КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19.05.2008
№ 15/262/36

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Григоровича О.М.

суддів:

за участю секретаря

судового засідання

представників сторін

- прокуратури: не з'явився,

-
позивача: не з'явився,

-
відповідача 1: Тимошенко О.А. (дов. від 02.11.07 № 3-16/1287),

- відповідача 2: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційне подання Першого заступника прокурора м. Чернігова

на рішення Господарського суду Чернігівської
області від 12.02.2008

у справі № 15/262/36

за позовом                               Першого
заступника прокурора м. Чернігова в інтересах держави в особіУправління з
контролю за використанням та охороною земель у Чернігівській області

до                                                   1.
Чернігівської міської ради,

2. Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про
визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Перший
заступник прокурора м. Чернігова звернувся до Господарськогосуду Чернігівської
області з позовом в інтересах держави в особі Управління з контролю за
використанням та охороною земель у Чернігівській області (далі-позивач) до
Чернігівської міської ради (далі-відповідач 1), Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1(далі-відповідач 2) про визнання недійсним договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 28.09.07 № 4595 як такого, що укладений з істотним
порушенням вимог чинного законодавства.

Рішенням
Господарського суду Чернігівської області від 12.02.08 у позові відмовлено
повністю.

Перший
заступник прокурора м. Чернігова, не погоджуючись з рішенням суду, вніс
апеляційне подання, в якому просить його скасувати у зв'язку з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм
матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити повністю.

У
відзиві на апеляційне подання відповідач 1 зазначив, що доводи прокурора є
безпідставними, та такими, що не заслуговують на увагу. Він просить суд
апеляційної інстанції залишити рішення Господарського суду Чернігівської
області від 12.02.08 без змін, а апеляційне подання Першого заступника
прокурора м. Чернігова - без задоволення.

Відповідач
2 у відзиві на апеляційне подання також просить залишити оскаржуване рішення
місцевого суду без змін, вважаючи, що спірний договір є законним.

Представник
Управління з контролю за використанням та охороною земель у Чернігівській
області в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки,
хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

05.05.08
від В.о. прокурора м. Чернігова на адресу Київського апеляційного
господарського суду надійшло клопотання від 24.04.08 № 142 про розгляд справи
за відсутності представника прокуратури м. Чернігова.

Неявка
представників прокуратури, Управління з контролю за використанням та охороною
земель у Чернігівській області в судове засідання, на думку колегії суддів, не
перешкоджає розгляду апеляційного подання по суті, оскільки в матеріалах справи
достатньо доказів для його розгляду.

Заслухавши
пояснення представників відповідачів, дослідивши наявні докази, обговоривши
доводи подання, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

02.08.04
відповідачем 2 було придбано у ОСОБА_2 об'єкт нерухомості, що розташований у м.
Чернігові, проспект Миру, 241, а саме: металевий вагон, означений на плані
літерою “А-1”, загальною площею 31,2 кв.м., бокс, означений на плані літерою
“Б-1”, загальною площею 60,2 кв.м., навіс, означений на плані літерою “г-1”,
загальною площею 245,1 кв.м.

28.09.04
між відповідачами у справі укладено договір оренди земельної ділянки,
відповідно до умов якого відповідач 1 (орендодавець) згідно з рішенням
Чернігівської міської ради 13 сесії 4 скликання від 28.09.04 передав, а
відповідач 2 (орендар) набув права на оренду земельної ділянки площею 0,2320 га
в м. Чернігові по проспекту Миру, 241, строком на п'ять років, для експлуатації
металевого вагону, боксу, навісу.

Рішенням
Чернігівської міської ради двадцятої сесії п'ятого скликання від 28.08.07 “Про
продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення” вирішено продати
у власність відповідачу 2 земельну ділянку площею 0,2320 га по проспекту Миру,
241 (землі промисловості) для експлуатації будівель та споруд промислового
призначення. Затверджено договірну ціну продажу зазначеної вище земельної
ділянки у сумі 129920грн. без податку на додану вартість.

Згадане
рішення Чернігівської міської ради у встановленому законом порядку не було
визнано недійсним і, таким чином, згідно з ч.1 ст. 73 Закону України “Про
місцеве самоврядування в Україні” є обов'язковим для виконання всіма
розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями
громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а
також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній
території.

28.09.07
на підставі витягу з рішення Чернігівської міської ради від 28.08.07 (двадцятої
сесії п'ятого скликання) між відповідачами було укладено договір
купівлі-продажу земельної ділянки (далі-договір), відповідно до п. 1.1 якого
відповідач 1 (продавець) зобов'язався передати у власність відповідача 2
(покупця), а відповідач 2 -  прийняти у
власність земельну ділянку площею 0,2320 га, що знаходиться за адресою: м.
Чернігів, проспект Миру, 241, оплативши її вартість за ціною та на умовах,
встановлених в договорі.

Земельна
ділянка несільськогосподарського призначення, зазначена в п. 1.1 договору,
перебуває у віданні Чернігівської міської ради та передається для експлуатації
будівель та споруд промислового призначення (п.1.2 договору).

Згідно
з п. 2.1 договору продаж земельної ділянки, що є предметом цього договору,
проводиться за 129920 грн., без податку на додану вартість.

Договір
зареєстровано в реєстрі за № 4595.

Відповідно
до звіту про оцінку цієї ж земельної ділянки, складеного оцінювачем ТОВ
експертно-консалтингова фірма “Десні Експерт” від 25.07.07, експертна грошова
вартість земельної ділянки становить 68 642 грн. без ПДВ.

На
підставі ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зміст
правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Підставою
недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою
статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст. 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може
бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст. 215 ЦК України).

Обґрунтовуючи
заявлені вимоги, заступник прокурора зазначає, що спірний договір укладений з
порушенням порядку продажу земельних ділянок комунальної власності громадянам
та юридичним особам, встановленого ст. 127 Земельного кодексу України, а саме
без проведення конкурсу або аукціону.

За
твердженням заступника прокурора частина проданої земельної ділянки площею
0,1943 га є вільною від забудови відповідача 2 та у відповідності до вимог
земельного законодавства повинна була бути продана на конкурентних засадах
(аукціон, конкурс).

Згідно
з ч. 2 ст. 127 Земельного кодексу України (з доповненнями, внесеними  законами України від 20.12.05 № 3235-IV, від
19.12.06 № 489-V) продаж земельних ділянок державної та комунальної власності
громадянам та юридичним особам здійснюється на конкурентних засадах (аукціон,
конкурс), крім викупу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого
майна, що є власністю покупців цих ділянок, в яких відсутні акції (частки,
паї), що належать державі.

З
договору оренди земельної ділянки та з спірного договору вбачається, що
земельна ділянка була передана відповідачу 2 для експлуатації будівель і споруд
промислового призначення, що є власністю останнього.

Колегія
суддів погоджується з висновком місцевого суду, що на спірні правовідносини
розповсюджується дія ст. 66 Земельного кодексу України, за змістом якої до
земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації
основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових та інших
підприємств, їх під'їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових
будівель, інших споруд.

З
урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що спірний договір за
своїм змістом відповідає вимогам чинного законодавства, що регулює
правовідносини купівлі-продажу. Об'єктом договору є земельна ділянка, яка у
відповідності до ст.ст. 66, 83 Земельного кодексу України може перебувати у
приватній власності. Відповідачі, укладаючи спірний договір, мали відповідний
обсяг цивільної дієздатності, а сам договір -
спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким
чином, колегія суддів, погоджуючись з висновком місцевого суду, вважає, що в
позові Першого заступника прокурора м. Чернігова в інтересах держави в особі
Управління з контролю за використанням та охороною земель у Чернігівській
області слід відмовити.

Посилання
прокурора на порушення відповідачем 1 при прийнятті рішення “Про продаж
земельних ділянок несільськогосподарського призначення” та в процесі укладення
спірного договору вимог земельного законодавства колегія суддів вважає
безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вони
відтворюють доводи, викладені ним у позовній заяві. Ці обставини були
досліджені та правильно оцінені судом 1-ої інстанції під час розгляду справи.

Виходячи
із змісту ст. 361 Закону України “Про прокуратуру”, представництво прокуратурою
інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від
імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді
інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою
представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози
порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок
протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у
відносинах між ними або з державою.

Відповідно
до абз. 4 ч.1 ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними
заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в
інтересах держави.

Прокурор,
який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві
самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (ч.2 ст.2 ГПК України).

З
огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковим посилання суду 1-ої
інстанції на неподання Управлінням з контролю за використанням та охороною
земель у Чернігівській області доказів, що підтверджують, які саме його права
та інтереси були порушені відповідачами при укладенні спірного договору,
оскільки заступником прокурора подано позов саме в інтересах держави в особі органу,
уповноваженому державою здійснювати контрольні функції за дотриманням
земельного законодавства.

Керуючись
ст.ст. 99, 101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення
Господарського суду Чернігівської області від 12.02.08 у справі №
15/262/36  залишити  без
змін, а апеляційне подання
Першого заступника прокурора м. Чернігова - без  задоволення.

Головуючий суддя

Судді

22.05.08 (відправлено)