ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2008 р.

№ 6/308-07-7670

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Волковицької Н.О. –головуючого,

Кравчука Г.А.,

Рогач Л.І.

за участю представників сторін:

позивача

Зайцева С.М. дов. від 20.02.2008 року

відповідача

не з'явився, належно повідомлений про час і місце слухання справи

третіх осіб

Нікогосяна О.С. дов. від 04.04.2008 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Одеської залізниці

на постанову

від 14.02.2008 року Одеського апеляційного господарського суду

у справі

№ 6/308-07-7670 господарського суду Одеської області

за позовом

Одеської залізниці

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Міністерство транспорту та зв'язку України

до

Одеської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Комунальне підприємство "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості"

про

визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Одеська залізниця звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Одеської міської Ради про визнання права власності за державою в особі Міністерства транспорту і зв'язку України на об'єкти нерухомого майна, що знаходяться в повному господарському віданні Одеської залізниці та розташовані на площі Привокзальній, 2 в м. Одесі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що будівлі та споруди, які розташовані на площі Привокзальній, 2 в місті Одеса закріплені за ним на праві повного господарського відання. З метою проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно залізниця звернулась до юридичного управління Одеської міської ради з заявами про оформлення свідоцтва на право власності нерухомого майна, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва, в зв'язку з відсутністю актів прийняття в експлуатацію об'єктів нерухомості. Крім того, позивач посилається на Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, відповідно до якого на органи місцевого самоврядування покладено обов'язок щодо видачі свідоцтва про право власності.

Рішенням господарського суду Одеської області від 03.12.2007 року в позові відмовлено з огляду на те, що права Одеської залізниці не порушені, оскільки остання не є державним органом, наділеним правами власника державного майна, залізниця наділена правом на захист лише свого права господарського відання, а право на звернення з позовом щодо захисту інтересів держави надано уповноваженому органу центральної влади - Міністерству транспорту та зв'язку України, який зазначено позивачем в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

За апеляційною скаргою Одеської залізниці судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.02.2008 року залишене без змін з тих же підстав.

Одеська залізниця звернулася до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 03.12.2007 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.02.2008 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заявник посилається на те, що при прийнятті оскаржуваних рішень судами було порушено та невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, зокрема, статті 20, 136 Господарського кодексу України, статті 16 Цивільного кодексу України.

Заявник зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено факт перебування відповідного нерухомого майна у повному господарському віданні Одеської залізниці та у власності держави в особі Міністерства транспорту та зв'язку України, а єдиною підставою для відмови у задоволенні позову стало відсутність, на думку судів, права у Одеської залізниці на заявлення відповідних позовних вимог.

Заслухавши суддю –доповідача та присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові у даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів переглядає за касаційною скаргою (поданням) та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що з метою проведення державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, розташованого на площі Привокзальній, 2 в м. Одесі Одеська залізниця в особі структурного підрозділу пасажирського вокзалу Одеса - головна звернулась до юридичного управління Одеської міської ради із заявами про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, розташованого на площі Привокзальній, 2 в м. Одесі.

Листами від 21.08.2007 року № 8943/вих., 09.08.2007 року № 03-871/вих. юридичне управління Одеської міської ради та виконавчий комітет Одеської міської ради повідомили, що відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003 року № 615, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності при наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та при наявності акта комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію. Серед наданих документів акт комісії про прийняття цього об'єкту і введення його в експлуатацію, а також рішення уповноваженого органу про затвердження проекту будівництва та дозволу на будівництво відсутні.

На підставі рішення Одеської міської ради від 13.07.2000 року № 234-ХХІІІ про затвердження технічної документації з інвентаризації земельних ділянок та видачі Одеській залізниці документів, що посвідчують право користування земельними ділянками загальною площею 377,2560 га в межах м. Одеси по адміністративних районах міста, під будівництво та для експлуатації і обслуговування будівель, залізничних колій і об'єктів допоміжного призначення залізниці видано Державний акт серії І-ОД №000301 на право постійного користування землею.

Згідно довідки державного архіву Одеської області від 02.07.2007 року №С-1337 у документах управління Одесько-Кишинівської залізниці з грудня 1953 року по грудень 1960 року акти комісії про прийняття і введення в експлуатацію приміщення пасажирського вокзалу Одеса-Головна відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд виходив із приписів статті 392 Цивільного кодексу України, згідно з якою власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Через втрату правовстановлюючих документів права власності на об'єкти нерухомого майна, яке розташоване на площі Привокзальній, 2 і знаходиться в повному господарському віданні Одеської залізниці, остання звернулась до господарського суду з позовом про визнання за державою в особі Міністерства транспорту і зв'язку України права власності на нерухоме майно.

Розглядаючи спір по суті суд першої інстанції встановив, що відповідно до статуту Одеська залізниця - це створене, згідно зі статтями 1,4 Закону України "Про залізничний транспорт" статутне територіально-галузеве об'єднання, засноване на державній власності і підпорядковане Державній адміністрації залізничного транспорту України. Майно залізниці є державною власністю і закріплене за нею на праві господарського відання.

Відповідно до статті 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб'єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності.

При цьому, суди вірно зазначили, що право власності є основним, самостійним правом, у той час як право повного господарського відання вторинне і залежить від права власності. Якщо право власності може існувати без права повного господарського відання, то останнє не існує без права власності.

Статтею 326 Цивільного кодексу України передбачено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватись іншими органами.

Відповідно до частини 2 статті 141 Господарського кодексу України - управління об'єктами, які належать державі, покладено на Кабінет Міністрів України і за його уповноваженням на центральні і місцеві органи виконавчої влади.

Виходячи із викладеного, суди дійшли висновку, що права та законні інтереси Одеської залізниці стосовно права власності або права управління спірним майном не порушено, оскільки мова йде про право власності, яке належить державі і право на звернення з позовом по захисту інтересів держави надано уповноваженому органу центральної виконавчої влади - Міністерству транспорту та зв'язку України. Але позивачем цей орган визначено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до частини З статті 136 Господарського кодексу України щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності.

Як обґрунтовано зазначено судами, доказів порушення інтересів позивача щодо володіння, користування і розпорядження майном суду не надано, право власності держави Одеською міською радою не оспорюється, але реєстрація цього права не здійснюється в зв'язку з ненаданням визначених Тимчасовим положенням документів.

Статтею 392 Цивільного кодексу України надає право власнику майна пред'явити позов про визнання його права власності не лише у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального Кодексу України, право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи ( у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Частиною 1 статті 21 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, користуються усіма правами і несуть усі обов'язки позивача, а треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов'язки сторін (ст. ст.26, 27 ГПК України).

Чинне процесуальне законодавство передбачає, що якщо позов подано особою не у власних інтересах, а в інтересах іншої особи (в даному випадку - Міністерства транспорту та зв'язку України), позивачем є особа, в інтересах якої подано позов про захист її прав і законних інтересів.

Міністерство транспорту та зв'язку України в даній справі виступає в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача і не користується правами, які належать лише позивачу.

За таких обставин, враховуючи, що судами повно і всебічно розглянуто всі обставини справи в їх сукупності та надано належну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, правильно застосовано норми діючого законодавства, касаційна інстанція не вбачає підстав для зміни або скасування рішення та постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтею 11111, Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Одеської області від 03.12.2007 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.02.2008 року у справі № 6/308-07-7670 господарського суду Одеської області залишити без змін.

Касаційну скаргу Одеської залізниці залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  Н. Волковицька

С у д д і          Г. Кравчук

Л. Рогач