ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2008 р.

Справа № 15-29/34-08-545

Господарський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Петрова В.С.

суддів Демешина О.А.,

Аленіна О.Ю.

При секретарі Стойковій М.Д.

За участю представників:

від позивача – Рибак О.Г.,

від відповідача –Ослан Б.О., Фірсов Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Відкритого акціонерного товариства „Одеський коровай” до Відкритого акціонерного товариства важкого вагобудування „Точмаш” про стягнення 135 780,69 грн., -

ВСТАНОВИВ:

В засіданнях суду від 21 березня 2008 року та від 16 квітня 2008 року оголошувалась перерва в порядку ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Відкрите акціонерне товариство „Одеський коровай” звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Відкритого акціонерного товариства важкого вагобудування „Точмаш” 135 780,69 грн., посилаючись на наступне.

Між ВАТ „Одеський коровай” та ВАТ „Важкого вагобудування „Точмаш” 02 червня 2006 року був укладений договір поставки № 06/0018, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався виготовити, поставити та здійснити шеф-монтажні та пусконалагоджувальні роботи (п. 1.1 договору). Строк поставки обладнання - на протязі 60 календарних днів з моменту здіснення передоплати по п. 2.2.1, що передбачено в специфікації № 1 до договору. Строк виконання робіт по шеф-монтажу і наладці обладнання - 20 днів з моменту оплати по п. 2.2.2. договору (п. 4.3 договору).

Позивач в свою чергу зобов'язався згідно умов договору прийняти і оплатити поставлене відповідачем обладнання, шеф-монтажні та пусконалагоджувальні роботи. Загальна вартість договору складає 117 510,00 грн., в тому числі ПДВ (п. 2.1 договору), які сплачуються позивачем у наступному порядку:

- на протязі 5 робочих днів з моменту отримання рахунку позивач здійснює попередню оплату у розмірі 60% загальної вартості договору, що складає 70 506,00 грн., в тому числі ПДВ (п. 2.2.1. договору);

- на протязі 10 робочих днів з дати поставки обладнання на підставі рахунку відповідача позивач здійснює оплату 20% загальної вартості договору, що складає 23 502,00 грн., в тому числі ПДВ (п. 2.2.2 договору);

- кінцевий розрахунок у розмірі 20% від загальної вартості договору, що складає 23502,00 грн., в тому числі ПДВ, позивач здійснює на протязі 10 робочих днів з моменту підписання акту виконаних робіт, який має підтверджувати виконання відповідачем шеф-монтажних та пусконалагоджувальних робіт (п. 2.2.3. договору).

Як зазначає позивач, зобов'язання, передбачене п. 2.2.1 договору позивач виконав в повному обсязі 13 липня 2006 року, що підтверджується платіжним дорученням № 4029 від 14 червня 2006 року та платіжним дорученням № 4660 від 13 липня 2006 року. Зобов'язання, передбачене п. 2.2.2 договору позивач виконав в повному обсязі 30 серпня 2006 року, що підтверджується платіжним дорученням № 2938 від 30 серпня 2006 року та платіжним дорученням № 6125 від 06 лютого 2007 року. Так, загальна сума перерахованих позивачем відповідачу коштів по договору складає 109 529,95 грн.

При цьому позивач вказує, що кінцевий строк виконання та здачі відповідачем зобов'язань по договору настав 20 вересня 2006 року.

04 червня 2007 року відповідачу була направлена претензія з вимогою повернути грошові кошти у розмірі 109 529,95 грн. у зв'язку з тим, що подальше виконання зобов'язання в результаті прострочки втратило інтерес для позивача. Однак, на день подання позову відповідач не виконав свої зобов'язання передбачені договором та не повернув позивачу сплачені грошові кошти.

Так, позивач вважає, що оскільки подальше виконання зобов'язання відповідачем втратило інтерес для позивача, відповідач зобов'язаний повернути позивачу грошову суму у розмірі 109 529,95 грн.

Крім того, п. 3.2. договору передбачено, що відповідач несе відповідальність за несвоєчасну поставку обладнання і виконання робіт у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочки зобов'язання, за кожний календарний день прострочки. Так, прострочка відповідача склала з 20 вересня 2006 року по 01 серпня 2007 року - 487 календарних днів, у зв'язку з чим позивачем нарахована відповідачу сума пені, яка складає 26 250,74 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.02.2008 р. (суддя Аленін О.Ю.) порушено провадження у справі № 29/34-08-545.

28.02.2008 р. до господарського суду надійшло клопотання представника Відкритого акціонерного товариства важкого вагобудування „Точмаш” про призначення колегіального розгляду справи № 29/34-08-545 у зв’язку зі складністю справи та необхідністю повного, всебічного, об’єктивного розгляду справи.

Ухвалою голови господарського суду Одеської області від 28 лютого 2008 р. справу № 29/34-08-545 за позовом Відкритого акціонерного товариства „Одеський коровай” до Відкритого акціонерного товариства важкого вагобудування „Точмаш” про стягнення 135 780,69 грн. передано на колегіальний розгляд у складі суддів: головуючого судді Петрова В.С., суддів - Демешина О.А. та Аленіна О.Ю.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04 березня 2008 р. справу № 29/34-08-545 прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючого судді Петрова В.С., суддів - Демешина О.А. та Аленіна О.Ю., справі присвоєно № 15-29/34-08-545.

Відповідач позовні вимоги не визнає та вважає їх необґрунтованими з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву (а.с. 51-56), посилаючись при цьому на те, що відповідачем у повному обсязі та належним чином виконані зобов’язання за договором поставки № 06/0018 від 02.06.2006 р., тоді як позивачем зобов’язання за вказаним договором не виконані належним чином.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши всі обставини справи, господарський суд встановив наступне.

02 червня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством важкого вагобудування „Точмаш” та Відкритим акціонерним товариством „Одеський коровай” був укладений договір поставки № 06/0018 (а.с.19-22), згідно умов якого відповідач зобов'язався виготовити, поставити вагове обладнання і здійснити шеф-монтажні та пусконалагоджувальні роботи, а позивач в свою чергу зобов’язався прийняти і оплатити поставлене відповідачем вагове обладнання згідно специфікації № 1 до договору та здійснені шеф-монтажні та пусконалагоджувальні роботи (п. 1.1 договору). Також відповідач зобов’язався розробити технічне завдання і передати його на узгодження позивачу впродовж 14 робочих днів з моменту підписання вказаного договору (п. 1.2 договору).

Загальна вартість договору, до якої входить вартість виготовлення, поставки вагового обладнання, шеф-монтажні і пусконалагоджувальні роботи, склала 117 510,00 грн. з урахуванням ПДВ (п. 2.1 договору).

Згідно умов договору позивач зобов’язався сплатити зазначену в п. 2.1 договору суму у наступному порядку:

- на протязі 5 робочих днів з моменту отримання рахунку позивач здійснює попередню оплату у розмірі 60% загальної вартості договору, що складає 70 506,00 грн., в тому числі ПДВ (п. 2.2.1. договору);

- на протязі 10 робочих днів з дати поставки обладнання на підставі рахунку відповідача позивач здійснює оплату 20% загальної вартості договору, що складає 23 502,00 грн., в тому числі ПДВ (п. 2.2.2 договору);

- кінцевий розрахунок у розмірі 20% від загальної вартості договору, що складає 23502,00 грн., в тому числі ПДВ, позивач здійснює на протязі 10 робочих днів з моменту підписання акту виконаних робіт, який має підтверджувати виконання відповідачем шеф-монтажних та пусконалагоджувальних (п. 2.2.3. договору).

Як вказує позивач у позовній заяві, зобов’язання, передбачене в п. 2.2.1 договору позивач виконав в повному обсязі 13 липня 2006 року, що підтверджується платіжним дорученням № 4029 від 14 червня 2006 року та платіжним дорученням № 4660 від 13 липня 2006 року. Зобов'язання, передбачене п. 2.2.2 договору позивач виконав в повному обсязі 30 серпня 2006 року, що підтверджується платіжним дорученням № 2938 від 30 серпня 2006 року та платіжним дорученням № 6125 від 06 лютого 2007 року. Так, загальна сума перерахованих позивачем коштів складає 109 529,95 грн.

Разом з тим, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання умов договору поставки № 06/0018 від 02.06.2006 р. відповідач в свою чергу повинен був виготовити, поставити та здійснити монтажні і пусконалагоджувальні роботи до 20 вересня 2006 року, чого відповідачем не було зроблено, що обумовило направлення позивачем відповідачу претензії від 04.06.2007 р. про повернення перерахованих коштів у зв'язку з втратою позивачем інтересу до подальшого виконання договору.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, свої зобов’язання щодо здійснення попередньої оплати згідно п. 2.2.1 договору поставки № 06/0018 від 02.06.2006 р. позивач виконав повністю саме 13.07.2006 р., що підтверджується платіжним дорученням № 4660 від 13.07.2006 р. про перерахування 12 000 грн.; перший платіж в розмірі 60 000 грн. був здійснений позивачем платіжним дорученням № 4029 від 14.06.2006 р.

Строк поставки обладнання визначений в п. 4.1 договору № 06/0018, згідно якого вказаний строк визначається специфікацією на обладнання, яка є невід’ємною частиною вказаного договору. При цьому датою поставки вважається дата підписання акта прийомки обладнання (п. 4.2 договору).

Як передбачено специфікацією № 1 до договору поставки № 06/0018 (а.с. 62), строк поставки обладнання складає 60 днів з моменту здійснення позивачем попередньої оплати згідно п. 2.2.1 договору поставки.

Враховуючи те, що позивачем п. 2.2.1 вказаного договору був виконаний у повному обсязі 13.07.2006 р., про що зазначалось вище, відповідно 60-денний термін для поставки обладнання був встановлений до 13.09.2006 р.

Як з’ясовано судом, поставка відповідачем виготовленого вагового обладнання була здійснена 21.08.2008 р., що підтверджується накладною № 21/06 від 21.08.2006 р. та довіреністю серії НАЮ № 097451 від 21.08.2006 р. При цьому відповідний акт прийому-передачі обладнання відповідно до п. 4.2 договору поставки сторонами не був складений. Між тим поставлене відповідачем вагове обладнання було прийняте позивачем, у зв'язку з чим позивачем на протязі 10 робочих днів була здійснена оплата в розмірі 35 000 грн. згідно п. 2.2.2 договору поставки, про що свідчить платіжне доручення № 2938 від 30.08.2006 р.

Так, п. 4.3 договору поставки передбачено, що строк виконання робіт по шеф-монтажу і налагодженню обладнання становить 20 днів з моменту оплати по п. 2.2.2 договору і готовності до монтажу. Датою закінчення робіт по договору вважається дата підписання акту виконаних робіт.

Оскільки п. 2.2.2 договору № 06/0018 був виконаний позивачем 30.08.2006 р., відповідно строк виконання робіт по шеф-монтажу і налагодженню обладнання закінчився 20.09.2006 р.

Як вказує позивач, відповідачем у вказаний вище строк передбачені п. 4.3 договору зобов’язання не були виконані. У зв'язку з цим позивач звернувся до відповідача з претензією б/н від 01.06.2007 р. про повернення сплачених відповідачу грошових коштів за договором поставки № 06/0018 в розмірі 109 529,95 грн., оскільки в результаті прострочки виконання зобов’язання втратило інтерес для позивача.

Між тим вищевикладені доводи позивача щодо невиконання відповідачем своїх зобов’язань за договором поставки № 06/0018 суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Як вбачається з п. 5.14 технічного завдання, розробленого відповідачем та узгодженого позивачем, позивач перед початком монтажних робот повинен був підготувати приміщення для оператора (вагову), забезпечити опалення приміщення до температури 18...20 0С, виконати контур захисного заземлення та заземлення для апаратури вагового обладнання, а також забезпечити схоронність обладнання та інструменту під час проведення монтажних робіт.

Однак, як зазначає відповідач та не спростовано позивачем, позивач не повідомив відповідача належним чином про готовність до проведення монтажу.

Крім того, в примітці п. 5.2.1 технічного завдання передбачено, що позивач забезпечує подачу очищеного зжатого повітря тиском 2-3 атмосфери у ваговому бункері і подачу зжатого повітря тиском не менше 5 атмосфер у пневмоциліндри. Також згідно п. 5.2.4.1 технічного завдання позивач забезпечує бокове приєднання пневмопроводу подачі борошна у накопичувальний бункер, кріплення вагової рами з накопичувальним і ваговим бункерами до конструкції витратного бункера.

Виходячи з викладеного, роботи по шеф-монтажу і наладці обладнання мали бути здійснені відповідачем, але цьому мало передувати здійснення позивачем відповідних дій, які передбачені технічним завданням. Проте, позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували вжиття ним усіх заходів для забезпечення належного виконання договору № 06/0018.

Більш того, у відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що відповідач намагався виконати роботи по шеф-монтажу і наладці обладнання 30.08.2006 р., але виконати цю роботу відповідач не зміг, так як обладнання знаходилось у позивача, який не забезпечив належні умови для роботи спеціалістів відповідача, у зв'язку з чим строк виконання переносився саме з вини позивача. Так, роботи по шеф-монтажу і наладці вагового обладнання почалися наприкінці 2006 року, але закінчити їх відповідач не зміг. До того ж 10.01.2007 р. працівники відповідача приступили до роботи по шеф-монтажу і наладці обладнання у присутності представників позивача, в процесі чого було виявлено, що комп'ютер, який є складовою частиною поставленого обладнання, було переміщено у інше приміщення із вилученням деталей, у зв'язку з чим відповідачем був направлений позивачу лист № 13/с від 15.01.2007 р. (а.с. 81) з викладенням усіх зазначених обставин, а також лист № 18/с від 15.01.2007 р. (а.с. 82) про те, що при проведенні робіт були виявлені неполадки, а саме: підвищений тиск повітря.

Також, як вбачається з листа позивача № 02/158 від 15.03.2007 р. (а.с. 83-84), позивач просив відповідача закінчити роботи по введенню в експлуатацію обладнання до 25.03.2007 р. На вказаний лист позивача відповідач своїм листом № 208/с від 20.03.2007 р. (а.с. 85-86) звернув увагу позивача на в те, що з вини позивача обладнання було пошкоджено (плата аналого-цифрового перетворювача), про що була укладена додаткова угода № 1 від 30.01.2007 р. до договору поставки № 06/0018 від 02.06.2006 р., згідно якої позивачем була оплачена нова плата, після чого роботи по шеф-монтажу і налагодженню обладнання були поновлені. Також у зазначеному листі відповідач зауважив, що сторонами не був обумовлений у технічному завданні тиск повітря, у зв'язку з чим необхідно змінити конструкцію вагового комплексу, що відповідно потребує збільшення строків. За таких обставин, відповідач в листі № 208/с запропонував позивачу підписати акт прийому обладнання та акт простою при виконанні робот по шеф-монтажу і налагодженні обладнання з причин, що не залежали від відповідача.

Крім того, в матеріалах справи наявні протоколи технічних нарад з питань доробки вагового комплексу від 20.03.2007 р. та від 24.05.2007 р., згідно яких сторонами були узгоджені технічні питання щодо зміни конструкції вагового комплексу для врегулювання тиску повітря та щодо вводу в експлуатацію вагового комплексу. При цьому згідно протоколу від 24.05.2007 р. сторони домовились, що відповідач за свій рахунок проведе експертизу поставленого обладнання, що відповідно відповідачем було здійснено, що підтверджується висновком ДП „Чорноморський експертно-технічний центр” від 08.06.2007 р.

14.06.2007 р. відповідач звернувся до позивача з листом № 477с (а.с. 89) щодо виконання договору поставки № 06/0018 від 02.06.2006 р., в якому відповідач запропонував позивачу відкликати свою претензію від 01.06.2007 р., оскільки в процесі технічної наради позивачем і відповідачем 12.06.2007 р. була досягнута домовленість по внесенню змін у технічну документацію, по проведенню попереднього випробування встановленого обладнання та ін., що свідчить про вжиття відповідачем заходів для завершення шеф-монтажних і пусконалагоджувальних робіт.

До того ж той факт, що позивач погоджувався з доводами та зауваженнями відповідача, свідчить підписаний представниками сторін протокол від 26.06.2007 р. випробувань технічного комплексу (а.с. 90).

У зв'язку із закінченням робот по шеф-монтажу і налагодженню обладнання наказом № 21пс від 04.07.2007 р. відповідач призначив своїх представників у склад приймально-здавальної комісії. При цьому 04.07.2007 р. між позивачем та відповідачем був складений акт прийому-передачі експлуатаційної документації, за яким відповідач передав позивачу відповідну технічну та іншу документацію на поставлений ваговий комплекс.

Більш того, про виконання відповідачем своїх зобов'язань по договору поставки № 06/0018 від 02.06.2006 р. у погоджені з позивачем строки свідчить лист позивача від 05.07.2007 р. (а.с. 93), згідно якого позивач просив відповідача направити на хлібозавод № 2 свого представника для цілодобового нагляду за роботою вагового комплексу з 05.07.2007 р. по 07.07.2007 р. включно.

У період з 05.07.2007 р. по 07.07.2007 р. представниками відповідача разом із представниками позивача був здійснений нагляд за роботою вагового комплексу, про що були складені акти № 1 від 05.07.2007 р., № 3 від 06.07.2007 р., акт № 4 від 07.07.2007 р. про порушення позивачем умов експлуатації вагового комплексу, які представники позивача відмовились підписати. При цьому відповідачем на адресу позивача був направлений лист № 557/с від 12.07.2007р. про необхідність оформлення вводу в експлуатацію одного вагового обладнання з составу комплексу КИ7441 з додатковою інформацією про виконання договору поставки, який був отриманий позивачем 13.07.2007 р. (вх. № 302).

02.08.2007 р. відповідачем на адресу позивача були направлені протоколи випробувань одного вагового обладнання з составу комплексу, про що свідчить супровідний лист за вих. № 626/с (а.с. 102). Разом з тим відповідач посилається на те, що позивачем використовується вагове обладнання всупереч технічним вимогам, про що свідчать акти від 23.08.2007 р. та від 28.08.2007 р.

Вищевикладені обставини позивачем не спростовані. Також позивачем не надано ніяких доказів, які б спростовували доводи відповідача про те, що саме з вини позивача строки здійснення робіт по шеф-монтажу та налагодженню обладнання переносились. При цьому слід зазначити, що перенесення строків виконання вказаних робіт погоджувалось позивачем, про що свідчать наявні в матеріалах справи листи сторін.

Крім того, відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Між тим слід зазначити, що основне зобов’язання за укладеним сторонами договором поставки № 06/0018, який містить також ознаки договору підряду, щодо поставки вагового обладнання відповідачем виконане належним чином. Що стосується зобов’язань щодо здійснення шеф-монтажних та пусконалагоджувальних робіт вагового обладнання, то вказані зобов’язання відповідачем виконувались, про що зазначено вище. Доводи позивача про порушення позивачем строків виконання цих робіт судом до уваги не прийняті та спростовані.

Відповідно до ч. 4 ст. 612 Цивільного кодексу України прострочення боржника не настає, якщо зобов’язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно ч. 1 ст. 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Отже, враховуючи те, що виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором поставки № 06/0018 щодо здійснення шеф-монтажних та пусконалагоджувальних робіт вагового обладнання у встановлений договором строк залежало саме від виконання позивачем відповідних дій, які не були вчинені позивачем належним чином, внаслідок чого строки виконання робіт переносились, суд вважає, що відповідач не може вважатися таким, що прострочив виконання зобов’язання. У зв'язку з цим посилання позивача на ч. 1, 3 ст. 612 Цивільного кодексу України та на п. 3.2 договору щодо стягнення пені як на підставу позовних вимог є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Одеський коровай” є безпідставними, у зв’язку з чим не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Відкритого акціонерного товариства „Одеський коровай” до Відкритого акціонерного товариства важкого вагобудування „Точмаш” про стягнення 135 780,69 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Рішення підписано 19.05.2008 р.

Головуючий суддя Петров В.С.

Суддя Демешин О.А.

Суддя Аленін О.Ю.