ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

06.03.08р.

Справа № А37/48(38/401)-07

За позовом Державного підприємства Міністерства оборони України "Криворізький комбінат побутового обслуговування", м.Кривий Ріг

до Південної міжрайонної державної податкової інспекції м.Кривого Року

про визнання недійсним податкового повідомлення- рішення

Суддя Кеся Н.Б.

Представники сторін:

Від позивача: Філімошин Ю.А. дов № 15 від 08.02.2008 року директор

Від відповідача: Бережнюк Л.В. дов № 2200/10/232 від 23.01.2008 року

На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина постанови.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство Міністерства оборони України „Криворізький комбінат побутового обслуговування (далі –позивач) звернулося з позовом до Південної міжрайонної державної податкової інспекції (далі –відповідач) і просить суд визнати недійсним податкове повідомлення - рішення відповідача №/0 від 03.09.2004 року про донарахування податку на додану вартість в сумі 5518,0 грн. та про застосування штрафних санкцій в сумі 2759,0 грн., всього на суму 8277,0грн. Позовні вимоги обґрунтовані неправильним на думку позивача донарахуванням відповідачем зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 5518 грн. та застосуванням штрафних санкцій на суму 2759 грн. з посиланням на порушення підприємством п.7.2 і п.п.7.2.1 ст. 7 Закону України „ Про податок на додану вартість”.

Доповненнями до позовної заяви від 05.01.2005року №222 та від 07.02.2005року №7 позивач додатково просить суд рішення відповідача від 07.11.2004року (про стягнення коштів і продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу) №199 визнати недійсним.

Доповненнями від 07.02.2007року №5, від 27.02.2007року №14, від 14.03.2007року №22 позивач додатково просить суд згідно з п/п.5.2.4., п.5.4 п/п.5.4.1 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платника податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” убрати суму 8277,0грн., яка є неузгодженою, з податкового боргу підприємства до окремого реєстру та надати позивачу довідку про відсутність заборгованості за обов’язковими платежами до бюджету, а також просить стягнути з відповідача судові витрати, у тому числі 827,70грн. витрати на юридичні послуги адвоката та 546,0грн. витрат на відрядження директора підприємства Філімошина А.І.

Доповненням до позовної заяви від 11.02.2008 року позивач додатково просить суд стягнути з відповідача витрати на проведення судово –економічної експертизи у сумі 1743,36 грн., стягнути з відповідача 646,00 грн на відрядження директора ДПМОУ КрКПО Філімонова А.І., і стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 2000,0 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неправильним на думку позивача донарахуванням відповідачем зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 5518 грн. та застосуванням штрафних санкцій на суму 2759 грн. з посиланням на порушення підприємством п/п.7.2.1 п.7.2 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, що не відповідає дійсності.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що в порушення п. п. 7.2.1, 7.2.3, 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” підприємством безпідставно віднесено до податкового кредиту ПДВ в сумі 5517,67 грн. за податковими накладними, які не були оформлені належним чином. Податкові накладні, які виписані з порушенням вимог податкового законодавства, не беруться відповідачем до уваги, так як не підтверджують кількість отриманого товару, ціну за одиницю та загальну сум.

Справа знаходиться на новому розгляді на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 29.11.2006 року, якою вказано на необхідність перевірки доводів позивача, що спірні податкові накладні видані по реальним господарським операціям, що відбулися між позивачем та його контрагентами, та що виявлені в накладних помилки не призвели до втрат бюджету, а також наявним в матеріалах справи актам перевірки підприємств-контрагентів позивача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Працівниками відповідача була проведена планова документальна перевірка з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства позивачем за період з 01.07.2001 року по 30.06.2004 року, за результатами якої складено акт від 02.09.2004 року № 171/23/1-22992278, на підставі якого прийнято оспорювань податкове повідомлення –рішення.

Перевіркою встановлено, що позивач в порушення п/п. 7.12.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” у серпні 2001 року відніс до складу податкового кредиту суму податку в розмірі 5517,67 грн. на підставі податкових накладних, які не були вірно оформлені. Зокрема, в податковій накладній № 833/07 від 26.07.2001 року, яку отримано позивачем від АТЗТ „Кодакінвест” на придбання газу на суму 20833,33 грн., та в податковій накладній № 1879 від 31.07.2001 року, яку отримано позивачем від КП „Кривбасводоканал” на суму 6755,16 грн., не написано кількість придбаного товару та ціна.

Відповідно до п/п. 7.4.5 п. 7ю.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” не дозволяється включати до податкового кредиту будь-яких витрати по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Обов’язкові реквізити податкової накладної передбачені п/п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України „про податок на додану вартість” .

Згідно з п/п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, у разі порушення продавцем порядку виписування податкової накладної звернутися до кінця поточного податкового періоду з відповідною заявою до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням. Своєчасно подана заява є підставою для включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплачену у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг).

У зв’язку з несплатою донарахованого податку за спірним податковим повідомлення-рішенням Південною МДПІ м. Кривого Рогу відносно позивача видано рішення № 199 від 07.1.2204 року про стягнення коштів та продаж інших актів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з таких підстав.

За висновком суду недотримання позивачем порядку, встановленого п/п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” не є підставою для висновку про неправомірність віднесення понесених позивачем витрат до податкового кредиту та не свідчить про обґрунтованість рішення податкової інспекції, так як згідно абзацу 2 п/п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 закону України „Про податок на додану вартість” підставою для відповідальності платника податку є не підтвердження сум податку, включеного до податкового кредиту, на момент перевірки платника податку.

Самі по собі недоліки в заповненні податкових накладних, виявлені податковою інспекцією в результаті перевірки позивача, не роблять накладні недійсними та не свідчить про їх неналежність та не допустимість як доказів.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити по справі судово–економічну експертизу, оскільки для виконання вказівок Вищого адміністративного суду України необхідно перевірити реальність проведення спірних господарських операцій, які проводилися протягом тривалого часу, в різні податкові періоди і потребують відокремлення від інших господарських операцій підприємства.

Крім того, на виконання висновків Вищого адміністративного суду України, наданих по справі ухвалою від 29.11.2006року, судом перевірено та встановлено, що спірні податкові накладні видані по реальним господарським операціям, що відбулися між позивачем та його контрагентами. Зокрема, це підтверджується договорами, укладеними між позивачем та комунальним підприємством „Кривбасводоканал” від 18.06.2001року №631, та від 20.05.1997року №555, платіжними вимогами –дорученнями, актами звірок, копії яких долучено до матеріалів справи, інформацією про дебіторську заборгованість по підприємству станом на 18.07.2002року, договором, укладеним між позивачем та АТЗТ „Кодакінвест” на поставку природного газу від 23.01.2001року №106/233, рахунком, актом прийому-передачі природного газу, актом про виконання робіт по транспортуванню природного газу по магістральних газопроводах, рахунком –фактурою, копії яких долучено до матеріалів справи. Крім того, оскільки спірні господарські операції проводилися протягом тривалого часу, в різні податкові періоди і вимагали відокремлення від інших господарських операцій підприємства, по справі виникла необхідність в призначенні судово-економічної експертизи, на вирішення якої було поставлено наступні питання: чи підтверджуються первинними бухгалтерськими документами господарські операції Державного підприємства Міністерства оборони України „Криворізький комбінат побутового обслуговування”, з якими пов’язуються наступні спірні податкові накладні та чи підтверджується документально висновки Південної міжрайонної державної податкової інспекції за актом перевірки від 08.04.2003 року за № 48/23-1/1 про заниження державним підприємством Міністерства оборони України „Криворізький комбінат побутового обслуговування” за 2001 рік податку на додану вартість на суму 5518,0 грн.

Висновок №783 судово-економічної експертизи, складений 16.12.2007року, наголошує, що документально підтверджуються господарські операції позивача, з якими пов’язується наступні податкові накладні:

-          від 26.07.2001 року № 833/07, отримана від АОЗТ „Кодакінвест” на придбання газу на суму 20833,33 грн.. ПДВ –4166,67 грн.;

-          від 31.07.2001 року № 1879, отримана від КП „Кривбасводоканал” на суму 6755,16 грн, ПДВ –1351,03 грн.

Висновки Південної МДПІ за актом перевірки від 08.04.ю2003 року за № 4/23-1/1 про заниження позивачем за 2001 рік податку на додану вартість на суму 5518,00 грн., документально не підтверджується.

З аналізу результатів експертизи вбачається, що вона містить інформацію, які матеріали експерт використав, докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки та обґрунтовані відповіді на поставлені судом питання.

Таким чином, порушення податкового законодавство в діях позивача не доводяться матеріалами справи, тому спірне податкове повідомлення-рішення слід визнати недійсним.

У зв’язку з тим, що за обставинами справи у відповідача не було підстав для донарахування податку на додану вартість, не можна говорити про виникнення податкового боргу на донараховану суму. Отже, рішення Південної МДПІ м. Кривого Рогу № 199 від 07.1.2204 року про стягнення коштів та продаж інших актів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу слід також визнати недійсним.

Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог позивача в частині, в якій просить суд зобов’язати відповідача убрати суму 8277,0грн., яка є неузгодженою, з податкового боргу підприємства до окремого реєстру та надати позивачу довідку про відсутність заборгованості за обов’язковими платежами до бюджету. Підставою відмови є відсутність в законі подібного способу захисту порушеного права у спірних правовідносинах.

Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 2000 грн. через відсутність їх обґрунтування. Одночасно суд стягує з позивача як несплачений своєчасно судовий збір за пред’явлення зазначених майнових позовних вимог у розмірі, передбаченому підпунктом 3 пункту 1 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

За результатами розгляду справи суд присуджує позивачеві з Держаного бюджету судові витрати у вигляді державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, сплачених на момент подачі позову, витрат на правову допомогу та на проведення судово-економічної експертизи.

Одночасно суд відмовляє у відшкодуванні позивачеві 646,00 грн. на відрядження директора ДПМОУ КрКПО Філімонова А.І., оскільки надані позивачем свідоцтва про відрядження директора не містять підтвердження зазначеної суми.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163, п.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним податкове повідомлення – рішення Південної міжрайонної державної податкової № /0 від 03.09.2004 року про донарахування податку на додану вартість в сумі 5518 грн. та про застосування штрафних санкцій в сумі 2 759 грн.

Визнати недійсним рішення Південної міжрайонної державної податкової №199 від 07.11.2004 року про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Криворізький комбінат побутового обслуговування" 85 грн. суми державного мита, 118 грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 1491,35 грн. витрат на правову допомогу, 1743,36 коп. витрат на проведення судово-економічної експертизи.

Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України "Криворізький комбінат побутового обслуговування" на користь Державного бюджету України судовий збір на суму 20грн.

Відмовити в присудженні з Державного бюджету України на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Криворізький комбінат побутового обслуговування" 646 грн. витрат, пов’язаних з відрядженням директора ДП МОУ КрКОП Філімошина А.І.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у строки та порядку, передбачені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Б. Кеся

Постанову підписано у повному обсязі 31.03.2008року