КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2008                                                                                           № 31/154

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Губенко Н.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - повідомлений, але не з’явився;

від відповідача - повідомлений, але не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київського національного університету ім. Тараса Шевченка

на рішення Господарського суду м.Києва від 07.04.2006

у справі № 31/154

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства „Хрещатикбуд”

до                                                   Київського національного університету ім. Тараса Шевченка

про                                                  стягнення 657334 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 07.04.2006 у справі №31/154 позов задоволено. За рішенням підлягає стягненню з Київського національного університету імені Тараса Шевченка на користь Відкритого акціонерного товариства „Хрещатикбуд” 560 459 грн. основного боргу, 31 400 грн. інфляційних витрат, 10 082 грн. річних, 55 393 грн. пені та судові витрати: 6 574 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Судове рішення мотивоване тим, що: на виконання умов укладеного між сторонами договору підряду на 2003 рік № 07-01 від 15.01.2003 позивачем, за договором підрядник, згідно із актами форми КБ-2в та довідки форми № КБ-3 за квітень, червень та серпень 2005 року виконувались роботи по об’єкту на суми: 170 526 грн., 275 881 грн., 114 052 грн. відповідно, про що сторони не заперечують; до матеріалів справи залучені належним чином підписані та засвідчені печатками юридичних осіб акти приймання виконаних робіт та узгоджені довідки їх вартості, якими підтверджується право позивача на отримання від відповідача оплати вартості виконаних робіт у розмірі 560 459 грн.; також, судом встановлено, що роботи за підрядним договором виконувались в обсязі узгодженого кошторису, вартість робіт визначалась у поточних цінах з дотриманням діючих ДБН, при цьому, позивач підтвердив документально (довідка № 159) дотримання ним ощадливості ведення робіт (ст. 845 ЦК України); позивачем пред’явлено суду для огляду Акт державної приймальної комісії від 16.08.2005, яким підтверджується виконання загально-будівельних робіт на об’єкті, з наведеного акту вбачається, що роботи виконані відповідно до проектно-кошторисної документації та будівельних норм і стандартів, перелічуються основні показники та зазначені обсяги робіт, які покладені в основу розрахунків між сторонами; судом встановлено, що даний акт підписаний з боку замовника (відповідача у справі) без будь-яких зауважень та письмових заперечень щодо прийнятих обсягів робіт; враховуючи викладене, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що вимоги заявленого позову є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки документально є підтвердженим факт невиконання відповідачем взятих зобов’язань за договором підряду № 07-01 від 15.01.2003 (пункти 7.1-7.5 договору); місцевий господарський суд задовольнив позовні вимоги і в частині стягнення пені у розмірі 55 393 грн., інфляційних витрат у розмірі 31 400 грн. та 3% річних у розмірі 10 082 грн., оскільки поданий позивачем розрахунок відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2006 у справі № 31/154 повністю з підстав неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Заявник посилається на те, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи.

Так, судове рішення мотивоване тим, що відповідачем підписані акти виконаних робіт та Акт державної приймальної комісії від 16.08.2005, однак, відповідач не може погодитись з даним висновком, оскільки судом не враховані обставини, які виникли вже після підписання Акту від 16.08.2005, а саме: за результатами перевірки відділом контролю фінансово-господарської діяльності цільового використання бюджетних коштів на капітальне будівництво корпусу загальноуніверситетських кафедр по пр. Глушкова, 2 в м. Києві було виявлено відхилення генерального підрядника (позивача у справі) від проекту будівництва та завищення обсягу робіт порівняно з фактичним виконанням. Саме ці обставини були причиною недоперерахування відповідачем коштів позивачу, оскільки всі вимоги до останнього зробити звірку та повернути зайво отримані кошти до позитивних наслідків не привели. В свою чергу, відповідач був змушений звернутися до Міністерства внутрішніх справ України із заявою про проведення перевірки виявлених обставин, яка була прийнята Міністерством і розпочато перевірку. Про дані обставини відповідач повідомив суд і просив у зв’язку із цим зупинити провадження у справі до отримання висновків МВС України. Однак, незважаючи на викладене, місцевий господарський суд не задовольнив вказане клопотання та прийняв рішення, про судове засідання 07.04.2006 відповідач повідомлений не був.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, та просить оскаржуване рішення залишити без змін, а вимоги апеляційної скарги без задоволення, зважаючи на наступне: позивач стверджує, що доводи апеляційної скарги є документально необґрунтованими, оскільки об’єкт за договором підряду № 07-01 від 15.01.2003 введений в експлуатацію в серпні 2005 року, Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта від 16.08.2005, затверджений наказом Міністерства освіти і науки № 525-оп, цей акт підписаний усіма учасниками державної приймальної комісії без зауважень, у тому числі і представниками університету, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 № 1243; відхилень від проекту не виявлено, завищення обсягу робіт порівняно з фактичним виконанням не встановлено.

Сторони відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення позивачу та відповідачу 04.02.2008, а саме рекомендованих листів за №№ 375227, 375278, згідно з якими була надіслана ухвала Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2008 у справі № 31/154 про поновлення апеляційного провадження, та відмітка канцелярії апеляційного господарського суду, здійснена на зворотному боці ухвали про відкладення розгляду справи відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Голови Вищого господарського суду України від 10.12.2002 за № 75.

При розгляді апеляційної скарги апеляційним господарським судом досліджені наявні матеріали справи та встановлено наступне.

ВАТ „Хрещатикбуд” (далі - позивач) звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Київського національного університету імені Тараса Шевченка (далі - відповідач) про стягнення 560 459 грн. основного боргу, 55 393 грн. пені., 31 400 грн. інфляційних витрат та 10 082 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідач в порушення укладеного між сторонами договору підряду № 07-01 від 15.01.2003 не здійснив оплату вартості виконаних позивачем робіт на суму 560 459 грн.; доказами, що підтверджують виконання позивачем підрядних робіт за вказаним договором відповідно до ст. ст. 32, 33 ГПК України є документи, додані до позовної заяви: акти приймання виконаних підрядних робіт за спірний період; довідки про вартість виконаних підрядних робіт (типова форма КБ-3); реєстр виконаних БМР за квітень-серпень 2005 року по ф. КБ-2в; Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта від 16.08.2005.

Місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки є нормативно та документально обґрунтованими відповідно до ст. ст. 32, 33 ГПК України.

Апеляційний господарський суд погоджується з даним висновком місцевого господарського суду та не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення з огляду на наступне.

15.01.2003 між відповідачем, за договором замовник, та позивачем, за договором підрядник, було укладено договір підряду на 2003 рік № 07-01, за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов’язується своїми силами у відповідності до умов даного договору виконати роботу, а замовник зобов’язується прийняти цю роботу та оплатити її.

Відповідно до п. 2.1 договору підряду № 07-01 підрядник виконує всі будівельні роботи, згідно з затвердженою проектно-кошторисною документацією на капітальне будівництво навчального корпусу загальноуніверситетських кафедр Київського національного університету імені Тараса Шевченка за адресою: м. Київ, пр. Глушкова, 2.

Пунктом 3.1 договору підряду № 07-01 передбачено, що предметом підряду (результатом виконаних робіт за даним договором) є: споруджені конструкції об’єкту, що приймаються замовником з оформленням актів приймання виконаних робіт по формі КБ-2в, КБ-3, та при закінченні будівництва – акт здачі-приймання об’єкту в експлуатацію.

Розділом 10 договору підряду № 07-01 сторонами погоджено наступне: здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за актом впродовж двох днів з моменту повідомлення підрядником замовника про готовність предмету підряду до приймання (п. 10.1); приймання-здача робіт, які виконуються згідно з даним договором здійснюється за актом про приймання виконаних робіт, що підписується повноважними представниками сторін і є невід’ємною частиною даного договору (п. 10.3).

Правовідносини, що виникли між сторонами за договором від 15.01.2003 по правовій природі є зобов’язаннями, що виникають з договору будівельного підряду (підряд на капітальне будівництво за ЦК УРСР).

Згідно із п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності; щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

До зобов’язань, що виникли та існують на підставі договору підряду № 07-01 від 15.01.2003 застосовуються відповідні положення глав 28, 29 Цивільного кодексу УРСР та глави 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 332, 335 Цивільного кодексу УРСР та ст.ст. 837, 839 Цивільного кодексу України за договором підряду підрядник зобов’язується виконати на свій ризик певну роботу за завданням замовника з його або своїх матеріалів, а замовник зобов’язується прийняти й оплатити виконану роботу. Підрядник зобов’язаний виконати роботу, обумовлену договором, з своїх матеріалів і своїми засобами, якщо інше не встановлене законом або договором. Підрядник, що виконує роботу з своїх матеріалів, відповідає за доброякісність матеріалів.

Визначення договору підряду на капітальне будівництво надавалось ст. 353 ЦК УРСР, з прийняттям нового Цивільного кодексу України легальне визначення договору будівельного підряду надається статтею 875 Кодексу, відповідно до якої за договором будівельного підряду підрядник зобов’язується збудувати і здати у встановлений строк об’єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов’язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов’язок не покладається на підрядника, прийняти об’єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх; договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов’язаних з місцезнаходженням об’єкта.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 877 підрядник зобов’язаний здійснювати будівництво та пов’язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт; підрядник зобов’язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду; договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов’язана надати відповідну документацію.

Частина 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передбачає, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до листа Державного комітету статистики України та Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 03.03.1998 N 7/98 щодо заповнення форми № КБ-2в „Акт приймання виконаних підрядних робіт” „Акт приймання виконаних підрядних робіт”, форма № КБ-2в, (в подальшому - Акт) - документ первинного обліку, який складається щомісячно для визначення вартості та обсягів виконаних будівельно-монтажних, ремонтних та інших підрядних робіт і є основою для складання „Довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат” (форма № КБ-3).

На підтвердження факту виконання робіт за договором підряду № 07-01 за квітень, червень та серпень 2005 року позивач надав акти приймання виконаних підрядних робіт (типова форма № КБ-2в, затверджена наказом Державного комітету статистики України та Державного комітету України з будівництва та архітектури від 21.06.2002 № 237/5), належним чином засвідчені копії яких залучені до матеріалів справи (див. арк. с. 29-91), а також довідки про вартість виконаних підрядних робіт за квітень, червень та серпень 2005 року відповідно (типова форма № КБ-3), реєстр виконаних будівельно-монтажних робіт за квітень, червень, серпень 2005 року по ф. КБ-2в (див. арк. с. 25-28). Також позивачем надано Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкту від 16.08.2005, а саме: корпусу загальноуніверситетських кафедр з аудиторним фондом за адресою: м. Київ, проспект Глушкова, 2.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що за результатами перевірки Відділом контролю фінансово-господарської діяльності КНУ імені Тараса Шевченка цільового використання бюджетних коштів на капітальне будівництво корпусу загальноуніверситетських кафедр по пр. Глушкова, 2 в м. Києві було виявлено відхилення генерального підрядника (позивача у справі) від проекту будівництва та завищення обсягу робіт порівняно з фактичним виконанням. Дані обставини стали відомими вже після підписання Акту від 16.08.2005 та слугували підставою для звернення відповідача до Міністерства внутрішніх справ України з відповідною заявою (лист від 23.03.2006 № 03-07, арк. с. 105). Натомість, місцевий господарський суд не прийняв до уваги дані обставини та не задовольнив клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до проведення перевірки МВС України, викладених у заяві відповідача фактів.

Згідно із ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

19.06.2006 відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з клопотанням про призначення експертизи на підставі ст. 41 ГПК України.

Апеляційний господарський суд, керуючись положеннями ст. 41 ГПК України, роз’ясненням президії Вищого арбітражного суду України від 11.11.1998 N 02-5/424 „Про деякі питання практики призначення судової експертизи” (в редакції від 10.12.2004 N 04-5/3248), задовольнив клопотання відповідача про призначення експертизи, оскільки акти виконаних робіт, на підставі яких позивач просить стягнути заборгованість, носять суперечливий характер (не зазначено прізвищ та посад осіб, підписи яких містяться на актах), а відтак апеляційний господарський суд прийшов до висновку про доцільність призначення судової будівельно-технічної експертизи, про що і було винесено відповідну ухвалу.

Так, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2006 у справі № 31/154 призначено судову будівельно-технічну експертизу, доручено її проведення Київському науково-дослідному інституту судових експертиз; на вирішення експертизи поставлено наступні питання:

- яка вартість капітального будівництва навчального корпусу загальноуніверситетських кафедр Київського національного університету імені Тараса Шевченка за адресою: м. Київ, пр. Глушкова, 2?

-          чи були допущені при будівництві корпусу загальноуніверситетських кафедр по пр. Глушкова, 2 у м. Києві відхилення від проекту?

-          чи були при складенні акту виконаних робіт по даному об’єкту завищені обсяги робіт порівняно з фактичним виконанням?

-          чи були завищені обсяги виконаних робіт щодо благоустрою прилеглої території до збудованого об’єкту ( акт № 1/1 виконаних робіт за червень 2005 року)?

-          чи були завищені обсяги виконаних внутрішніх оздоблювальних робіт об’єкту та його покрівлі (акт № 4 за квітень 2005 року)?

-          чи були завищені обсяги виконаних робіт щодо улаштування покриття із паркету (акт № 18 за червень 2005 року)?

Пунктом 4 резолютивної частини вказаної ухвали витрати, пов’язані із проведенням будівельно-технічної експертизи, покладені на відповідача, однак, відповідач не сплатив попередню оплату за проведення експертизи, в зв’язку з чим Київський науково-дослідний інститут судових експертиз залишив ухвалу апеляційного господарського суду без виконання, що дає підстави колегії суддів прийти до висновку, що такі дії з боку відповідача свідчать про відсутність у нього наміру щодо проведення такої експертизи та отримання висновку експерта з поставлених на вирішення експертизи питань.

Обов’язок доказування, відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Оскільки відповідач посилається на допущення генеральним підрядником (позивачем у справі) відхилень від проекту будівництва та завищення обсягів робіт порівняно з фактичним виконанням, то саме він і повинен довести наявність таких фактів.

Однак, відповідач, посилаючись на вказані факти, не підтверджує їх документально, від проведення судової будівельно-технічної експертизи ухилився, натомість, в матеріалах справи містяться документи, підтверджуючі виконання позивачем підрядних робіт на вказану в позові суму: акти приймання виконаних підрядних робіт, а також довідки про вартість виконаних підрядних робіт за квітень, червень та серпень 2005 року.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки) (частина 2 ст. 853 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 ст. 853 Цивільного кодексу України закріплено, якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

Однак в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що відповідач повідомляв позивача про виявлені ним після прийняття виконаних робіт недоліки та відсутні й звернення відповідача до позивача з проханням їх усунення.

В свою чергу, в матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем виконаних позивачем робіт за квітень, червень та серпень 2005 року на загальну суму 560 459 грн., що свідчить про порушення відповідачем умов договору підряду № 07-01 від 15.01.2003 (п.п. 7.1-7.5 договору) та ст. ст. 854, 875 ЦК України

Таким чином, апеляційний господарський суд підтримує висновок місцевого господарського суду про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 560 459 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги не обмежувались стягненням основного боргу, позивач також просив суд стягнути з відповідача 55 393 грн. пені., 31 400 грн. інфляційних витрат та 10 082 грн. 3% річних.

Згідно із п. 10 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Цивільного кодексу України про відповідальність за порушення договору застосовуються в тих випадках, коли відповідні порушення були допущені після набрання чинності цим Кодексом, крім випадків, коли в договорах, укладених до 1 січня 2004 року, була встановлена інша відповідальність за такі порушення.

Пунктом 13.3 договору підряду № 07-01 передбачено, що за несвоєчасну оплату виконаних робіт без поважної причини замовник сплачує підряднику пеню в розмірі 0,1% від неоплаченої суми за кожен день затримки.

Оскільки відповідач припустився прострочення оплати виконаних робіт, то відповідно до пункту 13.3 договору та Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” господарським судом першої інстанції правомірно стягнута з відповідача пеня у розмірі 55 393 грн. за період з травня 2005 по січень 2006.

Апеляційний господарський суд також погоджується з висновком місцевого господарського суду про правомірність нарахування відповідачу 3% річних у розмірі 10 082 грн. та 31 400 збитків від інфляції на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки наданий позивачем розрахунок не суперечить умовам договору та нормам чинного законодавства.

Щодо посилання відповідача в апеляційній скарзі про неповідомлення його про проведення судового засідання 07.04.2006, колегія суддів вважає його безпідставним, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у судовому засіданні 05.04.2007, на якому був присутній повноважний представник відповідача Саленко І.В. (дов. № 26 від 14.09.2005), відповідно до ст. 77 ГПК України оголошувалась перерва до 07.04.2006 із зазначенням часу проведення засідання (протокол судового засідання від 05.04.2006, арк. с. 121), тобто відповідач був проінформований про дату та час проведення наступного судового засідання, при цьому, представник відповідача Саленко І.В. був присутній у судовому засіданні 07.04.2006.

Враховуючи викладене, немає підстав визнати доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, переконливими та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, а тому колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Господарський суд міста Києва вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку відповідно до ст. 43 ГПК України та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2006 у справі №31/154 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 31/154 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді