ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2008 р.

№ 20-2/492

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Самусенко С.С.,

Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

ТОВ "Фірма ТОРН Плюс"

на постанову

та

на рішення

Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.04.2008 року

господарського суду м. Севастополя від 07.02.2008 року

у справі господарського суду

м. Севастополя

за позовом

ТОВ "Фірма ТОРН Плюс"

до

ТОВ "ОКСІ"

про

та за зустрічним позовом

до

про

стягнення 17548,79 грн.

ТОВ "ОКСІ"

ТОВ "Фірма ТОРН Плюс"

стягнення 38180,42 грн.,

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:

не з"явився,

- відповідача:

не з"явився,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2007 року ТОВ "Фірма ТОРН Плюс" звернулось до господарського суду з позовом до ТОВ "ОКСІ" про стягнення 17458,89 грн. основного боргу.

У січні 2008 року ТОВ "ОКСІ" звернулось до господарського суду із зустрічним позовом до ТОВ "Фірма ТОРН Плюс" про стягнення 38180,42 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду м. Севастополя від 07.02.2008 року у задоволенні позову первісного та зустрічного позову відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.04.2008 року рішення місцевого господарського суду від 07.02.2008 року залишено без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, ТОВ "Фірма ТОРН Плюс" подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.04.2008 року та рішення господарського суду м. Севастополя від 07.02.2008 року скасувати в частині відмови у задоволенні первісним позовних вимог, в іншій частині судові рішення залишити без змін. В скасованій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ "Фірма ТОРН Плюс" задовольнити.

Доповідач: Черкащенко М.М.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконних судових рішень.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 15.11.2005 року між ТОВ "ОКСІ" (замовник) та ТОВ "Фірма ТОРН Плюс" (виконавець) було укладено договір №43/11-05 на ремонт шнекового механізму екструдера, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець приймає до виконання роботу з поновлення та ремонту шнекового механізму і адаптера екструдера.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконану роботу.

Пунктами 3.1-3.3 договору, сторони погодили, що вартість робіт складає 85 548,79 гри. Замовник авансує роботи виконавця у розмірі 60 % попередньої плати, яка необхідні для придбання матеріалів і організації роботи, відповідно виставленого рахунку. Наступний платіж у розмірі 20 % здійснюється перед етапом остаточної механічної обробки (10-12 діб з початку робіт).

Відповідно до п.3.3-3.4 договору, підставою для остаточних розрахунків у розмірі 20% за договором є акт прийому-передачі робіт, який підписаний сторонами після спливу 14 діб експлуатації виробу в умовах виробництва замовника. Повна оплата робіт проводиться протягом 3-х банківських днів після підписання акту приймання-передачі, згідно рахунку виставленому виконавцем.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ "ОКСІ" належним чином виконало умови п.3.1-3.3 договору та перерахувало на рахунок ТОВ "Фірма ТОРН Плюс" 68000,00 грн.

Відповідно до п.2.2 договору, строк виконання робіт за договором становить 21 день з моменту зарахування передбаченого п.3.2 договору авансу у розмірі 60% за умови виконання сторонами всіх умов цього договору.

Оскільки, авансовий платіж у розмірі 60% був перерахований замовником на рахунок виконавця у період з 21.12.2005 року по 14.02.2006 року, то суди правильно встановили, що строк виконання робіт ТОВ "Фірма ТОРН Плюс" закінчується 07.03.2006 року.

Враховуючи вищевикладене, те, що відповідно до п.3.3-3.4 договору, підставою для остаточної оплати замовником робіт є підписаний акт приймання-передачі, а також враховуючи, що ТОВ "Фірма ТОРН Плюс" не надало будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт виконання робіт та передачі шнекового механізму і адаптера екструдера ТОВ "ОКСІ" після додаткової обробки по відповідному акту, судова колегія погоджується з висновками попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення первісного позову, адже строк для остаточного платежу не настав.

Відповідно до приписів ст.ст. 256, 258 ЦК України, позовна давність –це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. До вимог про стягнення неустойки (штрафу. Пені) застосовується позовна давність і один рік.

Оскільки, як встановлено судами попередніх інстанцій, виконавець у визначений договором строк не виконав роботи, а позов про стягнення 10% штрафу від суми договору та 5% штрафу за неналежну якість робіт ТОВ "ОКСІ" подано до суду у січні 2007 року, суди попередніх інстанцій у зв"язку із заявленим клопотанням про застосування позовної давності дійшли вірного висновку про відмову у задоволенні в цій частині зустрічних позовних вимог.

Судова колегія також погоджується з висновками попередніх інстанцій про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог в частині стягнення пені з огляду на приписи Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань".

За таких обставин, оскаржувані судові рішення є такі, що прийняті відповідно до вимог норм процесуального та матеріального права, є обґрунтованими і законними, а доводи скаржника не спростовують висновків суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 , 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.04.2008 року та рішення господарського суду м. Севастополя від 07.02.2008 року у справі № 20-2/492 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                Н. Кочерова

Судді С. Самусенко

М. Черкащенко