ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2008 р.

№ 31/445

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Дженералі Гарант", м. Київ (далі –ВАТ "УСК "Дженералі Гарант")

на рішення господарського суду міста Києва від 05.12.2007 та

постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2008

зі справи № 31/445

за позовом закритого акціонерного товариства "Панна", м. Київ (далі –ЗАТ "Панна")

до ВАТ "УСК "Дженералі Гарант"

про стягнення 229 087, 08 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

ВАТ "УСК "Дженералі Гарант" –Дурицького О.П.,

ЗАТ "Панна" –Фокіна О.В.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ЗАТ "Панна" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ВАТ "УСК "Дженералі Гарант" 227 737, 08 грн. вартості пошкодженого автомобіля і 1 350 грн. витрат на проведення експертизи, а всього –229 087, 08 грн. страхового відшкодування.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.12.2007 (суддя Качан Н.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2008 (колегія суддів у складі: суддя Капацин Н.В. –головуючий, судді Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А.), позов задоволено і на відповідача віднесено судові витрати зі справи. Судові рішення мотивовано доведеністю позовних вимог ЗАТ "Панна".

ВАТ "УСК "Дженералі Гарант" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та уточненнями до неї, в яких просить судові рішення зі справи скасувати та передати справу на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. Скаргу і уточнення мотивовано тим, що судовими інстанціями неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема, статті 979, 981 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України), статті 8, 26 Закону України "Про страхування" (далі –Закон) і пункти 3.3, 3.6 Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства юстиції України від 24.02.1995 № 114/38/15-36-18 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.03.1995 за № 55/591. Крім того, у скарзі зазначено, що місцевим і апеляційним господарськими судами порушено статті 33, 34, 43 і 84 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України), оскільки взято до уваги лише докази, подані позивачем, та визнано неналежними докази, подані відповідачем.

У відзиві на касаційну скаргу ЗАТ "Панна" заперечує проти доводів скарги і просить рішення місцевого і постанову апеляційного господарських судів залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Перевіривши на підставі встановлених судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Судовими інстанціями у справі встановлено, що:

- 16.04.2006 відкритим акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Гарант-Авто", правонаступником якого є ВАТ "УСК "Дженералі Гарант", і ЗАТ "Панна" укладено договір страхування № 01-2006W/C (далі –Договір), за умовами якого:

об’єктом страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов’язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортними засобами, які пройшли реєстрацію в ДАІ і належать йому, зокрема, на праві власності (розділ 1);

страховий захист розповсюджується, зокрема, на пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частини внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (підпункт 2.2.1 пункту 2.2);

страховик зобов’язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування страхувальнику, а при настанні страхового випадку –виплатити страхове відшкодування страхувальнику в порядку та на умовах, передбачених договором страхування та Правилами (підпункти 5.1.2 і 5.1.4 пункту 5.1);

до страхових випадків не відноситься і виплата страхового відшкодування не проводиться, зокрема, у разі управління транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп’яніння (пункт 6.1);

- автомобіль Lexus LX 470 з номером шасі JTJHT00W064005583 отримано позивачем від товариства з обмеженою відповідальністю "Омега" за актом приймання-передачі від 31.08.2005 та зареєстровано в органах ДАІ (свідоцтво КХС № 604376 від 31.08.2005), державний номерний знак АА4524АТ.

При перереєстрації автомобіля органами ДАІ позивачеві видано державний номерний знак АА 0210 АХ та свідоцтво КХС № 666438 від 23.09.2005, в якому зазначено номер шасі JTJHT00W064005583;

- оформлення страхового полісу здійснено відповідачем на підставі наданих оригіналів документів та даних огляду автомобіля і звірки агрегатів;

- 08.05.2006 приблизно о 4 год. 40 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода з автомобілем Lexus LX № АА 0210 АХ, за результатами якої автомобіль було пошкоджено;

- згідно з довідкою слідчого управління Головного управління МВС України від 11.12.2006 № 12/2-13432/1 Мамотюк Сергій Вікторович, виконуючи трудові обов’язки водія ЗАТ "Панна" та керуючи технічно справним автомобілем Lexus LX, реєстраційний номерний знак АА 02-10 АХ, рухався по проїзній частині вул. Малишка зі сторони вул. Жукова в напрямку вул. Братиславської (м. Київ). Наблизившись до нерегульованого перехрестя з вул. Братиславською, водій не обрав безпечну швидкість керованого автомобіля з урахуванням ситуації на дорозі та її змін, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля. Під час виконання маневру повороту направо водій виїхав за межі проїзної частини та скоїв наїзд на перешкоду –електроопору № 18;

- відповідно до протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп’яніння, проведеного 08.05.2006 о 7 год. 30 хв., лікар Київської міської наркологічної клінічної лікарні "Соціотерапія" Сіваш Ю.В. оглянув стан водія і при зовнішньому обстеженні та перевірці поведінки встановив, що водій спокійний, стан його свідомості –орієнтований, мовна здатність не порушена, хоча міміка як ознака рухомої здатності людини млява. Відомості про останнє вживання алкоголю записані зі слів обстежуваного –останній "пив пиво". Від Мамотюка С.В. йшов запах спиртного, що вказувало на наявність у особи ознак алкогольного сп’яніння. Висновок огляду –алкогольне сп’яніння Мамотюка С.В.;

- згідно з довідкою Київської міської клінічної лікарні швидкої допомоги від 08.05.2006 № 4179 у крові Мамотюка С.В. етилових спиртів не виявлено;

- 12.05.2006 ЗАТ "Панна" звернулося до ВАТ "УСК "Дженералі Гарант" із заявою про виплату страхового відшкодування;

- ВАТ "УСК "Дженералі Гарант" у своєму листі від 14.05.2006 № 32250-36 повідомило ЗАТ "Панна" про те, що відмовляє у виплаті страхового відшкодування, оскільки подія від 08.05.2006 відповідно до пункту 4.1.5 Правил добровільного страхування транспортних засобів /КАСКО/, затверджених Комітетом у справах нагляду за страховою діяльністю 25.03.1997 № 19-1, не належить до страхових випадків, оскільки водій Мамотюк С.В. керував застрахованим автомобілем у стані алкогольного сп’яніння, що підтверджується протоколом медичного огляду від 08.05.2006 клінічної лікарні "Соціотерапія";

- згідно зі складеним товариством з обмеженою відповідальністю "Експерт-Сервіс" звітом від 10.04.2007 вартість матеріального збитку автомобіля Lexus LX 470, реєстраційний номерний знак АА 02-10 АХ, складає 227 737, 08 грн.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності правових підстав для стягнення з ВАТ "УСК "Дженералі Гарант" суми страхового відшкодування.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 979 ЦК України та частини першої статті 16 Закону за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону страховий випадок –подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Пунктом 3 частини першої статті 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У статті 991 ЦК України і статті 26 Закону наведено перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування та зазначено, що умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Як зазначено у судових рішеннях зі справи, пунктом 6.1 Договору передбачено, що до страхових випадків не відноситься і виплата страхового відшкодування не проводиться, зокрема, у разі управління транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп’яніння

Відповідно до підпункту 4.1.5 пункту 4.1 Правил добровільного страхування транспортних засобів /КАСКО/ до страхових випадків не відносяться і виплати страхового відшкодування не провадяться у разі управління транспортним засобом особою, яка не має посвідчення водія та/або перебуває у стані алкогольного сп'яніння, під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З наведеного випливає, що у розгляді даної справи на підставі досліджених доказів господарські суди з достовірністю повинні були встановити, чи перебував Мамотюк С.В. у стані алкогольного сп’яніння в момент настання страхового випадку.

Згідно з пунктом 3.3 Інструкції особи, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, повинні бути доставлені до місця проведення огляду не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його проведення.

Як зазначено у пункті 3.6 Інструкції, висновки за результатами огляду лікарем повідомляються оглянутій особі, у присутності особи, яка її доставила, про що робиться запис у протоколі.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (стаття 32 ГПК України).

Згідно зі статтею 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 43 ГПК України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності, і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до частини першої статті 38 ГПК України якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов'язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог статті 42 ГПК України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Задовольняючи позов, господарські суди не витребували та не дали належної оцінки протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп’яніння, проведеного 08.05.2006 о 7 год. 30 хв. лікарем Київської міської наркологічної клінічної лікарні "Соціотерапія" і підписаного оглянутим, та не обґрунтували відхилення ними відповідного доказу. Крім того, на порушення наведених вимог ГПК України, судом було відхилено клопотання ВАТ "УСК "Дженералі Гарант" про витребування належним чином завіреної копії зазначеного протоколу. Разом з тим, місцевий та апеляційний господарські суди прийняли як належний доказ довідку Київської міської клінічної лікарні швидкої допомоги від 08.05.2006 № 4179, згідно з якою у крові Мамотюка С.В. етилових спиртів не виявлено, хоча й не дали оцінки твердженню відповідача про те, що відповідний аналіз крові Мамотюка С.В. було зроблено 08.05.2006 о 21 год. 35 хв. (через 14 годин після ДТП).

Також з урахуванням того, що водій Мамотюк С.В. за скоєння дорожньо-транспортної пригоди притягується до кримінальної відповідальності, судам належало встановити, чи є вирок суду з цієї справи та чи встановлено відповідним рішенням суду, в якому стані винною особою скоєно злочин, оскільки відповідно до частини третьої статті 35 ГПК України вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обов'язковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені.

Таким чином, попередні судові інстанції припустилися неправильного застосування приписів частини першої статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення суддею за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 цього Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, що відповідно до частини першої статті 11110 ГПК України є підставою для часткового скасування оскаржуваних судових рішень зі справи.

Касаційна ж інстанція відповідно до частини другої статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на наведене справа має бути передана на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого необхідно встановити обставини, зазначені в цій постанові, дати належну правову оцінку всім доказам та доводам сторін і вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись статтями 1117, 1119 –11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Дженералі Гарант" задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 05.12.2007 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2008 зі справи № 31/445 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Суддя В. Селіваненко

Суддя            І. Бенедисюк

Суддя Б. Львов