ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 36/218

14.05.08

За позовом

Відкритого акціонерного товариства «Київський верстатобудівний концерн»

До          Дочірнього підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Метрон фабрика інтегрованих систем вимірювання та розрахунків»«Метрон-Україна»

Про стягнення 6 403,80 грн.

Суддя Трофименко Т. Ю.

Представники:

Від позивача Левківський О.П., по довіреності б/н від 11.01.2007р.

Від відповідача не з’явились

В засіданні приймали участь

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Відкритого акціонерного товариства «Київський верстатобудівний концерн»до Дочірнього підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Метрон фабрика інтегрованих систем вимірювання та розрахунків»«Метрон-Україна»про стягнення 6 403,80 грн. заборгованості у зв’язку з неналежним виконанням умов договору оренди № 86 від 01.02.2007р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2008р. порушено провадження у справі № 36/218, розгляд справи призначено на 21.04.2008р.

В засіданні суду 21.04.2008р. представник позивача надав суду лист відповідача від 18.12.2007р., в якому він визнає заборгованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2008р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 14.05.2008р.

В засіданні суду 14.05.2008р. представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, письмовий відзив на позов не надав, вимог суду, викладених в ухвалах суду від 24.03.2008р. та від 21.04.2008р., не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.1997р. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Крім того, в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 14.08.2007р. № 01-8/675 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року» (пункт 15) зазначено, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, місцезнаходження сторін (для юридичних осіб).

Згідно із статтею 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

У пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. N 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році»зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

На підставі ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва –

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Київський верстатобудівний концерн»(далі позивач, орендодавець) та Дочірнім підприємством Товариства з обмеженою відповідальністю «Метрон фабрика інтегрованих систем вимірювання та розрахунків»«Метрон-Україна»(далі відповідач, орендар) був укладений договір оренди нежитлових приміщень № 86.

Відповідно до умов даного позивач зобов’язався передати відповідачу в строкове платне користування приміщення загальною площею 30,62 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 67, для використання під офіс.

На виконання умов даного договору позивач передав відповідачу обумовлене договором приміщення, що підтверджується актом прийому-передачі від 01.02.2007р., підписаним представниками сторін, доданим до матеріалів справи.

Строк дії даного договору сторони визначили з 01.02.2007р. і до 30.11.2007р. (пункт 9.1 договору).

Розмір орендної плати за користування 1 кв.м. приміщення сторони визначили наступним чином: з 01.02.2007р. по 30.06.2007р. –85,85 грн., з 01.07.2007р. по 30.11.2007р. –101,00 грн. (пункт 3.1 договору).

Крім того, відповідно до п. 4.2 договору, орендар зобов’язався відшкодовувати вартість експлуатаційних послуг в розмірі 50,00 грн.

Відповідно до п. 3.3 договору встановлену орендну плату, відшкодування вартості комунальних та експлуатаційних послуг орендар зобов’язується сплачувати щомісячно на розрахунковий рахунок орендодавця авансовим платежем не пізніше 10 числа поточного місяця згідно з рахунками-фактурами.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим до виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач, в порушення покладеного на нього законом та договором обов’язку, зобов’язання по сплаті орендної плати належним чином не виконав, орендної плати за користування приміщенням за жовтень та листопад 2007 року не сплатив, у зв’язку з чим у нього станом на день розгляду справи в суді виникла заборгованість в сумі 6 403,80 грн.

Відповідач належних доказів відсутності заборгованості по договору оренди № 86 від 01.02.2007р. суду не надав.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 6 403,80 грн.

Витрати, понесені позивачем по сплаті державного мита, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Метрон фабрика інтегрованих систем вимірювання та розрахунків»«Метрон-Україна»(01103, м. Київ, бул. Дружби Народів, 6-Б, кв. 3, 03062, м. Київ, пр-т Перемоги, 67, корпус АПК-3, к. 415, ) на користь Відкритого акціонерного товариства «Київський верстатобудівний концерн»(03062, м. Київ, пр-т Перемоги, 67, ) 6 403 (шість тисяч чотириста три) грн. 80 коп. заборгованості, 102 (сто дві) грн. 00 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Трофименко Т.Ю.