ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.08

Справа №АС11/97-08.

Господарський суд Сумської області , у складі головуючого судді Левченко Павла Івановича , суддів : Костенко Лариси Андріївни , Моїсеенко Віктора Миколайовича розглянули матеріали адміністративної справи

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Сумихімпром» , м. Суми

до відповідача: Державної податкової інспекції у місті Суми

за участю Прокурора Сумської області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у місті Суми

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішеня

За участю представників сторін:

від позивача – Тараненко В.М., довіреність № 15-76 від 19.03.2008 року ;

Сокур О.О., довіреність № 15-10685 від 15-10685

від відповідача – Зікратий А.В., довіреність № 2331/9/10-009 від 14.01.2008 року ;

Власенко Ю.В., довіреність № 29356/9/10-009 від 18.04.2008 року ;

Аргунова О.О., довіреність № 87770/9/10-007 від 28.12.07 року;

Прокурор – Передерій І.Г.

В судовому засіданні, розпочатому 22.04.2008 року , оголошувалась перерва до 10 год. 00 хв. 21.05.2008 року .

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просив суд визнати нечинним податкове повідомлення –рішення № /0/11707 від 19 лютого 2008 року в частині зменшення суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість 981 586,63 грн.

Позивач також просив суд спонукати Головне управління державного казначейства України в Сумській області здійснити бюджетне відшкодування податку на додану вартість в розмірі 15 783 574, 00 грн. на користь позивача .

02.04.2008 року позивач уточнив свої позовні вимоги і просив суд визнати нечинним податкове повідомлення – рішення ДПІ в м.Суми від 19.02.2008 року № 011707 ; зобов’язати ДПІ в м.Суми подати висновок до Головного управління державного казначейства України в Сумській області для відшкодування податку на додану вартість в розмірі 981 586,63 грн. ; зобов’язати Головне управління державного казначейства України в Сумській області здійснити бюджетне відшкодування податку на додану вартість в розмірі 981 586,63 грн.

03.04.2008 року позивач вдруге уточнив свої позовні вимоги і просив суд визнати нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ в м.Суми від 19.022008 року № /0/11707 та зобов’язати ДПІ в м.Суми подати висновок до Головного управління державного казначейства України в сумській області для відшкодування податку на додану вартість в розмірі 981 586,63 грн.

19.05.208 року позивач остаточно уточнив свої позовні вимоги , керуючись ст. 137 КАС України, і просить суд визнати нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ в м.Суми від 19.02.2008 року № /0/11707 , тобто позивач обмежився лише цією однією позовною вимогою до відповідача .

Відповідач заперечує проти позовної вимоги позивача , вважаючи свої податкові повідомлення-рішення правомірними. Відповідач стверджує , що позивачем не була виконана одна з обов’язкових умов, яка передбачена законом для відшкодування податку на додану вартість, що позбавляє ВАТ «Сумихімпром» права на отримання бюджетного відшкодування, а саме : у позивача відсутня надмірна сплата податку на суму 981 586,63 грн. по ланцюгу продажу товару до виробника .

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

ДПІ у м.Суми ( відповідачем ) 18.02.2008 року проводилася невиїзна документальна перевірка № 11085/10/23-610 ВАТ «Сумихімпром» (позивача) з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість , за підсумками якої складено Акт від 18.02.08 року № 1720 ( Акт перевірки).

В Акті перевірки відповідач зазначив , що в ході проведеної перевірки встановлено порушення п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 з урахуванням вимог п. 1.3 п. 1.8 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.97 року зі змінами та доповненнями ( далі Закон № 168/97-ВР від 03.04.97р.) . Внаслідок чого непідтверджено заявлену суму бюджетного відшкодування – 981 586,63 грн., в т.ч. :

- за квітень 2006 року на 60 358,32 грн.

- за вересень 2006 року на 177 961,39 грн.

- за жовтень 2006 року на 394 323,50 грн.

- за грудень 2006 року на 348 943,42 грн.

На аркуші 17 Акту перевірки , відповідачем зазначено, що позивач неправомірно заявив до відшкодування за квітень 2006 року суму ПДВ 60358,32 грн., вересень 2006 року суму ПДВ 177 961,39 грн., жовтень 2006 року суму ПДВ 394 323,50 грн., грудень 2006 року суму ПДВ 348 943,42 грн по придбанню товарів у контрагентів, а всього 981 586,63 грн.

На підставі Акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 19.02.2008 року № /0/11707, згідно якого відповідачем позивачу зменшену суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 981 586,63 грн.

Обґрунтовуючи свої дії, щодо зменшення позивачу суму бюджетного відшкодування по податку на додану вартість на загальну суму 981 586,63 грн., відповідач зазначив, що всупереч Закону № 168/97-ВР від 03.04.97 року з урахуванням змін та доповнень, за результатами перевірки у позивача відсутня надмірна сплата податку в сумі 981 586,63 грн. по ланцюгу продажу товару до виробника .

Залишок невідшкодованих сум податку на додану вартість, які були заявлені позивачем у податкових деклараціях за квітень, вересень, жовтень та грудень 2006 року становить 2 581 889,12 грн., в тому числі по періодам : за квітень 2006 року – 18 892,30 грн., за вересень 2006 року -721 752,25 грн., за жовтень 2006 року – 434 867,97 грн., за грудень 2006 року – 1 406 376,60 грн.

Тому неможливо підтвердити заявлену суму бюджетного відшкодування за квітень 2006 року – 60 358,32 грн., за вересень 2006 року – 177 961,39 грн., за жовтень 2006 року – 394 323,50 грн., за грудень 2006 року – 348 943,42 грн., що пов’язано з відсутністю факту надмірної сплати податку на додану вартість до Державного бюджету в сумі 981 586,63 грн. по ланцюгу продажу - постачання товару виробника, згідно вимог Наказу ДПА України № 350 від 18.05.2005 року .

Таким чином , відповідач вважає , що позивач завищив суму бюджетного відшкодування на 981 586,63 грн., в т.ч. за квітень 2006 року – 18 892,30 грн., за вересень 2006 року -721 752,25 грн., за жовтень 2006 року – 434 867,97 грн., за грудень 2006 року – 1 406 376,60 грн.

Згідно підпункту 7.7.1 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97 ВР від 03.04.97 зі змінами та доповненнями , сума податку , що підлягає сплаті (перерахуванню ) до бюджету або бюджетному відшкодуванню , визначається як різниця між сумою податкового звітного податкового періоду та самого податкового кредиту такого звітного періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 статті 7 цього Закону , така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від’ємному значенні суми, розрахованої згідно з п.п. 7.7.1 статті 7 цього Закону , така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку , що виник за попередні податкові періоди ( у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону ), а при його відсутності – зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» .

Підпунктом 7.7.2. Закону України № 168/97 ВР від 03.04.97 (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 28.12.2007 р. N 107-V) встановлено, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 ст. 7 Закону, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників. ( п. 7.7.4 Закону України № 168/97 ВР від 03.04.97 (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 28.12.2007 р. N 107-V)

Таким чином, позивач має право на реалізацію наданого йому права отримання бюджетного відшкодування сплаченого податку з ПДВ у 2006 року, шляхом надання до податкових органів податкових декларацій та заяв про повернення сум бюджетного відшкодування .

Виходячі зі змісту Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.97 року зі змінами та доповненнями , для відшкодування з бюджету ПДВ не є обов’язковою умова фактичного надходження цих сум до бюджету . У разі невиконання контрагентом платника податкових зобов’язань по сплаті податку до бюджету – негативні наслідки наступають лише для нього. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення добросовісного платника податку права на отримання такого відшкодування, який має документальне підтвердження розміру податкового кредиту .

В ході позапланової документальної перевірки відповідачем було підтверджено достовірність нарахування позивачем розміру бюджетного відшкодування за квітень, вересень, жовтень, грудень 2006 року, що підтверджується довідками ДПІ у м.Суми № 19/23-513/05766356 від 27.07.2006 року, № 55/23-513/05766356 від 15.12.2006 року, № 5/23-513/05766356 від 17.01.2007 року , № 20/23-513/05766356 від 20.03.2007 року .

Таким чином , позивач виконав усі дії , які передбачені Законом України № 168/97-ВР від 03.04.97 року зі змінами та доповненнями та має право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість .

Особливістю платника ПДВ є те, що реальний та формальний платник цього податку не співпадають .Реальним платником податку на додану вартість є особа, яка купує ( набуває) товари, роботи, послуги, тобто фактичний покупець (споживач), саме за рахунок його коштів здійснюється сплата цього податку до державного бюджету України продавцями товару , робіт , послуг . Саме такі дії узгоджуються з визначеним терміну «Платник податків» наданому в п.п. 1.3 ст. 1 закону України

«Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.97 року зі змінами та доповненнями» , за яким платником податку є особа , яка зобов’язана здійснювати утримання та внесення до бюджету сум податку, що сплачуються покупцем , або особа , що вивозить ( пересилає) товари на митну територію України .

За таких обставин покупець ( позивач) не може нести відповідальність як за несплату податків продавцями , так і за можливу недостовірність відомостей про них, включених до Єдиного державного реєстру.

Проаналізувавши зміст Акту перевірки , на підставі якого відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення , яке є предметом спору у даній справі , суд дійшов висновку, що відповідач не встановив чи надійшов до державного бюджету ПДВ , сплачений позивачем при придбання товарів, а тому відповідач зробив висновок, що неможливо підтвердити заявлену суму бюджетного відшкодування за квітень 2006 року – 60 358,32 грн., за вересень 2006 року – 177 961,39 грн., за жовтень 2006 року – 394 323,50 грн., за грудень 2006 року – 348 943,42 грн., що пов’язано з відсутністю факту надмірної сплати податку на додану вартість до Державного бюджету в сумі 981 586,63 грн. по ланцюгу продажу - постачання товару виробника, згідно вимог Наказу ДПА України № 350 від 18.05.2005 року .

Заперечення відповідача ґрунтуються головним чином не наявність порушень Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.97 року зі змінами та доповненнями, та вимог Наказу ДПА України № 350 від 18.05.2005 року «Про методичні рекомендації відносно взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації і проведенні перевірок достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість» , який носить ненормативний характер, оскільки не зареєстрований в Міністерстві юстиції України.

Жодним нормативним актом України не передбачено право на податковий кредит та на бюджетне відшкодування податку на додану вартість , яке виникає при умові «… надмірної сплати податку … по ланцюгу продажу-постачання товару до виробника» та при цьому жодним законодавчим актом з питань оподаткування не передбачено право на відшкодування сум ПДВ платнику податку після сплати відповідних сум податків до бюджету його контрагентами та неможливості здійснення відшкодування у разі несплати податку контрагентами платника, або неотримання результатів зустрічних перевірок контрагентів платника податку .

Згідно п.п. 7.7.10 п. 7.7 ст. 7 Закону України « Про податок на додану вартість», джерелом сплати бюджетного відшкодування ( у тому числі бюджетного боргу) є загальні доходи Державного бюджету України . Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України .

Зважаючи на викладене , господарський суд повністю погоджується з позицію та правим обґрунтуванням позивача і визнає, що позовні вимоги позивача у даній адміністративній справі підлягають задоволенню повністю, оскільки вони є правомірними та обґрунтованими.

Згідно ст. 94 КАС України з Державного бюджету України присуджуються на користь позивача судові витрати в сумі 3 грн. 40 коп. , здійснені ним при зверненні з адміністративним позовом до суду

На підставі всього вищевикладеного, керуючись ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.97 року зі змінами та доповненнями ст.ст. 71,94,158-163 КАС України , господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства «Сумихімпром» , м. Суми до Державної податкової інспекції у місті Суми про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення задовольнити .

2.          Визнати нечинним податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в м.Суми від 19.02.2008 року № /0/11707.

3.          Стягнути з Держбюджету на користь Відкритого акціонерного товариства «Сумихімпром» ( 40012, м. Суми, вул.Харківська ; ) витрати по сплаті державного мита в сумі 3 грн. 40 коп.

4.          Згідно ст. 186 КАС України заява про апеляційне оскарження постанови подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення (з дня складення постанови в повному обсязі). Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

5.          Згідно ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання, апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови підписаний суддями 26.05.2008 року.