ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

01.04.2008 року                                                            Справа № 6/45

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                        Семендяєвої І.В.

суддів                                                   Баннової Т.М.

Парамонової Т.Ф.

за присутністю секретаря

судового засідання                                        Антонової І.В.

та представників сторін:

від позивача                                        - Чекалюк Л.О., юрисконсульт,

довіреність № 02-07/34-52 від 10.05.07,

від відповідача                                        - повноважний представник не прибув,

розглянув у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу                                          Товариства з обмеженою відповідальністю

„Українсько –Американська компанія

СТОУН”, м. Луганськ

на ухвалу

господарського суду                              Луганської області

від                                                             20.02.08

у справі                                                  № 6/45 (суддя –Василенко Т.А.)

про                                                             забезпечення позову

за позовом                     Закритого акціонерного товариства

„Універсал”, м. Луганськ

до відповідача                                        Товариства з обмеженою відповідальністю

„Українсько –Американська компанія

СТОУН”, м. Луганськ

про                                                             стягнення 299 766 грн. 19 коп.

В С Т А Н О В И В:

Закрите акціонерне товариство „Універсал”, м. Луганськ (далі за текстом – ЗАТ „Універсал”, позивач по справі) звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Українсько –Американська компанія СТОУН”, м. Луганськ (далі за текстом –ТОВ „Українсько –Американська компанія СТОУН”, відповідач по справі) про стягнення заборгованості у розмірі 299 766 грн. 19 коп., яка виникла на підставі договору № 131 купівлі –продажу від 15.09.06.

Також у позовній заяві № 02-12/04-6 від 18.01.08 позивач просив суд першої інстанції прийняти міри по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, що знаходиться за адресою: с. Паліївка Лутугинського району Луганської області, вул. Миру, 2 згідно акту від 15.09.06 прийому –передачі до договору № 131 від 15.09.06 обладнання, що встановлене на ділянці по виробництву продукції птахівництва; вул. Пархоменко, буд. 40, с. Кам”янка Лутугинського району Луганської області 96/100 часток комплексу, тваринницького з господарськими і побутовими будівлями і спорудами згідно акту прийому –передачі від 03.04.07 і договору купівлі –продажу від 03.04.07, посвідчений приватним нотаріусом Лутугинського районного нотаріального округу Луганської області Суперфін Б.М., зареєстрованим в реєстрі за № 884.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 20.02.08 по справі № 6/45 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 11.03.08.

В той же день місцевий господарський суд ухвалою по даній справі наклав арешт на обладнання, що належить відповідачу, передане за актом прийому –передачі від 15.09.06 до договору № 131, що встановлене на ділянці по виробництву продукції птахівництва і розташоване за адресою –с. Паліївка Лутугинського району Луганської області, вул. Миру, буд. 2, а також накладено арешт на майно, що належить відповідачу, передане згідно акту прийому –передачі від 03.04.07 і договору купівлі –продажу від 03.04.07, а саме: 96/100 часток комплексу, тваринницького з господарськими і побутовими будівлями і спорудами, розташоване за адресою –с. Кам”янка Лутугинського району Луганської області, вул. Пархоменко, буд. 40.

Не погоджуючись з ухвалою від 20.02.08 про забезпечення позову, відповідач звернувся до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 04.03.08 б/н, якою просить скасувати ухвалу господарського суду Луганської області.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник посилається на те, що заява позивача про забезпечення позову не відповідає ст. 43-3 ГПК України; що у позовній заяві зазначено адресу, за якою відповідач вже не знаходиться, оскільки останній змінив і юридичну, і фактичну адресу; що суд, не упевнився в тому, чи отримав відповідач копії позовної заяви та додані до неї матеріали, чим порушив норми процесуального права; що в порушення вимог ст. 43 ГПК України було подано клопотання, а не заяву; що порушено норми ст. 43-4 ГПК України; що судом не було враховано той факт, що майно, на яке накладено арешт, є заставленим майном згідно договору застави.

Відповідно до ст. 98 Господарського процесуального кодексу України Луганський апеляційний господарський суд ухвалою від 12.03.08 у справі № 6/45 прийняв апеляційну скаргу відповідача до апеляційного провадження.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду по справі для розгляду вказаної вище апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Луганської області від 20.02.08 призначено судову колегію у складі: головуючий суддя –Семендяєва І.В., суддя –Баннова Т.М., суддя – Парамонова Т.Ф.

Позивач відзивом № 02-12/26-20 від 25.03.08 вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржувану ухвалу –законною та обґрунтованою.

01.04.08 заявник скарги (відповідач) подав суду клопотання про розгляд апеляційної скарги за даною справою без участі його повноважного представника, яке судовою колегією задовольняється.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвала місцевого господарського суду у даній справі від 20.02.08 (а. с. 2) про задоволення клопотання позивача про забезпечення позову шляхом накладання арешту на обладнання та на майно, що належать відповідачу, винесена на підставі ст. ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України.

Стаття 66 вказаного Кодексу передбачає, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь – якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

-          накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

-          забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

-          забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

-          зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Про забезпечення позову виноситься ухвала. Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено.

Вибір способу забезпечення залежить від суті позовних вимог. У позові про стягнення грошей слід застосувати накладення арешту на кошти, арешт на майно доцільно застосовувати тоді, коли кошти у боржника відсутні, а тому виконання рішення про стягнення коштів неможливо.

Те, що у відповідача відсутні достатні кошти для оплати отриманого ним обладнання за договором № 131 купівлі –продажу обладнання тваринницького комплексу від 15.09.06 (а. с. 9-10) свідчить наступне: пунктом 2.1 був передбачений повний розрахунок за обладнання вартістю 466 465 грн. 57 коп. до 31.03.07; додатковою угодою № 1 від 03.04.07 до вказаного розрахунку був встановлений графік оплат за обладнання: 03 травня 2007 року –209 521 грн. 14 коп.; 29 червня 2007 року – 114 015 грн. 00 коп.; 29 липня 2007 року –114 015 грн. 00 коп.; 29 серпня 2007 року 114 015 грн. 00 коп.; 29 вересня 2007 року –114 015 грн. 00 коп. (а. с. 11).

Станом на 20.09.07 відповідно до акту звіряння розрахунків (а. с. 22) заборгованість відповідача склала 299 766 грн. 19 коп.

На заявлену позивачем претензію № 02-14/66-82 від 10.10.07 відповідач надав відповідь від 01.10.07 № 34, у якій заборгованість визнав в сумі 299 766 грн. 19 коп. та пропонував провести розрахунок по графіку: - 31 жовтня 2007 року –100 000 грн. 00 коп.; - 30 листопада 2007 року –100 000 грн. 00 коп.; - 31 грудня 2007 року – 99 766 грн. 19 коп. та укласти додаткову угоду.

Оскільки відповідач не дотримався пропонованого ним же графіку оплати, позивач 20.02.08 звернувся до господарського суду з даним позовом.

У апеляційній скарзі відповідач проти наявності боргу саме в сумі 299 766 грн. 19 коп. не заперечує, зазначає про те, що суд першої інстанції не розглянув той факт, що майно, на яке накладено арешт, є заставленим майном згідно договору застави і суд не з’ясував, як відповідач може прийняти певні дії по відчуженню майна.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи вказаної апеляційної скарги, оскільки місцевим господарським судом застосовані заходи по забезпеченню позову за клопотанням позивача, яке викладене у позовній заяві, і таке клопотання було розглянуто під час підготовки справи до розгляду в порядку ст. 65 Господарського процесуального кодексу України без виклику сторін.

Отже суд першої інстанції не зобов’язаний був встановлювати факт вільності майна, на яке накладено арешт, від заставних та інших зобов’язань.

Те, що майно, на яке накладено арешт, є заставленим, не є безумовним скасуванням накладеного на це майно арешту, так як накладений арешт не перешкоджає залишатись спірному майну заставленим і спосіб його відчуження судом не повинен встановлюватись.

Крім того, слід прийняти до уваги те, що позов забезпечено шляхом накладення арешту на певне майно, а саме: 96/100 часток комплексу тваринницького з господарськими і побутовими будівлями та спорудами, розташоване за адресою: с. Кам”янка Лутугинського району Луганської області, вул. Пархоменко, буд. 40.

За поданими відповідачем договорами застави № 386 від 27.12.06 до кредитного договору № 132 від 20.12.06, укладеного між Акціонерним комерційним промислово –інвестиційним банком та товариством з обмеженою відповідальністю „Українсько –Американська компанія СТОУН”, в заставу передане майно: інкубатор універсальний вивідний ІУВ –Ф – 15, інкубатор універсальний попередній (вивідний) ІУП –Ф-45-21 (ІУВ –Ф –45-21), інкубатор універсальний попередній (вивідний) ІУП –Ф –45, електроводопідігрівач САОС –400-90-И1.

За договором застави обладнання від 25.05.07 у якості забезпечення заставодавцем (відповідачем) зобов’язань за договором відновлювальної кредитної лінії № 550-28/00024 від 25.05.07, який укладений між Акціонерно –комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк” та відповідачем за даною справою, у заставу передане майно:

- станки для утримання свиней,

- освітлювальні сети 200 м,

- огорожа скребкових конвейєров (сітка рабиця 10273 м 2),

- вигульний баз для свиней (труба ѕ 1262760 м 2),

- трубопровід опалення d = 100 mm,

- трубопровід опалення d = 76 mm,

- регістри з труб d = 76 mm,

- станки маточного утримання (мет. труба ѕ 3*2,4м),

- огорожа приводів транспортерів,

- сети освітлювальні,

- вигульний баз, зовнішні теплосети (90 м д-100 мм),

- зовнішні водогінні сети (1800 м д –50 мм),

- бункер для сипучих кормів емк. 6 т.,

- вентилятор осевий витяжний ОВ –400,

- вентилятори витяжні осеві ОВ –400,

- ваги підложні (до 500 кг) ВН –500,

- ємність для дизельного палива 2 м. куб.,

- ємність для насичення системи 4 м. куб.,

- котел водяного опалення топка вугільна,

- насос глубінний ЭЦВ –6 –10 –14,

- насос для насичення системи К 65,

- насос для циркуляції води К 100,

- світильники для розігріву молодняку СН – 60,

- світильники навісні дахові НСП –100,

- стіл металевий технологічний 0, 8*0,6м,

- сіловий щит з рубильником на 6 грп ЩС -6,

- теліжка транспортировочна кормів ТК 1,8,

- теплогенератор ТГ –1, 5 с з воздуховодом,

- транспортер цепний скребковий гориз. ТСН,

- транспортер цепний скребковий гориз. ТСН,

- транспортер цепний скребковий накл. ТСН,

- транспортер цепний скребковий наклон. ТСН,

- транспортер шнековий гориз. ТУ- 2А,

- транспортер шнековий наклон. ТУ –2А,

- транспортер шнековий ТУ –2А,

- шафа лабораторна медична ШЛМ,

- шафа керування насосом ШУ ЭЦВ,

- шафа обліку електроенергії СО –И 478А,

- щит освітлення 5 група (ПОН),

- щит освітлення котельні ЩО –31-21,

- щит силовий с автомат. викл. ЯМП1 –11270,

- щит силовий с рубильником 400 А РПЦ -34,

- щит силовий с рубильником РПЦ -34267,

- щит керування насосами ЩУ –2 (3 шт.),

- шафа металева.

Також відповідач у забезпечення кредитного договору № 0131/07/06-KLI від 16.07.07, укладеного між Акціонерним комерційним банком „Форум” та відповідачем за даною справою, за договором застави від 17.07.07 передав майно згідно переліку (цей перелік відповідачем не наданий).

Порівнюючи одиниці обладнання, на які накладено арешт (стосується птахівництва), та найменування обладнання, зазначених у вищевказаних договорах застави, неможливо зробити висновок про те, що в ухвалі, якою накладено арешт на обладнання, та договорах застави № 386 від 27.12.06, б/н від 25.05.07, б/н від 17.07.07, зазначено одне і те ж майно та однаковою вартістю, вказаного у акті приймання –передачі від 15.09.06 до договору купівлі –продажу № 131 від 15.09.06.

Як зазначалось вище, судом першої інстанції задоволено заяву позивача про забезпечення позову згідно ст. ст. 66-67 Господарського процесуального кодексу України, а не були вжиті запобіжні заходи відповідно до розділу V-1 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права („зазначення позивачем у позові адреси відповідача, за якою останній вже не знаходиться, оскільки змінив свою юридичну та фактичну адресу; суд першої інстанції, приймаючи позовну заяву, не упевнився в отриманні відповідачем копії позовної заяви”), слід зазначити наступне.

У позовній заяві закрите акціонерне товариство „Універсал” вказало адресу відповідача –товариства з обмеженою відповідальністю „Українсько –Американська компанія СТОУН”: м. Луганськ, вул. Єсеніна, 29. Ця адреса зазначена у договорі № 131 купівлі –продажу обладнання тваринницького комплексу від 15.09.06, який був укладений сторонами. Згідно зі ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Як слідує із п. 15 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 14.08.07 № 01-8/675 „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року”, у разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи –учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно із законом, і дана особа своєчасно не повідомила про це господарський суд, інших учасників процесу, то всі наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу. У вказаному Інформаційному листі також зазначено, що процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Оскільки позивач зазначив у позовній заяві адресу фактичного місцезнаходження відповідача, ухвала про порушення провадження у справі від 20.02.08 (а. с. 1) та ухвала про забезпечення позову від 20.02.08 (а. с. 2) були направлені господарським судом за вказаною у позовній заяві адресою.

Слід прийняти до уваги той факт, що наявність апеляційної скарги на ухвалу господарського суду про забезпечення позову дає підставу вважати, що відповідач вище зазначені ухвали отримав за вказаною у позові адресою, оскільки не зазначив, як йому стало відомо про накладення арешту на майно. Крім того, справа ще не розглядалась по суті, а ухвала суду у даній справі від 20.02.08 приймалась без участі сторін.

На підставі вищевикладеного, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду Луганської області від 20.02.08 у справі № 6/45 ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні за згодою позивача оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст. ст. 43, 85, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ :

1.          Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Українсько –Американська компанія СТОУН”, м. Луганськ від 04.03.08 б/н на ухвалу господарського суду Луганської області від 20.02.08 по справі № 6/45 залишити без задоволення.

2.          Ухвалу господарського суду Луганської області від 20.02.08 по справі № 6/45 залишити без змін.

Відповідно ч. 3, ч. 4 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та надсилається сторонам у справі в п’ятиденний строк з дня її прийняття.

Головуючий суддя                                                   І. В. Семендяєва

Суддя                                                                       Т.М. Баннова

Суддя                                                                                 Т.Ф. Парамонова