ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2008 р.

16:30

Справа № 13/290/07

м. Миколаїв

За позовом: Відкритого акціонерного товариства “Хлібзавод № 4”, 54018, м.Миколаїв, вул. Старофортечна, 1

до відповідача: Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві, 54017, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20

За участю прокурора Миколаївської області (54001, м.Миколаїв, вул.Спаська, 28)

про: скасування рішення

Суддя –Семенчук Н.О.

Секретар судового засідання Заболотна І.В.

Представники:

Від позивача: Шеремет А.І., дов. № 44 від 20.02.2008 р.

Від відповідача: Ємельянова О.В., дов. № 30310/9/10-016 від 05.11.2007р.

Воробйова С.Ю., дов. № 620/9/10-016 від 11.01.2008р.

Андросенко В.Д., дов. № 5482/9/10-016 від 26.02.2008р.

В засіданні приймає участь: прокурор Коробченко Д.М.

Суть спору: Відкрите акціонерне товариство “Хлібзавод № 4” звернулось до господарського суду із позовними вимогами (зміна позовних вимог від 15.11.2007р.) про скасування рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві від 13.03.2007р. № 00003440/0 в частині застосування до ВАТ “Хлібзавод № 4” штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1572149,10 грн. за порушення п. 1 ст. 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” № 265/95-ВР.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається те, що підприємство мало право при виносній торгівлі використовувати КОРО, зареєстровані відповідно до законодавства. В акті перевірки СДПІ ВПП у м. Миколаєві як докази проведення розрахункових операцій без реєстратора розрахункових операцій є лише договори оренди на ринках «Колос», «Южний», «Владка». Але договори оренди не є прямими доказами того, що реалізація продукції підприємства позивача здійснювалася саме через кіоски. Підприємство здійснювало виїзну торгівлю продукцією власного виробництва та саме для цього були зареєстровані відповідно до законодавства у ДПІ Ленінського району м. Миколаєва книги КОРО без заперечень з боку ДПІ щодо зазначеної діяльності підприємства. Вказує на те, що підприємство фактично займало на територіях ринків «Колос», «Южний», «Владка»не кіоск, як зазначено в акті перевірки, а тільки столи (лотки), з яких і здійснювалась реалізація продукції.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, вказує на те, що оскаржуване рішення є законним. В акті перевірки зазначено, що ВАТ “Хлібзавод № 4” мав господарські одиниці –кіоски, в яких проводив розрахункові операції з продажу товарів без РРО з застосуванням КОРО які зареєстровані на виносну торгівлю. Зазначає, що факт того, що позивач мав кіоски, підтверджується договорами № 103 від 03.03.2003 року, № 19 від 05.01.2005 року, № 22 від 12.01.2004 року, № 20 від 11.01.2005 року; № б/н від 01.01.2005 року.

Заслухавши представників сторін та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд -

встановив:

Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві здійснила виїзну планову перевірку Відкритого акціонерного товариства “Хлібзавод № 4” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2003 по 30.09.2006 року, за результатами якої складено акт № 175/40-040-24793583 від 27.02.2007 року.

На підставі акту перевірки СДПІ ВПП у м. Миколаєві прийняла рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за №00003440/0 від 13.03.2007 року яким застосувала до ВАТ “Хлібзавод № 4” суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1572829,10 грн.

Позивач не погодився з оскаржуваним рішенням в частині застосування до ВАТ “Хлібзавод № 4” штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 572 149,10 грн. за порушення п. 1 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій” та звернувся до господарського суду з позовними вимогами про скасування рішення СДПІ ВПП у м. Миколаєві від 13.03.2007 року № 00003440/0 в частині застосування до ВАТ “Хлібзавод № 4” штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 572 149,10 грн.

Позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” № 265/95 від 6 липня 1995 року (Далі - Закон України № 265/95), - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

За порушення вищевказаних вимог згідно п.1 ст.17 Закону України № 265/95 застосовується фінансова санкція у п’ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг).

Статтею ст. 10 Закону України № 265/95 визначено, що перелік окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, а також граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг), при перевищенні якого застосування реєстраторів розрахункових операцій є обов'язковим, встановлюються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики і Державної податкової адміністрації України. Розрахункові книжки не застосовуються у випадках здійснення підприємницької діяльності, визначених статтею 9 цього Закону.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2000 року № 1336 “Про забезпечення реалізації статті 10 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” встановлено перелік окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій”, яким дозволена –роздрібна торгівля на ринках, ярмарках (за винятком розташованих на їх території магазинів, кіосків, палаток, павільйонів, приміщень концертного типу).

На сторінці 40 акту перевірки зазначено, що позивач згідно договору з КП “Ринок Колос” № 103 від 03.03.2003 року мав господарську одиницю “кіоск” в якому проводились розрахункові операції без РРО з використанням КОРО № від 18.03.2004 року яка зареєстрована в ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва на виносну торгівлю, згідно договорів з ТОВ “Облкопринкторг-2” № б/н від 01.01.2005 року та № б/н від 01.01.2006 року на ринку “Южний” ВАТ “Хлібзавод № 4” мав господарську одиницю “кіоск” в якому проводить розрахункові операції без РРО з використанням КОРО № 352 від 16.04.2002 року, зареєстрованого ДПІ у Ленінському районі на виносну торгівлю та згідно договорів з МПП ВКФ “Владка” № 20 від 11.01.2003 року, № 22 від 12.01.2004 року та № 19 від 05.01.2005 року на ринку “Владка” ВАТ “Хлібзавод № 4” мав господарську одиницю “кіоск” в якому проводив розрахункові операції без РРО з використанням КОРО № 362 від 16.04.2002 року, зареєстрованого ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва на виносну торгівлю.

Акт перевірки № 175/40-040-24793583 від 27.02.2007 року підписаний головою правління ВАТ “Хлібзавод № 4” “з запереченнями” та зазначено, що заперечення будуть надані в триденний термін (а.с. 20).

02.03.2007 року ВАТ “Хлібзавод № 4” надало до СДПІ ВПП у м. Миколаєві заперечення до акту перевірки, в яких зазначило, що відповідно до Закону України № 265/95 підприємство мало право при виносній торгівлі використовувати КОРО, що не є порушенням діючого законодавства. Книги КОРО були зареєстровані відповідно до законодавства у ДПІ Ленінського району м. Миколаєва без заперечень, щодо діяльності підприємства. Фактично підприємство займало на територіях ринків “Колос”, “Южний”, “Владка” не кіоски, як зазначено в акті перевірки, тільки столи (лотки), що не відповідає визначенню кіоску (а.с. 33).

Частиною 2 ст. 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в обґрунтування того, що позивач проводив розрахункові операції з продажу товарів саме із стаціонарних приміщень-кіосків посилається на договори № 103 від 03.03.2003 року, № 19 від 05.01.2005 року, № 22 від 12.01.2004 року, № 20 від 11.01.2005 року, будь-яких інших доказів (дозвіл на розміщення малої архітектурної форми, акт про прийняття стаціонарної малої архітектурної форми в експлуатацію, тощо) відповідачем не зазначено та не надано.

Як вбачається з наданих до позову договорів про надання торгових місць № 103 від 03.03.2003 року, № 19 від 05.01.2005 року, № 22 від 12.01.2004 року, № 20 від 11.01.2005 року; № б/н від 01.01.2005 року (а.с. 21,23-28) ВАТ “Хлібзавод № 4” надавались саме торгові місця на ринках під кіоск, а не передавались в оренду кіоски, як вказує відповідач.

Позивач зазначає, що на торгових місцях кіоски не ставились, а торгівля ним здійснювалась саме з лотків.

21.02.2008 року на запит суду від КП “Ринок Колос” надійшла відповідь № 59 від 21.02.2008 року в якій зазначено, що згідно договору № 103 від 03.03.2003 року укладеного на період з 03.03.2004 року по 31.12.2004 року між КП “Ринок Колос” з однієї сторони та ВАТ “Хлібзавод № 4” з другої, предметом договору є торгівельна площа. Господарська одиниця кіоск ВАТ “Хлібзаводу № 4” не передавалась. Від інших підприємств відповіді не надані.

Частина 3 ст. 2 КАС України покладає на адміністративні суди у справах щодо оскарження рішень суб’єкта владних повноважень обов’язок перевіряти чи прийняте рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, рішення СДПІ ВПП у м. Миколаєві від 13.03.2007 року № 00003440/0 в частині застосування до ВАТ “Хлібзавод № 4” штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1572149,10 грн. за порушення п. 1 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР, є таким, що прийняте необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Керуючись ст. ст. 94, 98, 160-163, 167, 254 КАСУ господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Скасувати рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві № 00003440/0 від 13.03.2007р. в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1572149,10 грн.

3. Відшкодувати з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства “Хлібзавод № 4” судові витрати в сумі 3,40 грн.

Постанова у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Н.О.Семенчук