ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2008 р.

Справа № 15/61-08-1463

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Петрова В.С.

При секретарі Стойковій М.Д.

За участю представників:

від позивача - Марочкін В.О.;

від відповідача –не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України „Південь” до Комерційно-виробничої фірми „Сателіт” малого підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Міністерства оборони України „Південь” звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комерційно-виробничої фірми „Сателіт” малого підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про визнання недійсним договору про інформаційно-довідкове забезпечення з питань охорони та безпеки від 26.07.2006 р., посилаючись на те, що від імені позивача спірний договір підписаний особою, не уповноваженою на це установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, тобто особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладення господарських договорів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.04.2008 р. порушено провадження у справі № 15/61-08-1463 та справу призначено до розгляду в засіданні суду.

Відповідач проти позову не заперечує, про що зазначено в заяві відповідача про визнання позову (а.с. 53).

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

Наказом Міністра оборони України від 15.07.1998 року № 286 було створено Державне підприємство Міністерства оборони України „Південь” та затверджено статут Державного підприємства Міністерства оборони України „Південь”.

У зв'язку з закінченням терміну дії контракту, укладеного між Міністерством оборони України та громадянином Кравчуком Валерієм Федоровичем, наказом Міністра оборони України від 07.07.2006 р. № 390 виконання обов’язків директора державного підприємства Міністерства оборони України „Південь” покладено на громадянина Нерубащенка О.В. до укладення контракту з керівником державного підприємства Міністерства оборони України „Південь”.

На підставі наказу по ДП МОУ „Південь” від 10 липня 2006 року № 33п Нерубащенко О.В. приступив до виконання обов’язків директора підприємства.

26 липня 2006 року між Комерційно-виробничою фірмою „Сателіт” малим підприємством у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю та Державним підприємством Міністерства оборони України „Південь” був укладений договір про інформаційно-довідкове забезпечення з питань охорони та безпеки, згідно якого відповідач зобов’язався виконувати доручення позивача щодо інформаційно і консультативно-довідкового забезпечення діяльності позивача з питань охорони об’єктів замовника.

Як вбачається з вказаного договору, від імені позивача зазначений договір підписано директором Нерубащенко Олексієм Вікторовичем, що діє на підставі статуту. Між тим позивач зазначає, гр. Нерубащенко О.В. не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності на укладення господарського договору.

Так, розділом 6 статуту державного підприємства Міністерства оборони України „Південь”, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 286 від 15 липня 1998 року та зареєстрованого 23 червня 1999 року Овідіопольською районною державною адміністрацією Одеської області, визначено, що управління підприємством здійснює його керівник, наймання якого здійснюється органом управління майном - Міністерством оборони України шляхом укладення з ним контракту. Після укладення контракту керівник діє від імені підприємства без довіреності, укладає договори.

Зазначені положення статуту позивача кореспондуються з вимогами ст. 4 Декрету Кабінету міністрів України № 8-92 від 15 грудня 1992 року „Про управління майном, що є у загальнодержавній власності”, постанови Кабінету Міністрів України № 203 від 19 березня 1993 року „Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності”, частини 4 ст.65 ГК України, якими передбачена обов’язкова контрактна форма приймання на роботу керівників підприємств, що є у державній власності, при цьому контракті визначені права і обов’язки керівника.

Однак, як з’ясовано судом, Нерубащенко О.В. на посаду директора державного підприємства Міністерства оборони України „Південь” Міністерством оборони України не призначався, трудовий контракт з Нерубащенко О.В. як з керівником ДП Міністерства оборони України „Південь” не укладався. Згідно наказу Міністра оборони України від 07.07.2006 р. № 390 Нерубащенко О.В. був призначений виконуючим обов’язки директора. Проте, в статуті позивача не передбачені повноваження виконуючого обов’язки директора підприємства, не передбачені такі повноваження і діючим законодавством.

Більш того, як вбачається з матеріалів справи, наказом Національного координаційного центру адаптації військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, та конверсії колишніх військових об’єктів № 12 від 21 березня 2005 року Нерубащенко О.В. призначено на посаду генерального директора державного підприємства „Укрконверсбуд” згідно укладеного з ним контракту. При цьому з вказаної посади Нерубащенко О.В. був звільнений наказом Міністерства оборони України № 686 від 29 листопада 2006 року. Тобто на момент укладення спірного договору Нерубащенко О.В. виконував обов’язки директора іншого державного підприємства.

Імперативними положеннями п.4 Постанови Кабінету Міністрів України № 245 від 03 квітня 1993 року „Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій” встановлено, що керівники державних підприємств, установ і організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів та їхні заступники не мають права працювати за сумісництвом (за винятком наукової, викладацької, медичної і творчої діяльності).

Таким чином генеральний директор державного підприємства „Укрконверсбуд” Нерубащенко О.В., призначений на посаду виконуючого обов’язки директора державного підприємства „Південь” наказом Міністерства оборони України № 390 від 07 липня 2006 року, яка не передбачена ні діючим законодавством, ні нормативно-правовими актами України, ні статутом державного підприємства „Південь” та всупереч прямої заборони керівникам державних підприємств обіймати посади за сумісництвом.

Заборона для керівників державних підприємств суміщення посад (за винятком викладацької, медичної, наукової та творчої діяльності), обов’язковість укладення контракту як підстави для визначення обсягу повноважень керівника державного підприємства, визначення порядку створення юридичної особи державної форми власності та набуття нею дієздатності є вимогами чинного законодавства, дотримання та виконання яких є обов’язковим на території України всіма підприємствами, установами та організаціями, фізичними особами.

Проте, враховуючи те, що ні статутом позивача, ні діючим законодавством, ні Міністерством оборони України гр. Нерубащенко О.В. повноважень керівника, як це передбачено нормативними актами, надано не було, суд вважає, що вказана особа не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності щодо керування підприємством в повному обсязі, а отже не могла діяти від імені підприємства без довіреності.

Відтак, суд доходить до висновку, що гр. Нерубащенко О.В. при укладенні спірного договору про інформаційно-довідкове забезпечення з питань охорони та безпеки від імені позивача не мав відповідних повноважень на укладення договорів.

Згідно ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги усе вищенаведене, суд вважає, що укладений між позивачем та відповідачем договір про інформаційно-довідкове забезпечення з питань охорони та безпеки від 26.07.2006 р. підлягає визнанню недійсним.

Згідно ст. 216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Однак, доказів сплати позивачем відповідачу будь-яких коштів за надані відповідачем послуги позивач не надав. До того ж, як зазначено в акті Південного контрольно-ревізійного управління від 03.10.2007 р. „Про результати ревізії фінансово-господарської діяльності державного підприємства Міністерства оборони України „Південь” () за період з 01.10.2006 р. по 31.08.2007 р.” документально факт отримання позивачем послуг за спірним договором не підтверджений. За таких обставин, відсутні підстави для застосування наслідків недійсності правочину.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ДП МОУ „Південь” цілком обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, у зв’язку з чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державного підприємства Міністерства оборони України „Південь” до Комерційно-виробничої фірми „Сателіт” малого підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про визнання договору недійсним задовольнити.

2. ВИЗНАТИ недійсним укладений між Державним підприємством Міністерства оборони України „Південь” та Комерційно-виробничою фірмою „Сателіт” малим підприємством у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю договір про інформаційно-довідкове забезпечення з питань охорони та безпеки від 26.07.2006 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Рішення підписано 21.05.2008 р.

Суддя Петров В.С.