ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.05.08 р.                     Справа № 12/229пн

Господарський суд Донецької області у складі судді Склярук О.І.

при секретарі судового засідання Здоренко В.В.

за участю представників сторін

від позивача – Євстєфеєва Н.Ф.

від відповідача – Гнатюк В.А.

від третьої особи – Степанов К.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом

Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради “Донецькміськтепломережа” м.Донецьк

до Житлово-будівельного кооперативу “ МИР-40 ” м. Донецьк

за участю третьої особи Донецької міської Ради м.Донецьк

про зобов'язання укласти договір на постачання теплової енергії.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 20.05.2008 року по 28.05.2008 року

ВСТАНОВИВ

Комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради “Донецькміськтепломережа” м.Донецьк звернулося до господарського суду з позовною заявою до Житлово-будівельного кооперативу “МИР-40” м. Донецьк про зобов'язання укласти договір на постачання теплової енергії.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на відмову відповідача укласти договір, Закон України “Про житлово-комунальні послуги” , зокрема ст.29 цього закону та Закон України “Про теплопостачання”

Відповідач проти позову заперечував посилаючись, що він не є виконавцем житлово-комунальних послуг і не є споживачем цих послуг. Крім того, Законом України “Про теплопостачання” закріплено право споживачів, тобто власників квартир, на вибір теплопостачальної організації, а також на укладання саме з цією організацією договору на надання послуг із теплопостачання. Позивач також посилався, що загальні збори членів кооперативу прийняли рішення щодо не укладання вказаного договору.

До участі у розгляді справи було залучено в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача Донецька міська Рада м. Донецьк, представники якої надали пояснення щодо порядку укладання договорів з балансоутримувачами комунального житлового фонду.

Розгляд справи зупинявся до розгляду аналогічних справ у Вищому господарському суді України, а також до розгляду справ у місцевому суді за позовами власників квартир до позивача по цій справі щодо зобов”язання укласти договір на постачання теплової енергії.

Дослідивши обставини справи, вислухав пояснення представників сторін господарський суд встановив

Відповідач є балансоутримувачем житлового будинку по вул. Семашко , 30, який отримує послуги з опалення.

Власниками квартир, які знаходяться у цьому будинку є фізичні особи, що підтверджується інформацією, яка отримана з БТІ.

08.06.2006 року та 30.04.2008 року позивач надіслав відповідачу два примірника проекту договору про постачання теплової енергії , що підтверджується копіями супровідного листа № 48-ж від 08.06.2006 р. та № 17-ж від 30.04.2008 р

Вказані проекти договору відповідач підписувати відмовився.

Позивач просить суд зобов'язати відповідача укласти вказаний договір.

Розглядаючи спір суд враховує наступне.

Згідно ст.187 Господарського кодексу України , спори, які виникають при укладанні господарських договорів з державного замовлення, або договорів укладання яких є обов'язковим на підставі закону, розглядаються господарським судом.

Стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. ( частина 2 ст. 19 Закону)

Виробник послуг може бути їх виконавцем ( частина 3 ст.19 Закону)

Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка визначає особливості укладання договору у багатоквартирному будинку, договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Частина другої цієї статті встановлює, що у разі, якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем.

Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Таким чином посилання відповідача, що Законом передбачено лише право відповідача а не обов”язок щодо укладання спірного договору, не відповідає дійсності.

Суд зазначає, що стаття 24 «Права та обов'язки балансоутримувача » Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює, що Балансоутримувач має право, зокрема: укладати договори на надання житлово-комунальних послуг, звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Балансоутримувач зобов'язаний, зокрема, укладати договір з власником (співвласниками) на утримання на балансі відповідного майна;

Стаття 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка є спеціальної нормою, не містить можливості щодо укладання договорів на надання житлово-комунальних послуг між власником квартир, які розташовані в багатоквартирному будинку, та виробником, теплової енергії, яким є позивач по цій справі.

Тому посилання відповідача на частини 2 ст.19 та частину 1 ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , як на відмову в укладенні договору, є безпідставними.

Суд погоджується зі ствердженням відповідача, що виконавцем та виробником теплової енергії, в даному випадку, є саме позивач. Тому саме з ним , як з виконавцем або виробником послуг, відповідач, як балансоутримувач, відповідно до приписів частини 1 та 2 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» повинен був укласти договір на постачання теплової енергії.

Про що прямо зазначено в частині 2 ст.29 Закону, а саме: « якщо балансотуримувач не є виконавцем послуг, він повинен укласти вказаний договір з іншим виконавцем».

Такого ж висновку дійшов і Вищий господарський суд України при розгляді аналогічної справи, зазначивши, що виконавцем та виробником теплової енергії, в даному випадку , є Комунальне комерційне підприємство Донецької міської Ради „Донецьктепломережа” ( постанова ВГСУ по справі № 12222пн від 28.02.2007 р.)

Таким чином обов'язковість укладання договору на підставі закону визначена приписами частини 3 статті 179 Господарського кодексу України, статті 24 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, статті 19 та 24 Закону України “Про теплопостачання”.

Враховуючи, що цивільні права та обов'язки виникають , зокрема, з актів цивільного законодавства ( ст. 11 ЦК України), посилання відповідача на рішення загальних зборів членів кооперативу про не підписання спірного договору, понесення відповідачем додаткових витрат, виникнення певного об'єму робіт, направлених на виконання договору, судом не може бути прийняте.

Оцінюючі зміст наданого до суду примірника договору, суд дійшов висновку, що договір відповідає вимогам статті 180 ГК України щодо наявності всіх істотних умов.

До теперешнього часу відповідач не надав позивачу підписаного примірника Договору, а також не надав протоколів розбіжностей до договору, оформлено у встановленому законом порядку

Відповідачем не доведено суду існування підстав, передбачених законами України, які б мали правовим наслідком можливість відмови позивачу в укладанні договору на умовах, запропонованих в його тексті.

Посилання на розпорядження Донецької обласної державної адміністрації за № 72 від 12.02.1996 року, як на підставу відмови від підписання договору, судом не може бути прийнято, так як прикінцевими положеннями Закону України “Про житлово-комунальні послуги” встановлювалося зобов'язання привести у відповідність до норм вказаного закону всі інші нормативно-правові акти, а також необхідність приведення усіх раніше підписаних договорів про надання житлово-комунальних послуг у відповідність з цим законом до 01.01.2006 року. Не виконання зазначеної вимоги призводить до втрати чинності раніше укладених договорів.

За своїм загально правовим змістом, позовна вимога підприємства щодо зобов'язання кооперативу укласти договір є засобом захисту цивільного права у вигляді примусового , передбаченого статтею 179 ГК України, виконання обов'язку в натурі, визначеним статтею 16 Цивільного кодексу України та ст.20 ГК України.

Таким чином причиною, виникнення спору є порушення відповідачем норм Закону України “Про теплопостачання”, ЦК України та ГК України в частині процедури укладання договорів на постачання теплової енергії.

З огляду на вищевикладене позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 33,43,49, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ

Позов задовольнити

Зобов'язати Житлово-будівельний кооператив “Мир-40” м. Донецьк укласти з Комунальним комерційним підприємством Донецької міської ради “Донецькміськтепломережа” м.Донецьк договір на постачання теплової енергії в редакції, яка запропонована Комунальним комерційним підприємством Донецької міської ради “Донецькміськтепломережа” м.Донецьк .

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу “Мир-40” м. Донецьк, вул.Семашко ,30/27 на користь комунального комерційного підприємства Донецької міської ради “Донецьктепломережа” ( м. Донецьк вул.Постишева,68, ЗКПО 33257089) відшкодування сплаченого державного мита у сумі 85 грн, витрати по сплаті за інформаційне-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн.

Повний текст рішення оголошено в судовому засіданні.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту оголошення в судовому засіданні на адресу Донецького аппеляційного господарського суду через місцевий господарський суд.

Суддя