ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

18.02.08
Справа  № 26/293

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

Головуючого-судді
Р.Марко?

суддів                                                                                          С.Бойко

Т.Бонк

При секретарі
Гунька О.

Розглянувши
апеляційну скаргу пп
ОСОБА_1. від 30.10.2007 № 30/10

на
рішення          господарського суду Львівської області
від 11.10.2007

У
справі № 26/293

За
позовом - ТзОВ
«Світлана»

До
відповідача - п/п
ОСОБА_1.

Третя
особа на стороні відповідача -ТзОВ
«Передзвін»

Про зобов»язання до вчинення дій та
стягнення 80 600,00 грн.

за
участю представників сторін

Від
позивача -не з»явився

Від
відповідача -не з»явився

Від
третьої особи -ОСОБА_2

Встановив:

Рішенням
господарського суду Львівської області від 11.10.07 по даній справі задоволено
позов ТзОВ»Світлана». Зобов»язано п/п ОСОБА_1. передати ТзОВ»Світлана» об»єкт
купівлі- продажу відповідно до умов укладеного договору купівлі- продажу від
29.05.06. Зобов»язано п/п ОСОБА_1. у місячний термін виконати умови договору
підряду на виконання проектних робіт від 29.05.06. Стягнуто з  п/п ОСОБА_1. на користь ТзОВ»Світлана» 50000
грв. штрафу, 30600 грв. пені, 891 грв. держмита та 118 грв. витрат на інформаційно
технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із рішенням господарського
суду Львівської області від 11.10.2007 року у справі № 26/293, відповідач подав
апеляційну скаргу з проханням скасувати дане рішення з підстав порушення норм
матеріального права, неповного з»ясування обставин справи. Зокрема, апелянт
зазначає, що  суд першої інстанції не
взяв до уваги той факт, що 22.02.06 відповідач уклав договір купівлі- продажу
спірного об»єкту з ТзОВ»Львівцентробуд», що було правовою підставою для
залучення до справи в якості третьої особи
ТзОВ»Львівцентробуд», так як дане рішення зачіпає інтереси даного
товариства. Суд проігнорував доводи відповідача про те, що в провадженні  господарського суду Львівської області
знаходиться справа за позовом ТзОВ»Львівцентробуд»до позивача та відповідача по
даній справі    про визнання недійсним
попереднього договору від 26.05.06,
договору купівлі- продажу від 29.05.06 та договору підряду. На думку
апелянта, визнання даних догорів недійсними буде мати преюдиційне значення для
вирішення спору по даній справі.

В доповненні до апеляційної скарги
апелянт вказав на те, що судом першої інстанції порушено також норми
матеріального права при прийнятті рішення, оскільки згідно чинного
законодавства із укладенням основного договору попередній втрачає чинність. Не
відобразивши в основних договорах умов п. 15 попереднього договору, сторони не
погодили його, і тому суд не мав права застосовувати ці умови договору до
спірних правовідносин. Також апелянт вказав про безпідставність посилання суду
на норму статті 538 Цивільного кодексу України, яка регулює зустрічне виконання
зобов»язання, оскільки зобов»язання за договором підряду мали виконуватись
незалежно від виконання іншою стороною своїх зобов»язань. Через наведене
апелянт просит суд скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позовних
вимог повністю.

В
судовому засіданні, представник позивача заперечив проти доводів апелянта,
просив рішення суду залишити без змін, як таке, що прийнято з дотриманням норм
чинного законодавства та на підставі досліджених усіх обставин справи.

28.01.2008 року товариством з обмеженою
відповідальністю «Передзвін»була подана заява про вступ у справу та скасування
оскарженого рішення. Ухвалою від 28.01.2008 року ТзОВ «Передзвін» було залучено
третьою особою на стороні відповідача. Представник ТзОВ «Передзвін»просить
апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що порушує
його законні права та інтереси через наступне. Третя особа у заяві вказує, що
відповідно до умов договору купівлі-продажу від 07.06.2007 року на момент
прийняття рішення судом, заявником придбано у апелянта (п/п ОСОБА_1.)спірний
об»єкт, сплачено за нього  повну вартість
об'єкта купівлі-продажу, що підтверджується витягом із реєстру розрахункових
документів від 14.07.2007 року, а також йому (заявнику) по акту приймання
передачі від 7 червня 2007 року передано у власність об'єкт купівлі-продажу.
Тому третя особа вказує, що суд першої інстанції, не залучивши заявника у
справу третьою особою, що не заявляє самостійних вимог, вирішив долю майна,
власником якого є заявник. Такими діями суд першої інстанції порушив вимоги ст.
27 ГПК України, що відповідно до вимог ст. 104 ГПК України тягне за собою
необхідність скасування рішення суду першої інстанції. Крім цього заявник
вказує, що  зобов'язавши відповідача
передати позивачу об'єкт купівлі-продажу відповідно до умов укладеного
договору, суд порушив право власності ТзОВ “Передзвін” на спірний об'єкт та
вимоги статті 321 Цивільного кодексу України. Окрім цього, третя особа вказує,
що судом порушено вимоги ст. 620 Цивільного кодексу України, відповідно до якої
Кредитор втрачає право на витребування
у  боржника  речі, визначеної  індивідуальними  ознаками,
у  разі, якщо ця річ вже передана
третій особі у власність або в користування. Оскільки станом на момент
порушення провадження у справі та станом на момент вирішення спору судом спірне
майно вже було передане у власність третьої особи, то суд першої інстанції
помилково прийшов до висновку, що позивач мав право на витребування спірного
майна та неправомірно задоволив позовну вимогу про витребування майна.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до наступного висновку.

Колегія
суддів  вважає, що доводи апелянта про
незаконність відмови в задоволенні клопотання апелянта про зупинення
провадження у справі є безпідставними. Як вірно встановив суд першої інстанції,
відповідно до ч. 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, суд
зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов»язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. Однак,
апелянтом було подано лише копію позовної заяви на доказ наявності іншої
судової справи, тоді як такий факт може бути доведений лише ухвалою суду про
порушення провадження. Не знаходить підтвердження в матеріалах справи нормах
чинного законодавства  і доводи апелянта
про те, що судом порушено  норми
матеріального права в частині застосування статті 538 Цивільного кодексу
України.

Заява апелянта про зменшення розміру
неустойки на думку суду підлягає частковому задоволенню. Відповідно до статті
551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявністю інших
обставин, які мають істотне значення. Матеріалами справи підтверджено, що
позивач сплатив апелянту в загальному розмір 40 000 грн. на виконання договору
купівлі-продажу. Інших грошових коштів позивач апелянту не сплачував. Беручи до
уваги той факт, що апелянт 03.10.2007 року вчиняв заходи по поверненню грошових
коштів в розмірі 40 000 грн. позивачеві, суд вважає, що вимога про стягнення
пені в розмірі 30 600 грн. по договору підряду та вимога про стягнення 50 000
грн. штрафу за умовами попереднього договору не відповідають в повному розмірі
характеру завданих збитків позивачеві, і тому частково мають бути зменшені до
15 600 грн. пені та 10 000 грн. штрафу.

Матеріалами справи підтверджується
той факт, що 7 червня 2007 року між ТзОВ “Передзвін” (третя особа) та п/п
ОСОБА_2. (апелянтом) було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого
апелянт зобов'язався передати у власність третьої особи об'єкт нерухомості,
який є спорудою малої архітектурної форми - кафе-бар “Мальва” разом з надвірними
дерев'яними прибудовами та огорожею, а третя особа  - прийняти та оплатити його вартість.
Загальна вартість об'єкта, який є предметом договору, складає 25000,00 грн.
Згідно п. 1.8 договору, право власності на об'єкт купівлі-продажу переходить
від відповідача до заявника з моменту виконання сторонами всіх умов договору та
посвідчується актом приймання-передачі об'єкта нерухомості, підписаних
уповноваженими представниками сторін. Третьою особою сплачено повну вартість
об'єкта купівлі-продажу, що підтверджується витягом із реєстру розрахункових
документів від 14.08.2007 року, а також їй по акту приймання передачі від 7
червня 2007 року передано у власність об'єкт купівлі-продажу.

Оскаржене рішення у даній справ було прийняте
судом першої інстанції 11.10.2007 року.

Отже, доводи третьої особи про те, що
на момент вирішення спору спірне майно було передане у її власність,
підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу
України, право  власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тому суд
погоджується із твердженням третьої особи про те, що судом першої інстанції при
винесенні рішення було порушено її право власності на спірне майно.

Відповідно до ст. 620 Цивільного
кодексу України, Кредитор втрачає право на витребування  у
боржника  речі, визначеної  індивідуальними  ознаками,
у  разі,  якщо
ця річ вже передана третій особі у власність або в користування. Як
встановлено судом, позовна вимога позивача про витребування майна була
задоволена судом станом на той момент, коли спірне майно вже було передане
третій особі. Внаслідок наведеного суд погоджується із доводами третьої
особи про те, що судом першої інстанції порушено вимоги статті 620 Цивільного
кодексу України, оскільки позивач на момент вирішення спору не мав права на
витребування спірного майна від відповідача.

Враховуючи наведене, суд погоджується
із доводами третьої особи про те, що не залучивши заявника у справу третьою
особою, що не заявляє самостійних вимог, вирішив долю майна, власником якого є
третя особа, порушив право власності третьої особи на вказане майно. Такими
діями суд першої інстанції порушив вимоги ст. 27 ГПК України, що відповідно до
вимог ст. 104 ГПК України тягне за собою необхідність скасування рішення суду
першої інстанції.

На
підставі вищенаведеного та  керуючись
ст.ст. 101, 103, 104, 105  ГПК України,
Львівський апеляційний господарський
суд  -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу суб»єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1. задоволити
частково.

Заяву
Товариства з обмеженою відповідальністю «Передзвін»задоволити.

Рішення
господарського суду Львівської області від 11.10.2007 року у справі № 26/293
скасувати. Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог про
витребування об»єкту купівлі-продажу відповідно до укладеного договору
купівлі-продажу від 29.05.2006 року та виконання умов договору підряду на
виконання проектних робіт від 29.05.2007 року, відмовити.

Позовні
вимоги про стягнення штрафу та пені задоволити частково. Стягнути з суб»єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2(АДРЕСА_1) на користь
товариства з обмеженою відповідальністю «Світлана»(с. Підберізці,
Пустомитівський район Львівської області) 10 000 грн. штрафу, 15 600 грн. пені,
891 грн. 00 коп. державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині  позовної вимоги про стягнення 15 000 грн.
пені та  40 000 грн. штрафу, відмовити у
зв»язку із зменшенням розміру неустойки.

Господарському
суду Львівської області видати накази в порядку ст.. 116 ГПК України.

Постанову
може бути оскаржено в касаційному порядку.

Матеріали
справи скерувати до господарського суду Львівської області.

Головуючий                                 Р. Марко

Суддя                                      С. Бойко

Суддя                                      Т. Бонк