ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"05" березня 2008 р.

справа № 20-9/372

За позовом Автомобільної школи Севастопольської міської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів

до Спільного Українсько-російського підприємства “Укрроссінтез”

про розірвання договору будівництва та спонукання відповідача звільнити об’єкт незавершеного будівництва.

суддя Рибіна С. А.

представники сторін:

позивач –Байербах Л.М., довіреність № б/н від 20.05.2007,

відповідач –Половкова В.В., довіреність № б/н від 03.12.2007,

Суть спору:

Автомобільна школа Севастопольської міської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів звернулась з позовними вимогами до Спільного Українсько-російського підприємства “Укрроссінтез” про розірвання договору будівництва та спонукання відповідача звільнити об’єкт незавершеного будівництва.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № б/н від 17.11.2003.

Відповідач надав суду письмові заперечення на позов (вх. № 294), в яких зазначив, що умови договору виконувались ним належним чином та посилався на те, що договором не встановлений строк вводу в експлуатацію об’єкта будівництва, тому даний пункт договору повинен бути виконаний в межах загального строку дії договору, тобто протягом десяти років, у задоволенні позову просить відмовити.

В порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України судовий розгляд відкладався.

В порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України строк вирішення спору продовжувався ухвалою від 24.01.2008 за клопотанням сторін.

Згідно ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні представникам сторін роз'яснені процесуальні права та обов'язки.

За клопотанням представників сторін, відповідно до статті 10 Конституції України, статті 10 Закону України “Про судоустрій України”, пояснення та клопотання по справі надавалися ними російською мовою.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази, суд встановив:

17.11.2003 між Автомобільною школою Севастопольської міської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів та Спільним Українсько-російським підприємством “Укрроссінтез” був укладений договір № б/н про будівництво та спільну експлуатацію пункту технічного обслуговування автомобілів в місті Севастополі по вул. Стахановців, 18 (далі –Договір).

Згідно пункту 1.1 Договору сторони спільно організують будівництво та експлуатацію пункту технічного обслуговування автомобілів.

Термін дії Договору встановлений сторонами з листопада 2003 року строком десять років (пункт 1.7).

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що Автомобільна школа Севастопольської міської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів зобов’язується надати територію під будівництво та надати в якості долі об’єкт незавершеного будівництва.

Спільне Українсько-російське підприємство “Укрроссінтез” за Договором зобов’язується оформити і узгодити в повному обсязі документацію на будівництво, зареєструвати будівельний об’єкт у відповідних органах (пункт 2.2.1 Договору).

У пункті 6.4 Договору сторони домовилися, що за вимогою однієї з сторін, договір може бути розірваним за рішенням арбітражного суду, у випадку невиконання сторонами своїх зобов’язань та з інших підстав, встановлених законодавством України.

12.07.2007 (вих. № 48) позивач направив відповідачу лист (а.с. 9, т.1) з вимогою надати йому належним чином засвідчену копію договору б/н від 17.11.2003 про будівництво та спільну експлуатацію пункту технічного обслуговування автомобілів в місті Севастополі по вул. Стахановців, 18 та вимогою звільнити приміщення за даною адресою.

26.10.2007 (вих. № 72) позивачем направлено відповідачу лист (а.с. 10 т. 1) про розірвання договору на підставі п. 6.4 Договору у зв’язку з невиконанням відповідачем п.п. 2.2.1-2.2.5 Договору та запропоновано звільнити приміщення в строк до 20.11.2007.

Відповідач листом б/н та без дати (а.с. 12 т. 1) повідомив, що вважає доводи позивача безпідставними, посилався на виконання ним більшості умов договору від 17.11.2003 та визнав неправомірною відмову позивача від договору.

Відмова відповідача розірвати Договір стала підставою для звернення позивача до суду з позовом про розірвання договору будівництва та спонукання відповідача звільнити об’єкт незавершеного будівництва.

Суд вважає вимоги позивача підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.2003 та пункту 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України дані кодекси застосовуються до правовідносин, що виникли після набрання ними чинності, тобто після 01.01.2004.

Щодо відносин, які виникли до набрання чинності цими кодексами, положення цих Кодексів застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ними чинності.

Правовідносини між сторонами виникли до 01.01.2004, не припинені в порядку, який встановлений статтями 216-223 Цивільного кодексу Української РСР, тому при розгляді спору суд керується Цивільним кодексом України в редакції 2003 року та Господарським кодексом України.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна прийняти всі міри, необхідні для належного виконання зобов’язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог діючого законодавства, одностороння відмова від виконання зобов’язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Порушенням зобов’язання, згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі припинення зобов’язання внаслідок односторонньої відмови від зобов’язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно статті 188 Господарського кодексу України підприємство чи організація, які вважають за необхідне змінити чи розірвати договір надсилають пропозиції про це другій стороні за договором.

Підприємство, організація, які одержали пропозицію про зміну чи розірвання договору, повинні відповісти на неї не пізніше 20 днів після одержання пропозиції. Якщо підприємства і організації не досягли згоди щодо зміни чи розірвання договору, а також у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення господарського суду.

З аналізу вказаних статей можна зробити висновок, що законодавець передбачив чітку процедуру розірвання договору за ініціативою однієї з сторін договору, недотримання якої позбавляє сторону права на розірвання договору в односторонньому порядку.

Суд встановив, що позивачем дотриманий даний порядок.

Що стосується виконання відповідачем умов договору, суд встановив наступне.

Пунктом 2.2 Договору встановлено, що відповідач зобов’язаний:

- оформити та погодити в повному обсязі документацію на будівництво, зареєструвати будівельний об’єкт у відповідних органах,

- закінчити будівництво,

- здійснити благоустрій території, яка примикає до об’єкту будівництва,

- установити необхідне обладнання та здійснити його експлуатацію,

- надавати послуги автошколі та членам Всеукраїнського союзу автомобілістів на пільгових умовах.

Відповідно до Державних будівельних норм України ДБН А.2.2-3-2004 (Проектування. Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва), які затверджені наказом Держбуду України від 20 січня 2004 № 8 право на розроблення проектної документації або її окремих розділів надається юридичним та фізичним особам - суб'єктам господарської діяльності незалежно від форм власності (далі - проектувальник), які мають ліцензію на цей вид діяльності згідно з законодавством (п.п 1.1), проектні та вишукувальні роботи виконуються на підставі договорів (контрактів), укладених між замовниками і проектувальниками (п.п 2.1), будівництво розпочинається після затвердження проектної документації (п.п. 2.15).

Згідно Додатку Б до ДБН А.2.2-3-2004 відповідною проектною документацією є затверджені у встановленому порядку текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні об'ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні рішення, а також кошториси об'єктів будівництва.

Наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 22 серпня 2005 року N 140 затверджені Зміни N 1 до ДБН А.3.1-5-96 "Організація будівельного виробництва"”, якими встановлено, що до початку виконання будівельно-монтажних робіт (у тому числі, підготовчих) на об'єкті замовник повинен одержати дозвіл на виконання будівельно-монтажних робіт у органах державного архітектурно-будівельного контролю (ДАБК) у порядку, встановленому Положенням про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженим наказом Держбуду України від 05.12.2000 N 273 (зареєстрований Міністерством юстиції України 25.12.2000 за N 945/5166), а також передати підрядній організації будівельний майданчик і оформлені у встановленому порядку документи, необхідні для його повноцінного використання (якщо договором підряду не передбачено інше). Під час реконструкції об'єктів та технічного переоснащення діючих підприємств необхідно враховувати результати обстежень, оцінки й паспортизації технічного стану будівель, споруд та інженерних мереж відповідно до Правил обстеження, визначених відповідними нормативними актами.

Положенням про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 № 273, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.12.2000 за № 945/5166 встановлений порядок та умови надання дозволу на виконання будівельних робіт з нового будівництва, розширення, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації та капітального ремонту об'єктів (далі - Положення).

Зазначене Положення є обов'язковим для застосування усіма суб'єктами будівництва незалежно від форм власності, відомчої належності та джерел фінансування.

Пунктом 1.1 Положення визначено, що дозвіл на виконання будівельних робіт з нового будівництва, реконструкції, реставрації та капітального ремонту будинків, споруд та інших об'єктів, розширення і технічного переоснащення (далі - роботи з будівництва) є документом, що посвідчує право забудовника (замовника) та генерального підрядника на виконання будівельних робіт, у відповідності до затвердженої проектної документації, підключення до інженерних мереж та споруд та надає право відповідним службам на видачу ордера на проведення земляних робіт. Виконання будівельних робіт без вищезазначеного дозволу забороняється.

Виконання будівельних робіт на об'єктах без одержання дозволу або його завчасної перереєстрації, а також виконання не зазначених у дозволі будівельних робіт уважається самовільним і тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством (п.п 5.1 Положення).

З наданих відповідачем документів та усних пояснень вбачається, що відповідачем на об’єкті незавершеного будівництва без отримання вищезазначеного дозволу були виконані певні роботи. При виконанні робіт СП “Укрроссінтез” виступав в якості і замовника і генпідрядника (довідки про вартість виконаних робіт та акти виконаних робіт, які долучені до матеріалів справи). Всі роботи виконувалися протягом травня 2004 –квітня 2005 року.

Пунктом 2.2.1 Договору встановлено, що СП “Укрроссінтез” зобов’язується оформити та погодити в повному обсязі документацію на будівництво, зареєструвати будівельний об’єкт у відповідних органах.

Починаючи виконання робіт без отримання відповідного дозволу та без дотримання умов даного пункту Договору відповідач фактично порушив вимоги чинного законодавства та Договору від 17.11.2003. У відповідності із п. 5.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт таке будівництво уважається самовільним і тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством.

Таким чином, виконання відповідачем будь-яких робіт з будівництва пункту технічного обслуговування автомобілів є самовільним, а відтак не може бути визнано належним виконанням умов Договору б/н від 17.11.2003.

Матеріали справи містять висновок інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю з питань технічного огляду по об’єкту незавершеного будівництва станції технічного обслуговування автомобілів по вул. Стахановців, 18 від 13.05.2004, яким встановлені порушення п.п 3.43, 3.44, 3.49 БНіП України ІІ-7-81 “Будівництво сейсмічних районах” та зазначено, що подальше будівництво можливо за умовами виконання вимог розділу “Рекомендації” (т. І а.с. 63-65).

Не можуть бути прийняті судом доводи відповідача про належне виконання ним умов Договору з тих підстав, що надані ним докази не підтверджують ні витрати здійснені ним при будівництві та реконструкції саме того об’єкту будівництва, ні виконання будівельних робіт, ні підготовку відповідної документації та її узгодження. Крім того відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували виконання рекомендацій інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю, які зазначені в технічному огляді по об’єкту незавершеного будівництва станції технічного обслуговування автомобілів по вул. Стахановців, 18 від 13.05.2004.

Надані відповідачем витратні накладні та інші документи, які стосуються придбання матеріалів та виконання робіт (а.с. 115-150 т.1) не містять ознак, які б давали можливість визнати їх доказами виконання відповідачем саме умов договору від 17.11.2003. Здійснення відповідачем у березні 2003 року поточного ремонту крівлі пункту технічного обслуговування автошколи по вул. Стахановців, 18 також не стосується умов Договору від 17.11.2003.

Таким чином, відповідач протягом чотирьох років не виконував належним чином умови Договору б/н від 17.11.2003.

На підставі вищевикладеного, суд визнає правомірним довід позивача про істотне порушення відповідачем умов договору.

Посилання відповідача на відсутність у договорі строку завершення будівництва не може бути прийнятий судом з тих підстав, що відповідачем із самого початку виконання будівельних робіт здійснено із порушенням вимог чинного законодавство, тобто без відповідних документів та дозволів, що є підставою для визнання будівельних робіт самовільними та застосування заходів щодо їх знищення.

Крім того, будівництво пункту технічного обслуговування автомобілів не є єдиним результатом укладеного між сторонами договору. За умовами Договору протягом терміну його дії сторони також здійснюють обслуговування автомобілів з метою отримання прибутку або застосування певних пільг.

Суд вважає, що позивачем дотриманий встановлений чинним законодавством порядок звернення із пропозицією про розірвання договору.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач не має та не надав суду докази виконання ним належним чином умов Договору від 17.11.2003, тому суд визнає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає на відповідача витрати по сплаті державного мита і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір про будівництво та спільну експлуатацію пункту технічного обслуговування автомобілів в місті Севастополі по вул. Стахановців, 18 від 17.11.2003 укладений між Автомобільною школою Севастопольської міської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів та Спільним Українсько-російським підприємством “Укрроссінтез”.

3. Зобов’язати Спільне Українсько-російське підприємство “Укрроссінтез” (99011, м.Севастополь, вул. Терещенко, б. 12, р/р 26002394 в СФ АППБ “Аваль”, МФО 324504, ) звільнити об’єкт незавершеного будівництва, який розташований в місті Севастополі по вул. Стахановців, 18 та належить Автомобільної школи Севастопольської міської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів (99011, м. Севастополь, вул. Гоголя, буд. 26, р/р 6 в СФ “Укрсоцбанк”, МФО 324195, ).

4. Стягнути із Спільного Українсько-російського підприємства “Укрроссінтез” (99011, м.Севастополь, вул. Терещенко, б. 12, р/р 26002394 в СФ АППБ “Аваль”, МФО 324504, ) на користь Автомобільної школи Севастопольської міської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів (99011, м. Севастополь, вул. Гоголя, буд. 26, р/р 6 в СФ “Укрсоцбанк”, МФО 324195, ) 288,00 грн., у тому числі 170,00 грн. - витрати по сплаті державного мита, 118,00 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя С.А. Рибіна

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України і підписано 11.03.2008

Розсилка:

1. позивач - Автомобільна школа Севастопольської міської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів (99011, м. Севастополь, вул. Гоголя, б. 26)

2. відповідач – Спільне Українсько-російське підприємство “Укрроссінтез”(99011, м. Севастополь, вул. Терещенко, б. 12)

3. справа

4. наряд