів Закрите акціонерне товариство «Велта», м.Київ про стягнення 1030858,27 грн., з яких 469926,03 грн. основного боргу по кредитному договору № 372 від 23.07.2001р. за період з 23.07.2001р. по 25.12.2002р., 374300,98 грн. відсотків за користування кредитом за період з 23.07.2001р. по 01.09.2006р., 143439,97 грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту за період з 10.08.2005р. по 01.09.2006р., 44191,29 грн. пені по відсотках з 10.08.2005р. по 01.09.2006р.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що у відповідності до ст.601 Цивільного кодексу України відповідач 2, виступаючи поручителем відповідача 1, провів залік зустрічних однорідних вимог, про що була направлена на адресу позивача відповідна заява, з моменту отримання якої останнім вимоги позивача до відповідача 1, які виникли за договором на відкриття кредитної лінії, припинені повністю. Статтею ст.91 Закону України «Про банки та банківську діяльність»законодавець забороняє нарахування процентів, неустойки (штрафу, пені) та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банку. Крім того, з моменту введення ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26.03.2001р. у справі № 4/45 мораторію на задоволення вимог кредиторів відповідача 1 відповідно до ст.12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»не нараховується неустойка (штраф, пеня), забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів.

Скаржник, позивач у справі, не погоджуючись з рішення суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, позов задоволили, з мотивів у ній наведених. Зокрема скаржник покликається на ст.601 ЦК України, яка передбачає, що зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін, однак вважає, що заява сторони про зарахування зустрічних однорідних вимог не зобов’язує іншу сторону автоматично здійснити таке зарахування, а тільки за дотримання ряду умовностей надає сторонам право за цієї підстави здійснити таке зарахування однорідних зустрічних вимог. Відповідач 1 не оскаржував прийнятого позивачем рішення щодо відмови у задоволенні заяви щодо зарахування зустрічних вимог та відсутність факту зарахування. На думку скаржника, судом не враховано норми п.5 ст.602 ЦК України, згідно з якою не допускається зарахування зустрічних вимог у випадках встановлених Законом. Позивач вважає за неможливе такий залік, оскільки в процесі провадження справи про банкрутство позивача таке зарахування суперечить законодавству України, в тому числі ст.96 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Зарахування зустрічних вимог унеможливлює накопичення ліквідаційної маси, що не відповідає основній меті ліквідатора банку відповідно до ст.92 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Представник позивача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав.

Відповідач 1 у відзиві на апеляційну скаргу та представник відповідача 1, 2 у судовому засіданні проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечили, просили рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Третя особа заявила клопотання про розгляд справи без участі її уповноваженого представника, яке виходячи з припису ст.101 ГПК України підлягає задоволенню.

Розглянувши доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, доводи відповідача 1, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої і апеляційної інстанцій, постановою Національного банку України № 381 від 10.08.2004р. з наступного дня відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації акціонерного банку «Аллонж». Призначено ліквідатора.

Постановою Правління банку України № 282 від 03.08.2007р. продовжено процедуру ліквідації АБ «Аллонж»на один рік – до 10.08.2008р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26.03.2001р. порушено провадження у справі № 4/45 про банкрутство відкритого акціонерного товариства «Дубенський м’ясокомбінат». Введено процедуру розпорядження майном боржника. Призначено розпорядника майна. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Накладено арешт на все майно, на грошові кошти, що належать боржникові. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.04.2004р. зупинено провадження у справі № 4/45 до вирішення господарської справи № 14/286 про визнання недійсними векселів та договору міни векселів. Провадження у справі поновлювалось. На даний час відсутнє оголошення в друкованих органах про порушення справи про банкрутство ВАТ «Дубенський м’ясокомбінат», тому АБ «Аллонж» не звертався у справі № 4/45 про визнання його кредитором.

Акціонерний банк «Аллонж» в особі ліквідатора Корінько М.Д. звернувся до господарського суду з позовом до ВАТ «Дубенський м'ясокомбінат» про стягнення 1030858,27 грн. заборгованості, у тому числі заборгованості по кредиту у сумі 468926,03 грн., заборгованості по відсотках в сумі 374300,98 грн., 143439,97 грн. пені по кредиту та 44191,29 грн. пені по відсотках.

23.07.2001р. між АБ «Аллонж»- позивачем та ВАТ «Дубенський м'ясокомбінат»- відповідачем 1 був укладений кредитний договір за № 372 та додаткова угода до нього б/н від 16.07.2004р., відповідно до якого, позивач надав відповідачу 1 кредит на загальну суму 2170613,33 грн. Згаданою додатковою угодою від 16.07.2004р. даний кредитний договір був пролонгований до 31.12 2004р.

Станом на 31.12.2004р. у ВАТ «Дубенський м'ясокомбінат»виникла заборгованість перед АБ «Аллонж»у розмірі 562452,49 грн. (468926,03 грн. - заборгованість по сумі кредиту, 93526,46 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом). Вище вказана сума заборгованості була визнана кредитором, що підтверджується Претензією № 11л від 17.01.2005р.

23.07.2001р. між АБ «Аллонж», ТОВ «Салюс»та ВАТ «Дубенський м'ясокомбінат», також був укладений трьохсторонній Договір поруки № 372, за яким ТОВ «Салюс»- відповідач 2, як поручитель, зобов'язувався відповідати перед кредитором (позивачем) за виконання боржником (відповідачем 1) всіх зобов'язань останнього за договором на відкриття кредитної лінії № 372 від 23.07.2001р. (п.п.1.1,1.2 Договору). Тобто згідно з даним договором та додатковими угодами до нього відповідач 2 зобов'язався нести солідарну з відповідачем 1 відповідальність за виконання умов Договору на відкриття кредитної лінії № 372.

29.10.2004р. між ТОВ «Салюс»- відповідачем 2 та ЗАТ «Велта»- третьою особою був укладений договір відступлення права вимоги, за яким ТОВ «Салюс»набув права вимагати від АБ «Аллонж»повного та належного виконання зобов'язань за депозитними договорами № 62/0307-03 від 02.07.2003р. та № 02/0402-01 від 12.02.2004р., договором на розрахунково-касове обслуговування в іноземній валюті № 3451/840 від 16.05.2003р. та договором на розрахунково-касове обслуговування в національній валюті № 3451 від 25.11.2002р., що існували станом на 11.08.2004р. (дата відкликання банківської ліцензії боржника). Відтак, за договором відступлення права вимоги до відповідача 2 перейшло право вимоги до позивача по сплаті боргу, який виник на підставі вище перелічених договорів, в розмірі 396757,39 доларів США та 2830,22 грн.

04.11.2004р. ЗАТ «Велта» листом № 698 повідомила АБ «Аллонж» про відступлення права вимоги і відповідно про виникнення з моменту його отримання зобов'язання перед ТОВ «Салюс» в сумі 396757,39 доларів США та 2830,22 грн.

Як вбачається з реєстру заявлених та акцептованих вимог кредиторів акціонерного банку «Аллонж», затвердженого рішенням Комісії головного управління Національного банку України по м.Києву і Київській області з питань нагляду та регулювання діяльності банківських установ 26.12.2006р., ТОВ «Салюс»є кредитором банку на суму 3398126,35 грн.

27.01.2005р. ТОВ «Салюс»направило повідомлення про визнання ТОВ «Салюс»кредитором Акціонерного банку «Аллонж»(вих.№1170 від 27.01.2005р.).

У відповідності до ст.ст.554-559 Цивільного кодексу України АБ «Аллонж»звернувся до ТОВ «Салюс», як поручителя, з вимогою забезпечити виконання зобов'язань, що виникли з Договору на відкриття кредитної лінії № 372 від 23.07.2001р. та відповідних додаткових угод до нього у розмірі 562452,49 грн. (468926,03 грн. - заборгованість по сумі кредиту, 93526,46 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом).

18.02.2005р. ТОВ «Салюс» направило АБ «Аллонж» заяву про залік зустрічних вимог, яка отримана останнім 21.02.2005р.

Тобто, у відповідності до ст.601 Цивільного кодексу України ТОВ «Салюс», виступаючи поручителем ВАТ «Дубенський м’ясокомбінат», провів залік зустрічних однорідних вимог, про що була направлена на адресу АБ «Аллонж»відповідна Заява про залік зустрічних однорідних вимог від 18.02.2005р.

Таким чином, з дати отримання заяви –21.02.2005р. у зв'язку з заліком зустрічних однорідних вимог, вимоги АБ «Аллонж»до ВАТ «Дубенський м'ясокомбінат», які виникли по Договору на відкриття кредитної лінії № 372 від 23.07.2001р., повністю припинені.

При цьому суд звертає увагу скаржника на те, що сторонами у договорі надання кредитної лінії, в договорі поруки, а також в угодах, які регулюють правовідносини між ТОВ «Салюс» та ТОВ «Велта», не встановлені випадки недопустимості зарахування однорідних зустрічних вимог. Позивач не заявляв солідарно позовних вимог до поручителя. Договором поруки не встановлено субсидіарну відповідальність поручителя.

У зв'язку з проведенням вищенаведеного заліку ТОВ «Салюс»не порушив вимоги ст.91 Закону України «Про банки та банківську діяльність», про що наголошує скаржник. Пункт 2 ст.91 Закону України «Про банки та банківську діяльність»визначає, що з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Стаття 2 наведеного вище Закону визначає термін «банківська діяльність», як залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб.

При цьому норма згаданої стаття 2 не містить застереження про неможливість проводити залік однорідних вимог.

Однак, скаржник, покликаючись на п.6 ч.1 ст.91 Закону України «Про банки та банківську діяльність», у якому зазначено, що укладення угод, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам допускається в порядку передбаченому цим Законом, стверджує, що ця норма забороняє залік однорідних вимог.

Суд не погоджується з такими висновками позивача, що залік однорідних вимог є угодою пов'язаною з відчуженням майна чи передачею його третім особам, оскільки ст.601 Цивільного кодексу України, яка дає визначення зарахування зустрічних вимог, ніяким чином не відноситься до статей Цивільного кодексу України, які дають визначення угод, пов’язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам.

Під час зарахування зустрічних вимог не здійснюється ніякого відчуженням майна банку чи передачі його майна третім особам.

Стверджуючи про недопустимість у даному випадку заліку однорідних вимог, скаржник також покликається на ст.ст.92,96 Закону України «Про банки та банківську діяльність»і помилково стверджує про порушення черговості задоволення вимог кредиторів.

Слід зазначити, що ст.96 вказаного Закону регулює розподіл коштів отриманих в результаті ліквідаційної процедури і є завершальним етапом ліквідації банку, а ст.92 Закону України «Про банки та банківську діяльність»визначає повноваження ліквідатора. Зокрема пунктом 5 ст.92 Закону встановлено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює ряд повноважень, зокрема очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу.

Зарахування зустрічних вимог було здійснено до застосування ст.96 Закону України «Про банки та банківську діяльність», а саме в період формування ліквідаційної маси, і таким зарахуванням не було зменшено чи збільшено ліквідаційну масу, оскільки від зарахування кредиторської та дебіторської заборгованості банку вартість ліквідаційної маси не змінилась.

У відповідності до п.4 ст.91 Закону України «Про банки та банківську діяльність» з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора припиняється нарахування процентів, неустойки (штрафу, пені) та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банку.

Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженою Постановою Правління Національного банку України від 17.06.2004р. № 280, визначено поняття видів заборгованості банку, а саме: дебіторська заборгованість - це сума вимог банку до юридичних і фізичних осіб на певну дату щодо отримання активів, послуг тощо; кредиторська заборгованість - це сума зобов'язань банку юридичним та фізичним особам на певну дату щодо надання активів, послуг тощо.

У ст.91 Закону України «Про банки та банківську діяльність»законодавець забороняє нарахування процентів, неустойки (штрафу, пені) та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банку.

Крім того, з моменту введення мораторію на задоволення вимог кредиторів Відкритого акціонерного товариства «Дубенський м’ясокомбінат» ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26.03.2001р. у справі № 4/45 відповідно до ст.12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»не нараховується неустойка (штраф, пеня), забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів.

Відтак, підстави для задоволення позову, апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні. Останнє прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у відповідності з фактичними обставинами та матеріалами справи.

Тому керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Рівненської області від 20.03.2008р. у справі № 15/327 залишити без змін, апеляційну скаргу Акціонерного банку «Аллонж»в особі ліквідатора Корінько М.Д., м.Київ - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя                                                                      Юрченко Я.О.

Суддя                                                                                          Якімець Г.Г.

Суддя                                                                                          Зварич О.В.