ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2008 р.
Справа № 46/60-08

вх.
№ 1182/4-46

Суддя
господарського суду Ільїн О.В.

при секретарі
судового засідання Макаренко К.М.

за участю
представників сторін:

позивача -
не з"явився;  відповідача - не
з"явився;

розглянувши
справу за позовом СПД ФО ОСОБА_1, с. Старий Салтів

до  Харківської міської ради, м. Харків

про визнання
права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач (СПД ФО
ОСОБА_1) звернувся до господарського суду із позовною заявою, в якій просить
суд визнати за ним право власності на нежитлову будівлю (Літ. "Б-1")
загальною площею 28,3 кв. м., яка розташована по АДРЕСА_1.

Сторони у
призначене судове засідання не з"явилися, про причину неявки суд не
повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Витребуваних ухвалою господарського суду від 18.02.2008 року документів не
надали.

Беручи до
уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за
статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за
наявними в ній матеріалами.

Розглянувши
матеріали справи, господарським судом встановлено, що у 2006 році на земельній
ділянці загальною площею 30 кв.м., яка знаходиться у користуванні позивача (СПД
ФО ОСОБА_1) на праві договору оренди земельної ділянки б/н від 17.04.2006 року,
та розташована по АДРЕСА_1, було встановлено кіоск по продажу продуктів
харчування.

Відповідно до
"Паспорту розміщення малої архітектурної форми для ведення підприємницької
діяльності", який затверджено головним архітектором м. Харкова Бобровським
В.О., вищезазначений кіоск належить позивачу (СПД ФО ОСОБА_1). Дозвіл на
розміщення кіоску, який розташован по АДРЕСА_1 наданий позивачу заступником
начальника управління містобудування та архітектури Харківської міської ради
Колоша С.В. - "Дозволу № 558 на розміщення малої архітектурної
форми".

Як свідчать
матеріали справи, для покращення якості послуг, які надаються споживачам,
позивачем замість кіоску було побудовано капітальну споруду загальною площею
28,3 кв.м., яка також використовується для продажу продуків харчування, з
дотриманням відповідних санітарних та інших норм діючого законодавства у сфері
торгівлі.

За результатами
обстеження технічний стан будівельних конструкцій вищезазначеної нежитлової
будівлі визнаний задовільним, подальша експлуатація нежитлової будівлі за її
функціональним призначенням можлива. Дефектів будівельних конструкцій будівлі
(перегиби, покриття, перекоси), які впливають на їх міцність, стійкість та
надійність не виявлено, про що було складено Висновок про технічний стан
будівельних конструкцій нежитлової будівлі (Літ. "Б-1") по АДРЕСА_1
від 24.12.2007 р., зробленого Приватним підприємством "Науково-виробнича
фірма "САНТЕК".

Таким чином,
вищезазначена нежитлова будівля, яка використовується позивачем для продажу
продуктів харчування, за своїм функціональним призначенням відповідає технічним
нормам.

Відповідно до
ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися  та
розпоряджатися  своєю  власністю.
Право  приватної власності
набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Статтею 4
Закону України "Про власність" передбачено, що власник на свій розсуд
володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може
використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої
законом, діяльності, зокрема, передавати його безоплатно або за плату у
володіння і користування іншим особам. Всім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення своїх прав. Держава безпосередньо не втручається в
господарську діяльність суб'єктів права власності.

Згідно із
статтею 48 зазначеного Закону передбачено, що Україна законодавчо забезпечує
громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права
власності. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би
ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування
завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється судом, господарським
судом або третейським судом.

Враховуючи
вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними,
підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням
викладеного, суд приходить до висновку про обгрунтованість доводів, викладених
позивачем у позовній заяві, з урахуванням чого вони підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Приймаючи до
уваги, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судових витрат, суд
вважає, що витрати по сплаті державного мита та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу слід покласти на позивача.

Керуючись ст.
41 Конституції України, ст. ст. 4, 48 Закону України "Про власність",
ст. ст. 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Визнати за
Суб"єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 (АДРЕСА_2,
код ЄДРПОУ НОМЕР_1) право власності на нежитлову будівлю (Літ. "Б-1")
загальною площею 28,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення
підписано 06.03.2008 р.

Суддя
Ільїн О.В.