ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

За позовом

Рибаченко Володимира Олександровича

До

Новікова Федора Давидовича –Відповідач 1;

Павленко Миколи Володимировича –Відповідач 2;

Закритого акціонерного товариства «Міжнародний фінансовий центр»- Відповідач 3

Треті особи

Закрите київське акціонерне товариство «Скломонтаж»- Третя особа 1;

Васько Григорій Петрович –Третя особа 2;

Венгловський Анатолій Іосипович - Третя особа 3;

Відкрите акціонерне товариство «Міжрегіональний фондовий союз»- Третя особа 4;

Власенко Юрій Вікторович –Третя особа 5;

Вовк Катерина Іванівна –Третя особа 6;

Гладчук Вадим Олександрович - Третя особа 7;

Каркич Володимир Іванович - Третя особа 8;

Копецького Костянтин Костянтинович - Третя особа 9;

Куценко Ксенія Махтівна - Третя особа 10;

Ліберман Євгеній Оскарович - Третя особа 11;

Лапін Микол Павлович - Третя особа 12;

Ластовець Григорій Лукич - Третя особа 13;

Лупинос Микола Степанович –Третя особа 14;

Марчук Анатолій Анатолійович - Третя особа 15;

Новіков Давид Федорович - Третя особа 16;

Одарич Геннадій Миколайович - Третя особа 17;

Островський Валентин Васильович - Третя особа 18;

Петренко Валентин Миколайович - Третя особа 19;

Печерський Павло Маркович - Третя особа 20;

Рибаченко Катерина Петрівна - Третя особа 21;

Сабадаш Галина Степанівна - Третя особа 22;

Семенюк Марія Якимівна - Третя особа 23;

Терентьєв Анатолій Львович - Третя особа 24;

Ткач Сергій Іванович - Третя особа 25;

Цехович Марія Марківна - Третя особа 26;

Чалюк Григорій Михайлович - Третя особа 27

Про

визнання недійсним договору

Суддя Власов Ю.Л.

Представники:

Від позивача

Рибаченко В.О.

Від відповідачів

Відповідач 1 –не з’явились;

Відповідач 2 –Мовчан В.В;

Відповідач 3 - не з’явились

Від третіх осіб

Третя особа 1 - Петренко В.М.;

Треті особи 2 –27 –не з’явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Відповідачів про: 1) визнання недійсним правочину –договору дарування акцій від 26.06.06р., укладеного між Відповідачами; 2) зобов’язання ЗАТ «Міжнародний фінансовий центр»анулювати сертифікат акцій емітента Закрите київське акціонерне товариство «Скломонтаж»на чотири штуки акції Відповідача 2; 3) переведення права покупця на Позивача чотирьох акцій ЗКАТ «Скломонтаж», що належали Відповідачу 1 за ціною 42 грн. згідно договору купівлі-продажу; 4) зобов’язання Закритого акціонерного товариства «Міжнародний фінансовий центр»внести зміну в систему реєстру власників іменних цінних паперів Закритого Київського акціонерного товариства «Скломонтаж»та зробити усі необхідні дії, якими зафіксувати право власності на прості іменні акції ЗКАТ «Скломонтаж»у кількості 4 штуки, які належали Відповідачу 2 за Позивачем.

Заявлений позов Позивач обґрунтовує наступним. Договір дарування акцій, укладений між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 є удаваною угодою, а саме прихованим договором купівлі-продажу, оскільки Відповідачі є сторонніми людьми. Крім того, у п.7 спірного договору зазначено, що Відповідач 1 саме продає, а не дарує дані акції.

Дії Відповідачів порушили переважне право Позивача як акціонера на першочергове придбання вказаних акцій. Відповідач 1 не направив Позивачу та іншим акціонерам пропозиції щодо відчуження акцій, що є грубим порушенням п.7.4. статуту товариства та ст.28, 81 Закону України «Про господарські товариства».

Відповідачі 1, 3 письмових пояснень з приводу заявленого Позивачем позову або будь-яких інших документів суду не подали, в судове засідання своїх представників не направили.

Відповідач 2 заперечив проти задоволення позову мотивуючи наступним. Відповідно до ст.720 Цивільного кодексу України сторонами договору дарування можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальна громада. Жодних згадок про «сторонніх людей»у диспозиції цитованої норми не міститься.

Слова у спірному договорі «продає», «купівлі-продажу»є описками реєстратора, який готував проект договору. В даному випадку, не має жодних сумнівів щодо належності оскаржуваного правочину до договору дарування, оскільки головною його ознакою є безоплатність. Позивачем не подано жодних доказів, які б підтверджували удаваність правочину.

Третя особа 1 письмових пояснень щодо заявленого позову або будь-яких інших документів суду не подала.

Треті особи 5, 9, 11, 20, 25 підтримали позовні вимоги заявлені Позивачем, проте в судове засідання своїх представників не направили. Треті особи 2-4, 6-8, 10, 12-19, 21-24, 26, 27 письмових пояснень з приводу заявленого позову або будь-яких інших документів суду не подали, в судове засідання своїх представників не направили.

Ухвалою від 13.03.08р. провадження у справі було порушено, позовна заява прийнята до розгляду, розгляд справи був призначений на 03.04.08р.

Ухвалою від 03.04.08р. розгляд справи був відкладений на 15.04.08р., у зв’язку з неявкою представника Відповідача 1, неподанням сторонами витребуваних документів та необхідністю витребування нових доказів по справі. Цією ж ухвалою до участі у справі було залучено іншого відповідача та третю особу.

Ухвалою від 15.04.08р. розгляд справи був відкладений на 15.05.08р., у зв’язку з неявкою представника Відповідача 1, неподанням ним та Третьої особою витребуваних документів та необхідністю витребування нових доказів по справі.

Ухвалою від 15.05.08р. розгляд справи був відкладений на 03.06.08р., у зв’язку з неявкою представників Відповідача 1, 3 неподанням ними витребуваних документів та необхідністю витребування нових доказів по справі. Цією ж ухвалою до участі у справі було залучено третіх осіб.

Судом заслухані пояснення присутніх представників сторін, досліджені надані суду докази та матеріали. В результаті дослідження наданих суду доказів та матеріалів, слухання присутніх представників сторін суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п.8.2 статуту Третьої особи 1 акціонери акціонерного товариства мають переважне право на придбання акцій товариства, що продаються іншими акціонерами товариства. Акціонери, які бажають продати свої акції, подають заяву до спостережної ради акціонерного товариства, з вказанням кількості акцій, які вона бажають продати, та орієнтовної вартості продажу акцій.

26.06.2006р. між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 був укладений договір дарування цінних паперів, відповідно до якого Відповідач 1 передає, а Відповідач 2 приймає в дар 4 (чотири) прості іменні акції Третьої особи 1 номінальною вартістю 10,50 грн. кожна. Акції випущені в документарній формі.

Відповідно до п.2 договору сторони оцінюють цей дар в 42,00 грн. Відповідно до п.4 договору право власності Відповідача 1 на відчуження акцій підтверджується випискою реєстратора –Закритого акціонерного товариства «Агенція Індекс».

Згідно з п.5 договору Відповідач 2 набуває право власності на акції з моменту перереєстрації права власності в реєстрі власників іменних цінних паперів згідно з чинним законодавством України.

Згідно з п.7 договору сторони підтверджують, що вони ознайомлені та повністю розуміють зміст положень чинного законодавства України щодо порядку укладення і державної реєстрації угод купівлі-продажу, підстав і наслідків визнання угод.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою –третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1-3, 5 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов’язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов’язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Як встановлено судом, 26.06.2006р. між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 був укладений договір дарування цінних паперів, відповідно до якого Відповідач 1 передає, а Відповідач 2 приймає в дар 4 (чотири) прості іменні акції Третьої особи 1 номінальною вартістю 10,50 грн. кожна. Акції випущені в документарній формі. Відповідно до п.2 договору сторони оцінюють цей дар в 42,00 грн.

З наведеного вбачається, що Відповідач 1 та Відповідач 2 уклали договір дарування, предметом якого є безоплатна передача чотирьох простих іменних акцій Третьої особи 1 у власність Відповідача 2. Як вбачається з вказаного договору, Відповідач 2 не повинен вчинювати на користь Відповідача 1 ніяких дій майнового або немайнового характеру.

Враховуючи викладене, суд вважає, що договір дарування не суперечить вказаним вище нормам права, відповідно не підлягає визнанню недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач як на підставу для задоволення позову посилається на те, що договір дарування є удаваним, оскільки Відповідач 1 та Відповідач 2 є сторонніми людьми, родинні стосунки між ними відсутні.

Відповідно до ст.235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно з ст.720 Цивільного кодексу України сторонами у договорі дарування можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальна громада.

Вказаної нормою та іншими положеннями цивільного законодавства України не обмежується коло осіб, які можуть укладати договори дарування. Будь-яких доказів, підтверджуючих, що Відповідач 1 та Відповідач 2 насправді вчинили інший правочин, а не договір дарування Позивачем суду не подано. Посилання Позивача на відсутність родинних стосунків між Відповідачем 1 та Відповідачем 2, як на підставу удаваності спірного правочину є лише припущенням Позивача, тому не може бути прийняте судом до уваги.

Судом не можуть бути також прийняті до уваги доводи Позивача з посиланням на п.7 спірного договору дарування.

Відповідно до ч.1 ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов’язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов’язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Як встановлено судом Відповідач 1 та Відповідач 2 уклали договір дарування, предметом якого є безоплатна передача чотирьох простих іменних акцій Третьої особи 1 у власність Відповідача 2. Як вбачається з вказаного договору, Відповідач 2 не повинен вчинювати на користь Відповідача 1 ніяких дій майнового або немайнового характеру.

При цьому, у п.7 договору дарування сторони підтвердили, що вони ознайомлені та повністю розуміють зміст положень чинного законодавства України щодо порядку укладення і державної реєстрації угод купівлі-продажу, підстав і наслідків визнання угод.          За відсутності доказів, підтверджуючих, що Відповідач 1 та Відповідач 2 насправді вчинили інший правочин, а не договір дарування, суд тлумачить зазначення у п.7 спірного договору слів «угод купівлі-продажу»як помилку або описку, яка не змінює змісту інших положень укладеного договору дарування та не впливає на його правову природу.

Судом не приймаються твердження Позивача про те, що Відповідач 1 не направив Позивачу та іншим акціонерам письмові пропозиції щодо відчуження акцій, що є грубим порушенням п.7.4. статуту товариства, оскільки в п.7.4. статуту Третьої особи 1 йдеться мова про право акціонерного товариства змінювати (збільшувати або зменшувати) розмір статутного фонду, а не про необхідність направлення письмової пропозиції учасникам товариства в разі відчуження акцій.

Судом також не можуть бути задоволені вимоги Позивача на підставі ст.28 та 81 Закону України «Про господарські товариства».

Відповідно до ст.28 Закону України «Про господарські товариства»акції купуються учасниками при створенні акціонерного товариства на підставі договору з його засновниками, а при додатковому випуску акцій у зв'язку із збільшенням статутного фонду - з товариством. Акція може бути придбана також на підставі договору з її власником або держателем за ціною, що визначається сторонами, або за ціною, що склалася на фондовому ринку, а також у порядку спадкоємства громадян чи правонаступництва юридичних осіб та з інших підстав, передбачених законодавством. Перехід та реалізація права власності на акції здійснюються відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст.81 Закону України «Про господарські товариства»управління справами командитного товариства здійснюється тільки учасниками з повною відповідальністю. У командитному товаристві, де є тільки один учасник з повною відповідальністю, управління справами здійснюється цим учасником самостійно. Вкладники не вправі перешкоджати діям учасників з повною відповідальністю по управлінню справами командитного товариства.

Отже, дані норми взагалі не містять положень щодо направлення письмових пропозицій учасникам товариства при відчуженні акцій товариства, та не регулюють спірні відносини.

Відповідно до ч.1 ст.1, ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, вказана вище норма передбачає, що до суду має право звертатись особа за захистом саме своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Як встановлено судом, відповідно до п.8.2 статуту Третьої особи 1 акціонери акціонерного товариства мають переважне право на придбання акцій товариства, що продаються іншими акціонерами товариства. Акціонери, які бажають продати свої акції, подають заяву до спостережної ради акціонерного товариства, з вказанням кількості акцій, які вони бажають продати, та орієнтовної вартості продажу акцій.

Отже, акціонери Третьої особи 1 мають переважне право на придбання лише тих акцій Третьої особи 1, які продаються її акціонерами іншим особам.

Як встановлено судом, 26.06.2006р. між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 був укладений договір дарування цінних паперів, відповідно до якого Відповідач 1 передає, а Відповідач 2 приймає в дар 4 (чотири) прості іменні акції Третьої особи 1 номінальною вартістю 10,50 грн. кожна.

Отже, у випадку дарування акцій ніякого права у Позивача на переважне придбання цих акцій не виникає, тому суд дійшов висновку, що спірним договором та бездіяльністю Відповідачів права та охоронювані законом інтереси Позивача ніяким чином порушені не були, оскільки акції Третьої особи 1 Відповідачем 1 не продавались, а дарувались Відповідачу 2, що також є підставою для відмови Позивачу у позові.

Відповідно до ч.1 ст.1, ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Отже, Позивач при зверненні до суду з позовною заявою повинен обґрунтувати заявлені вимоги та подати належні докази на їх підтвердження, в тому числі щодо порушення відповідачами порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів Позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач у позовній заяві просить суд: зобов’язати ЗАТ «Міжнародний фінансовий центр»анулювати сертифікат акцій емітента Закрите київське акціонерне товариство «Скломонтаж»на чотири штуки акції Відповідача 2; зобов’язати ЗАТ «Міжнародний фінансовий центр»внести зміну в систему реєстру власників іменних цінних паперів Закритого Київського акціонерного товариства «Скломонтаж»та зробити усі необхідні дії, якими зафіксувати право власності на прості іменні акції ЗКАТ «Скломонтаж»у кількості 4 штуки, які належали Відповідачу 2 за Позивачем.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що Позивач не звертався до Відповідача 3 з проханням, пропозицією щодо анулювання сертифікату акцій та внесення змін в систему реєстру власників іменних цінних паперів Третьої особи 1, відповідно Відповідач 3 не відмовляв Позивачу у здійсненні вказаних дій.

Таким чином, Відповідачем 3 права та охоронювані законом інтереси Позивача порушені не були, що також є підставою для відмови Позивачу у задоволенні позову. Крім того, Позивач у поданому позові взагалі не обґрунтовує заявлені вище позовні вимоги, не подає жодних доказів на їх підтвердження.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.4, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

Суддя                                                                                  Ю.Л. Власов

Рішення підписане 18.06.2008р.