ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м У к р а ї н и
РІШЕННЯ

26 травня 2008 р.           Справа 2/63-08

за позовом:ВАТ "Укртелеком" ( 01030, м. Київ, Бульвар Т. Шевченко 18) в особі центру електрозв"язку № 6 смт. Томашпіль Вінницької філії ВАТ "Укртелеком" (24200, смт. Томашпіль вул. Криворучко,1)

до:ТОВ"Руст-Агросервіс"(Вінницька обл. Ямпільський район, с. Гонорівка, вул. Заводська,1)

про стягнення 1993,23 грн.

Головуючий суддя Мельник П.А.

Cекретар судового засідання Віннік О.В.

Представники

позивача : Кузьменко П.А.- за довіреністю;

відповідача : не з'явився.

ВСТАНОВИВ :

Заявлено позов ВАТ «Укртелеком» в особі центру електрозв’язку №6 смт.Томашпіль Вінницької філії ВАТ «Укртелеком» до ТОВ «Руст-Агросервіс» про стягнення заборгованості в розмірі 1993,23 грн. за послуги електрозв’язку.

Ухвалою суду від 10.04.2008 року порушено провадження у справі з призначенням судового засідання на 26.05.2008 року.

В судове засідання прибув представник позивача, який позов підтримав в повному обсязі. Відповідач не з"явився, ухвала суду про порушення провадження у справі надіслана відповідачу за адресу, яка вказана в позовній заяві (24522, Вінницька область, Ямпільський район, с.Гонорівка, вул.Заводська,1) повернута з поштовою відміткою «Заводу не існує. Завод розвалено.Руїни». Суд вважає, що вжив всі необхідні заходи для повідомлення відповідача про місце і час слухання справи і відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

З пояснень представника позивача, наданих матеріалів суд вбачає таке.

Згідно договору № 238 від 25.03.2003 року, про надання послуг електрозв'язку ВАТ "Укртелеком" в особі цеху електрозв"язку № 15 м. Ямпіль, центру електрозв'язку № 6 смт Томашпіль Вінницької філії ВАТ "Укртелеком" надав послуги електрозв'язку ТОВ "Руст - Агросервіс" яке знаходиться по вулиці Заводській 1, в с. Гонорівка Ямпільського району Вінницької області.

Згідно п.3.2.8 даного договору відповідач зобов'язаний своєчасно вносити плату за користування телефонами, міжміськими та міжнародними телефонними розмовами.

Позивач свої зобов'язання щодо забезпечення споживача послугами електрозв'язку виконав і подав відповідачу щомісячні рахунки на оплату за надані послуги.

Відповідач свої зобов'язання щодо оплати наданих послуг не виконав і з березня 2006 року по 1.08.2006 року заборгував позивачу 1993 грн 23 коп боргу.

Доказом та підтвердженням виникнення вказаної суми боргу є оборотна відомість, обґрунтований помісячний розрахунок суми боргу та щомісячні рахунки, надані споживачу.

Доказом вірного нарахування боргу є також граничні тарифи на основні послуги електрозв"язку, затверджені наказом держкомзв'язку та інформатизації України № 120 від 7.06.2002 року.

На день розгляду справи у суді доказів погашення боргу відповідачем не надано.

Наведене стверджується:

- договором № 238 від 25.03.2003 року

- копією витягу з оборотної відомості;

- розрахунком суми боргу;

-          іншими матеріалами справи.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши і оцінивши надані докази, суд дійшов такого висновку.

З огляду на предмет і характер зобов‘язань взятих сторонами в договорі, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 63 “Послуги. Загальні положення”, ст. 901, 903, 907 ЦК України (договір про надання послуг). Відповідно до вказаних статей за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов‘язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов‘язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї статі застосовуються до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов‘язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов‘язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Прикінцевими положеннями Господарського кодексу України від 16.01.2003 р. (набрав чинності з 01.01.2004 р., далі - ГК України), який є спеціальним законом з регулювання господарських правовідносин, встановлено, що цей кодекс застосовується до господарських відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо господарських відносин, які виникли до набрання чинності цим Кодексом, положення його застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таке передбачають і положення Цивільного кодексу України від16.01.2003 р., який набрав чинності з 01.01.2004 р. (далі - ЦК України) стосовно цивільних правовідносин.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України від 16.01.2003 р. (набрав чинності з 01.01.2004 р., далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

Як вбачається з приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об‘єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а в силу статей 32, 33 вказаного Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень шляхом подання доказів.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст.49 ГПК України судові витрати покладено на відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 33, 43, 49, 82, 84, 115, 116, 193 ГПК України, ст.193 ГК України, ст. ст. 525, 526, 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Руст-Агросервіс» ( Вінницька обл., Ямпільський район, с.Гонорівка, вул.Заводська, 1, р/р 1 АБ «Металург» м.Запоріжжя, МФО 313582, код 30850830) на користь ВАТ "Укртелеком" ( 01030, м. Київ, Бульвар Т. Шевченко, 18) в особі центру електрозв'язку № 6 смт. Томашпіль Вінницької філії ВАТ "Укртелеком" (24200, смт. Томашпіль, вул. Криворучко,1, р/р 260007403 РФБ "Аваль" м. Вінниця, МФО 302247, код 01182204) 1993,23 грн. заборгованості по оплаті за послуги зв’язку, 102,00 грн. витрат на сплату державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення надіслати сторонам по справі рекомендованим листом.

Суддя Мельник П.А.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК України 29 травня 2008 р.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2,3 - позивачу;

4 - відповідачу.