ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 34/595

03.03.08

За позовом

Відкритого акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Укрпромвпровадження»

про

стягнення 2 614,18 грн.

Суддя

Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача –

Опанасенко І.Ю. (довіреність № 03/01 від 02.01.2008);

від відповідача –

Стеренчук Р.П. (довіреність № 68-ю від 13.02.2007).

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»(далі –Позивач) звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Укрпромвпровадження»(далі –Відповідач) про стягнення 2 614,18 грн. штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Відповідач прострочив поставку товару відповідно до листа Позивача від 27.10.2006 № 5889/19, а тому згідно з пунктом 9.1 договору поставки № 250-192-01/06 від 24.01.2006 (далі –Договір), укладеного між Позивачем та Відповідачем, Відповідач повинен сплатити Позивачу штраф у сумі 2 614,18 грн.

Відповідач позов не визнав, свої заперечення мотивував тим, що він взагалі не отримував лист Позивача від 27.10.2006 № 5889/19 та дійсно за період з 13.11.2006 до 30.11.2006 на власний ризик поставив Позивачу товар на суму 25 479,23 грн.

У судовому засіданні 13.02.2008 було оголошено перерву до 03.03.2008.

Розгляд справи відкладався.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, –

ВСТАНОВИВ:

24.01.2006 між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір, відповідно до пункту 1.1 якого Відповідач (Постачальник) зобов’язується передати у власність Позивача (Покупця) товар згідно специфікацій до Договору, а Покупець зобов’язується прийняти товар та оплатити його на умовах, передбаченим даним Договором.

Відповідно до пункту 2.1 Договору найменування товару, асортимент (номенклатура), кількість та якісні характеристики, гарантійний термін, вказуються в специфікаціях до Договору, які з моменту підписання сторонами є невід’ємною частиною даного Договору.

За згодою сторін в специфікації можуть бути вказані додаткові відомості про товар (пункт 2.2 Договору).

У разі необхідності поставки додаткових партій товару на тих же умовах. Сторони підписують специфікацію з обов’язковим вказанням відомостей передбачених пунктами 2.1, 3.1, 4.1, 4.3 Договору. Специфікації є невід’ємними частинами даного Договору з моменту їх підписання обома сторонами (пункт 2.3 Договору).

Якість товару повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлю вимоги до даного товару зразкам (еталонам) на даний товар, вказаний в специфікації (пункт 2.4 Договору).

Згідно з пунктом 3.1 Договору поставка товару здійснюється в строк та на умовах поставки вказаних в специфікації.

Пунктом 9.1 Договору встановлено, що за недопоставку або прострочку поставки товару Покупцю, Постачальник сплачує на користь Покупця неустойку в розмірі 8% від вартості не переданого в строк товару, в тому числі за окремими найменуваннями асортименту (номенклатури).

Позивач та Відповідач уклали специфікацію № 1, яка є додатком № 1 до Договору, відповідно до якої вартість товару становить 35 164,20 грн., а строк поставки визначений протягом п’яти днів після заявки Покупця.

Позивач та Відповідач уклали специфікацію № 2, яка є додатком № 2 до Договору, відповідно до якої вартість товару становить 67 059,60 грн., а строк поставки визначений протягом п’яти днів у період з жовтня 2006 року до 20.12.2006 після заявки Покупця.

За твердженням Позивача він 27.10.2006 направив Відповідачу лист №5889/19 щодо поставки товару. Проте жодного доказу на підтвердження факту направлення вказаного листа та адресу Відповідача, а також його вручення Відповідачу Позивач суду не надав.

З матеріалів справи також вбачається, що Відповідач поставив Позивачу товар відповідно до видаткових накладних від 13.11.2006 № УП-3671 на суму 9 091,39 грн., від 23.11.2006 № УП-3775 на суму 10 830,04 грн., від 30.11.2006 №УП-3855 на суму 5 557,80 грн., всього на суму 25 479,23 грн.

Поставлений товар прийнятий Відповідачем у повному обсязі, що підтверджується підписом останнього на вказаних видаткових накладних.

10.01.2007 Позивач направив Відповідачу претензію № 113/11 щодо сплати Відповідачем 8% штрафу у сумі 2 614,18 грн. за прострочення строків поставки товару.

Відповідач залишив вказану претензію без відповіді, а вимогу Позивача без задоволення.

Заперечуючи проти факту отримання від Позивача листа від 27.10.2006 №5889/19 щодо поставки товару, Відповідач у якості доказу надав суду витяг з єдиного журналу вхідної кореспонденції (міститься у матеріалах справи) з якого не вбачається отримання Відповідачем 27.10.2006 вказаного листа Позивача.

Оцінивши подані сторонами докази щодо підтвердження та спростування факту отримання Відповідачем 27.10.2006 від Позивача листа від 27.10.2006 №5889/19 щодо поставки товару, суд зазначає, що вони не можуть бути сприйняті судом як беззаперечні на підтвердження тих обставин на які посилається кожна із сторін.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи встановлені судом обставини та оцінивши надані сторонами докази суд вказує, що Позивач усупереч статті 33 ГПК України не довів суду, що відбувся факт прострочення поставки Відповідачем товару (період цього прострочення), а відтак суд не може дійти висновку про правомірність застосування Позивачем до Відповідача штрафу нарахованого на підставі пункту 9.1 Договору, і саме у заявленому до стягнення розмірі.

За таких обставин позовна вимога не може вважатися обґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Суми, які підлягають сплаті за витрати, пов’язані з розглядом справи, при відмові в позові покладаються на позивача (частина 5 статті 49 ГПК України).

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денногс строку з дня його підписання.

Суддя

Сташків Р.Б.

Повний текст рішення підписано –11.03.2008