ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2008 р.

№ 49/388-07

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

Головуючого судді Кузьменка М.В.,

суддів Васищака І.М.,

Палій В.М.,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерної компанії "Харківобленерго" на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 26.11.2007р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.01.2008р.

у справі №49/388-07 господарського суду Харківської області

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго"

до відповідача Комунального підприємства "Харківські теплові мережі"

про стягнення 167 681,94грн.

за участю представників:

АК "Харківобленерго" – Верещагін Є.В.;

КП "Харківські теплові мережі" - не з’явилися

в с т а н о в и л а :

Акціонерна компанія "Харківобленерго" звернулася до господарського суду Харківської області з позовом та просила суд стягнути з відповідача –Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" 167681,94грн., у т.ч. 40 096,95грн. в рахунок трьох процентів річних, 69 753,64грн. збитків від інфляції та 57 831,35грн. пені.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на не виконання відповідачем взятих на себе зобов’язань з оплати електричної енергії в строк, встановлений договором №0702 від 13.11.2002р. (а.с.2-4).

До прийняття рішення по суті заявлених вимог, позивач збільшив розмір заявлених вимог. Відповідно до заяви від 23.10.2007р. позивач просить стягнути з відповідача 201 445,21грн., у т.ч. 40 096,95грн. в рахунок трьох процентів річних, 103 516,94грн. збитків від інфляції, 57 831,35грн. пені (а.с.49-51).

Відповідач у справі – КП "Харківські теплові мережі" заявлені позовні вимоги визнав лише в частині збитків від інфляції та процентів. Заявлені вимоги в частині стягнення пені відхилені з тих підстав, що пеня нарахована в порушення п.6 ст.232 ГК України - після закінчення шестимісячного строку, протягом якого може бути нарахована пеня (а.с.55).

Рішенням господарського суду Харківської області від 07.11.2007р. позов задоволено частково. Відповідно до вказаного рішення та додаткового рішення господарського суду Харківської області від 26.11.2007р. з відповідача на користь позивача стягнуто 103 516,94грн. збитків від інфляції, 40 096,95грн. в рахунок трьох процентів річних; в частині стягнення пені відмовлено (а.с.59-61, 66-67).

Задовольняючи заявлені позовні вимоги в частині стягнення збитків від інфляції та процентів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач допустив порушення зобов’язань щодо сплати в установлений договором строк поставленої теплової енергії у період з березня по квітень 2005р., у зв’язку з чим повинен сплатити суму боргу з урахуванням інфляції та трьох процентів річних. У задоволенні вимог в частині стягнення пені відмовлено з тих підстав, що нарахування пені припинилось відповідно до п.6 ст.232 ГК України.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.01.2008р. рішення господарського суду Харківської області від 26.11.2007р. залишено без змін (а.с.89-90).

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, АК "Харківобленерго" звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та просить постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.01.2008р., а також додаткове рішення господарського суду від 26.11.2007р. скасувати, прийнявши рішення щодо задоволення заявлених вимог у повному обсязі.

Вимоги касаційної скарги мотивовані неправильним застосуванням судами норм матеріального права (а.с.98-100).

Відповідач у справі – КП "Харківські теплові мережі" у відзиві на касаційну скаргу, вважаючи її доводи безпідставними, просить залишити її без задоволення.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 13.11.2002р. між сторонами у справі –АК "Харківобленерго" та КП "Харківські теплові мережі" укладено договір №702 на користування електричною енергією, за умовами якого позивач брав на себе зобов’язання постачати відповідачу електричну енергію в обсязі та на умовах визначеним даним договором з додатками до нього, а відповідач –оплачувати її вартість в строки, встановлені договором.

Згідно ст. 4 ЦК УРСР (в редакції, чинній на момент укладення договору), цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки. Відповідно до цього цивільні права і обов'язки виникають, зокрема, з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.151 ЦК УРСР, договір (багатостороння угода) є однією з підстав виникнення зобов’язань.

Отже, укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін певних прав та обов’язків, визначених ним.

Вищевказаним договором визначено, що він укладений на строк до 31 грудня 2002р. та вважається продовженим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде заявлено однією із сторін про відмову від договору або його перегляд (п.7.9).

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.08.2005р. у справі №33/169-05 за позовом АК "Харківобленерго" до КП "Харківські теплові мережі" встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов’язання з оплати електричної енергії, поставленої йому у період з 01.03.2005р. по 30.04.2005р., у встановлений договором строк, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 4356267,41грн.

В силу ч.2 ст.35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Отже, що вірно визначено судами першої та апеляційної інстанції, факти поставки відповідного обсягу електроенергії у зазначений період та факт прострочення виконання відповідачем обов’язку з оплати поставленої електроенергії є преюдиційними для даної справи, враховуючи тотожність складу учасників у даній справі та вищевказаній.

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.08.2005р. у справі №33/169-05 (з урахуванням ухвали господарського суду Харківської області від 27.09.2005р.) стягнуто з КП "Харківські теплові мережі" на користь АК "Харківобленерго" 4 356 267,41грн. основної заборгованості, 21 038,21грн. за актом порушення правил користування електричною енергією, 72 331,63грн. заборгованості по КРЕ, 24 088,39грн. в рахунок трьох процентів річних, 171099,83грн. в рахунок відшкодування збитків від інфляції , 3 613,26грн. пені При цьому, виконання рішення суду розстрочене на шість місяців до 15.02.2006р. рівними частинами по 774 739,79грн.

Предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності за неналежне виконання взятих на себе зобов’язань за договором в частині здійснення оплати електроенергії, поставленої у період з 01.03.2005р. по 30.04.2005р., у вигляді стягнення збитків від інфляції, трьох процентів річних та пені, нарахованих за період з 01.02.2007р. по 31.07.2007р.

Під час розгляду спору у даній справі по суті заявлених вимог та перегляді прийнятого рішення в апеляційному порядку, судами встановлено, що відповідачем не виконано, а саме –повністю зобов’язання щодо оплати поставленої електроенергії, до примусового виконання якого у натурі спонукав відповідача суд рішенням у справі №33/169-05. Таким чином, таке зобов’язання не припинено у встановленому порядку у невиконаній частині.

В силу ст.161 ЦК УРСР (чинному на момент укладення договору), зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Такий же обов’язок визначений і діючими на момент звернення до суду з позовом та здійснення позивачем поставки електроенергії нормами.

Так, відповідно до п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.214 ЦК УРСР, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Обов’язок боржника, що прострочив виконання грошового зобов’язання у вигляді сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних встановлений і ч.2 ст.625 ЦК України (чинному у період, за який також нараховані збитки від інфляції та три проценти річних).

За таких обставин, суд першої інстанції, встановивши, що відповідне грошове зобов’язання, яке не припинено у встановленому порядку, виконано лише в частині і строк його виконання відповідачем порушено, дійшов правильного висновку про обґрунтованість заявлених вимог в частині стягнення збитків від інфляції та трьох процентів річних.

Також є правильним і висновок суду першої інстанції, який підтриманий апеляційною інстанцією, про відмову у задоволенні позову в частині стягнення пені.

Так, відповідно до п.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Зазначена норма була чинною на момент вчинення правопорушення і правильно застосована судами, враховуючи положення Прикінцевих положень ГК України.

Вищевказана норма не визначає тривалості строку позовної давності для вимог про стягнення пені, а лише обмежує суб’єктивне матеріальне право на її нарахування певним строком, якщо вказане загальне правило не змінено за згодою сторін (наприклад, шляхом внесення відповідної умови до договору).

Посилання скаржника на те, що норми ЦК України не обмежують строком нарахування пені не можуть бути прийняті до уваги, оскільки норми ГК України у даному випадку є спеціальними по відношенню до норм ЦК України і мають пріоритет під час застосування.

За таких обставин, підстав для зміни чи скасування прийнятих у справі судових актів не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.01.2008р. у справі №49/388-07 господарського суду Харківської області залишити без змін, а касаційну скаргу Акціонерної компанії "Харківобленерго" –без задоволення.

Головуючий суддя Кузьменко М.В.

Судді Васищак І.М.

Палій В.М.