ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.08

Справа №АС10/254-08.

Господарський суд Сумської області у складі:

Головуючого судді           Малафеєвої І. В.

розглянувши справу

за позовом                               товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Низи»

до                               Сумської міжрайонної державної податкової інспекції

про визнання нечинними податкові повідомлення-рішення

Представники сторін:

від позивача          Нємцев А.В.

від відповідача Кравченко Г.П., Петрищев О.О., Волинцев І.В.

прокурор                              Передерій І.Г.

в судовому засіданні брала участь секретар судового засідання Дябелко Т.М.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 29.05.2008р. до 19.06.2008р. до 11 год. 30 хв., з 19.06.2008 р. до 02.07.2008р. до 11 год. 15 хв.

Суть спору: позивач просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення Сумської МДПІ № /0/1814/23 від 19.12.2007р. щодо зменшення до відшкодування суми податку на додану вартість за серпень-вересень 2007р. в сумі 85945 грн., №/0/50/23 від 21.01.2008р. щодо зменшення до відшкодування суми податку на додану вартість за жовтень 2007 р. в сумі 54827 грн., №/0/156/23 від 21.02.2008р. щодо зменшення до відшкодування суми податку на додану вартість за листопад 2007р. в сумі 42717 грн.

Відповідач проти позову заперечує, рішення вважає законними та обґрунтованими.

В судове засідання 29.05.2008р. від прокуратури Сумської області надійшло клопотання №05/1-18 від 22.05.2008 р., в якому зазначено, що спір по справі №АС10/254-08 стосується державних інтересів, тому є підстави для їх представництва і вступу прокурора у справу, отже, відповідно до ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру”, ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України у справу вступив прокурор.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази по справі, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Низи» є сільськогосподарським товаровиробником і займається виробництвом товарної сільськогосподарської продукції, а саме розведенням свиней (код 01.23.0) та великої рогатої худоби (код 01.21.0), що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України.

Як платник податків, позивач перебуває на обліку у Сумській міжрайонній державній податковій інспекції з 18.01.1999 року, індивідуальний податковий номер 53, свідоцтво платника податку на додану вартість №25645348 НВ, видане відповідачем 08.02.1999 року.

На підставі п.п. 6.2.6 п.6.2 ст.6 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року №168/97-ВР (із змінами та доповненнями) позивач користується пільгою щодо обчислення за нульовою ставкою податку на додану вартість по операціях з продажу переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою.

За результатами виїзної позапланової перевірки ТОВ АФ «Низи» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за серпень, вересень 2007р. складено акт від 14.12.2007 року №230/23/30133608/206.

На підставі акту винесено податкове повідомлення - рішення Сумської МДПІ форми "В1" від 19.12.2007 року № /0/1514/23 на суму 85 945 грн.

За результатами виїзної позапланової перевірки ТОВ АФ «Низи» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за жовтень 2007р. складено акт від 16.01.2007 року №3/23/30133608/1.

На підставі акту винесено податкове повідомлення - рішення Сумської МДПІ форми "В1" від 21.01.2008 року № /0/50/23 на суму 54 827 грн.

За результатами виїзної позапланової перевірки ТОВ АФ «Низи» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за листопад 2007р. складено акт від 08.02.2007 року №14/23/30133608/11.

На підставі акту винесено податкове повідомлення - рішення Сумської МДПІ форми "В1" від 21.02.2008 року № /0/156/23 на суму 42 717 грн.

Вищезазначеними актами встановлено порушення позивачем пп. 7.7.1 п.7.7 ст.7, пп. 7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.97р. №168/97-ВР, п. 12 Порядку нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1999 № 805 зі змінами та доповненнями (в редакції яка діяла на період перевірки).

Позивач з висновками актів не погоджується, посилаючись на те, що вищезазначений порядок стосується лише переробних підприємств, до яких він не відноситься. Також позивач зазначає, що не відноситься до нього і п. 11.21 Закону України «Про податок на додану вартість», на який посилається відповідач, оскільки ця норма визначає порядок використання сум податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету сільськогосподарськими підприємствами усіх форм власності за реалізовані ними молоко, худобу, птицю, вовну, а також за молочну продукцію та м’ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах, а позивач не здійснює реалізації ні худоби, ні птиці, основним видом господарської діяльності позивача є вирощування і здача переробним підприємствам у живій вазі м'яса свиней та великої рогатої худоби.

Суд не погоджується з позицією позивача, виходячи із наступного.

Згідно ст.1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства» від 7 червня 2001 року N 2514-Ш із змінами і доповненнями сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Згідно підпункту - 6.2.6 пункту 6.2 статті 6 Закону України „Про податок на додану вартість" від 03.04.97 №168/97-ВР із змінами та доповненнями до 1 січня 2008 року операції з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою сільськогосподарськими товаровиробниками всіх форм власності і господарювання оподатковуються за нульовою ставкою.

Вищевказана норма встановлює лише розмір ставки податку, а право акумуляції сільськогосподарськими підприємствами усіх форм власності сум податку на додану вартість за реалізовані ними молоко, худобу, птицю, вовну, а також за молочну продукцію та м'ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах, та порядок виплати їм дотацій переробними підприємствами визначено п.11.21 статті 11 Закону України „Про податок на додану вартість", яким уповноважено Кабінет Міністрів України визначити порядок нарахування і використання зазначених коштів.

Такий механізм затверджено Постановою Кабінету Міністрів України "від 28 березня 2007 року N 596 „Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1999 р. N 271 і від 12 травня 1999 р. N 805".

Абзацом 4 п.12 цього Порядку зазначено, що на підставі даних бухгалтерського обліку сільськогосподарські товаровиробники щомісяця складають окрему податкову декларацію з податку на додану вартість поставлених ними молока, худоби, птиці, вовни, а також молочної продукції та м'ясопродуктів, вироблених у власних переробних цехах. Разом з декларацією з податку на додану вартість за відповідний звітний період сільськогосподарські товаровиробники подають до органу державної податкової служби за місцем реєстрації довідку про цільове використання сум податку на додану вартість за попередній звітний період, форма та зміст якої визначається Державною податковою адміністрацією за погодженням з Мінагрополітики.

Позивач є сільськогосподарським товаровиробником у розумінні ст. 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства», а сума від'ємного значення податку на додану вартість, що виникла у сільськогосподарських товаровиробників в результаті здійснення операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою за нульовою ставкою, включаються до спеціальної декларації, за якою не здійснюються розрахунки з бюджетом.

Не можна погодитися із твердженням позивача, що Постанова Кабінету Міністрів України № 805 (в редакції від 28.03.2007р.) є такою, що суперечить Закону України «Про податок на додану вартість», оскільки п. 11.21 цього Закону прямо делеговано право Кабінету Міністрів України встановлювати порядок нарахування і використання сум податку на додану вартість даної категорії платників цього податку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є неправомірними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Низи» (Сумський район, смт.Низи, вул. Радгоспна,21, і.к. 30133608) щодо скасування податкових повідомлень-рішень Сумської міжрайонної державної податкової інспекції № /0/1814/23 від 19.12.2007р. щодо зменшення товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Низи» (Сумський район, смт.Низи, вул. Радгоспна,21, і.к. 30133608) до відшкодування суми податку на додану вартість за серпень-вересень 2007р. в сумі 85945 грн., №/0/50/23 від 21.01.2008р. щодо зменшення товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Низи» (Сумський район, смт.Низи, вул. Радгоспна,21, і.к. 30133608) до відшкодування суми податку на додану вартість за жовтень 2007 р. в сумі 54827 грн., №/0/156/23 від 21.02.2008р. щодо зменшення товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Низи» (Сумський район, смт.Низи, вул. Радгоспна,21, і.к. 30133608) до відшкодування суми податку на додану вартість за листопад 2007р. в сумі 42717 грн. - відмовити.

2.          Порядок і строки апеляційного оскарження встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

3.          Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. В разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ                      І.В.МАЛАФЕЄВА

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови підписаний 03.07.2008 р.