ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.08                                                                                           Справа№ 25/1 А

12 год. 50 хв.

79014, м.Львів вул.Личаківська,128.

Зал судових засідань № 310

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні справу :

за позовом:

Державне підприємство МОУ “Львівський бронетанковий ремонтний завод”, Львів

до відповідача:

Державної податкової інспекції у м. Львові, м. Львів

про :

визнання нечинними податкових повідомленнь-рішеннь від 27.11.2007 року №/3/21511, № /3/21512, № /3/21513, № 00001511/3/21514.

Суддя : Пазичев В.М.

В.М. Пазичев

В.М. Пазичев

В.М. Пазичев

При секретарі : Люта Я.Я.

Я.Я.Люта

Р.М. Рисик

Р.М. Рисик

Представники:

від позивача:

Гривняк В.М. –представник (доручення №830 від 27.04.2007 р.)

від відповідача:

Ортинська Н.М. –представник (довіреність від 21.05.2007 р. № 8882/17/10-0)

Присутнім в судовому засіданні, згідно ст. 130 КАС України, роз’яснено їхні процесуальні права та обов’язки, а також видано пам’ятки про їхні права та обов’язки.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Державного підприємства МОУ “Львівський бронетанковий ремонтний завод”, Львів до Державної податкової інспекції у м. Львові, м. Львів про визнання нечинними податкових повідомленнь-рішеннь від 27.11.2007 року №/3/21511, № /3/21512, № /3/21513, № 00001511/3/21514.

Ухвалою суду від 29.12.2007 р. відкрито провадження у справі та призначено попереднє засідання на 17.01.2008р. В судовому засіданні 17.01.2008 р. оголошено перерву до 29.01.2008 р. В судовому засіданні 29.01.2008 р., у зв”язку з клопотанням представника позивача, розгляд справи відкладено до 07.02.2008 р. В судовому засіданні 07.02.2008 р., у зв”язку з клопотанням позивача, розгляд справи відкладено до 19.02.2008 р. В судовому засіданні 19.02.2008 р. оголошено перерву до 27.02.2008 р. Ухвалою суду від 27.02.2008 р. закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду на 04.03.2008 р.

Позивач вимоги ухвал суду про відкриття провадження у справі від 17.01.2008 р., про відкладення розгляду справи від 29.01.2008 р., 07.02.2008 р., про оголошення перерви від 19.02.2008 р., про закінчення підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду від 27.02.2008 р. виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

16.01.2008 р. до суду за вх. № 890 позивач подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

16.01.2008 р. до суду за вх. № 891 позивач подав клопотання про витребування у відповідача оригіналу акту 3/15 –1/07985602 від 24.05.2007 р. про результати невиїзної документальної перевірки.

28.01.2008 р. до суду за вх. № 1830 позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв”язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника в судове засідання 29.01.2008 р.

06.02.2008 р. до суду за вх. № 2787 позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв”язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника в судове засідання 07.02.2008 р.

19.02.2008 р. до суду за вх. № 3877 позивач подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

27.02.2008 р. до суду за вх. № 4709 позивач подав пояснення.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просить задоволити з підстав, наведених в позовній заяві та поясненнях.

Відповідач вимоги ухвал суду про відкриття провадження у справі від 17.01.2008 р., про відкладення розгляду справи від 29.01.2008 р., 07.02.2008 р., про оголошення перерви від 19.02.2008 р., про закінчення підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду від 27.02.2008 р. виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив, заперечення на позов подав.

17.01.2008 р. до суду за вх. № 1039 відповідач подав заперечення на позовну заяву.

29.01.2008 р. до суду за вх. № 1942 відповідач подав додаткові пояснення.

Представник відповідача позов заперечив повністю, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у відзиві та поясненнях.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 04.03.2008 р., за узгодженим клопотанням представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.03.2008 р.

Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV, справу розглянуто в порядку, встановленому цим Кодексом.

Розглянувши документи і матеріали, подані сторонами, заслухавши пояснення осіб, присутніх в судовому засіданні, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

ДП МОУ "Львівський бронетанковий ремонтний завод" 19.12.2006 року подано Декларацію з податку на прибуток за 11 місяців 2006 року (реєстр. №1615 ) з податковим зобов'язанням в сумі 993352,0 грн. по податку на прибуток. 07.02.2007 року підприємством подано Декларацію з податку на прибуток за 2006 рік (реєстр.№2174) з податковим зобов'язанням в сумі 527108,0 грн. по податку на прибуток та частині прибутку в сумі 249444,0 грн.

За наслідками перевірки з питань своєчасності сплати до бюджету податку на прибуток та частини прибутку (доходу) складено акт №3/15-1/07985602 від 24.05.07. В акті зафіксовано факт несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на прибуток самостійно визначених платником згідно декларації з податку на прибуток за 11 місяців 2006 року та за 2006 рік.

За даними перевірки встановлена несвоєчасна сплата узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на прибуток за 11 місяців 2006 року та за 2006 рік. За результатам перевірки і на підставі акту були винесені відповідачем податкові повідомлення-рішення від 07 червня 2007 року. За результатами розгляду первинної скарги були винесені податкові повідомлення рішення від 03 липня 2007 року. В наслідок подальшого оскарження, за результатами розгляду скарги були винесенні податкові повідомлення рішення від 19 вересня 2007 року. За результатами розгляду повторної скарги були винесені податкові повідомлення рішення від 27 листопада 2007 року :

№/3/21511 на суму 24 944, 40 грн.;

№000013І5і1/3/2І512 на суму 4809,23грн.;

№/3/21513 на суму 198 670,59грн.;

№ /3/21514 на суму 64 101,02 грн.

Позивач не погоджується з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями в зв’язку з тим, що, згідно поданої декларації з податку на прибуток за 11 місяців 2006 року підприємство визначило податкове зобов'язання в сумі 993353,00 грн. з податку на прибуток і частини прибутку (доходу) за 2006 рік в сумі 368601,00 грн.

Сплата за поданою декларацією проходила, як зазначено позивачем у позовній заяві, з запізненням, оскільки, в результаті стягнення з підприємства 4 308 723,16 грн. податкового боргу по сплаті земельного податку за 2003-2004 роки, нарахування якого постановою Верховного Суду України від 5 грудня 2006 року було визнане незаконним, а також невчасне повернення органами ДПІ відшкодування сум ПДВ, які були заявлені до відшкодування та підтвердженні актами перевірок за червень-жовтень 2006 року на суму 1 653 170,94 грн., ДП „Львівський БТРЗ" не мав грошових коштів для погашення задекларованого прибутку.

Починаючи з І лютого 2007 року, коли в адресу ДП „Львівський БТРЗ" надійшла офіційно постанова Верховного Суду України від 05.12.2006 року про залишення в силі рішення Господарського суду Львівської області від 06.04.2005 року по справі № 5/229-19/50 за позовом Військового прокурора Західного регіону України до ДПІ у місті Львові про визнання недійсними податкових повідомлень - рішень від 31.01.2005 року, оскарження податкових повідомлень-рішень стосовно сплати податку за землю у 2003-2004 роках, підприємство, за твердженням позивача, зверталось до органів ДПІ у місті Львові з проханням провести перерахунок по сплаті земельного податку і надмірно сплачені кошти спрямувати на погашення заборгованості по податку на прибуток, аналогічні звернення направлялись стосовно відшкодування ПДВ. 16.05.2007 року в адресу ДП «Львівський БТРЗ» надійшов лист з ДПІ у місті Львові (вих..№8564/19-1), в якому позивача було повідомлено про проведення перерахування коштів з переплати по земельному податку на сплату частини прибутку та податку на прибуток.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником-податків в адміністративному або судовому порядку.

У відповідності до пп.5.3.1 п. 5.3 ст. 5 вказаного Закону, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Таким чином, граничний термін сплати податкового зобов'язання по декларації за 11 місяців 2006 року. - 29.12.2006 року, а по декларації за 2006 рік - 19.02.2007 року. Податкове зобов'язання визначене позивачем у відповідних податкових деклараціях та узгоджене ним в силу факту їх подання до податкового органу погашене позивачем із запізненням, що привело до застосування штрафних санкцій на підставі пп.17.1.7 п. 17.1 ст. 17 вищевказаного Закону.

Так, граничний термін сплати узгодженого податкового зобов'язання в сумі 993353,00грн.( визначено в податковій декларації за 11 місяців 2006 року) - 29.12.2006 року. Податковий борг фактично погашено 19.03.2007 та 20.03.2007 року платіжними документами:

№ 270 від 19.03.2007 року в сумі 590606,07 грн.,

№ 31 від 19.03.2007 року в сумі 2416,06 грн.,

№1 від 19.03.2007 року в сумі 2908,46 грн.,

№31 від 20.03.2007 року в сумі 397422,41 грн.

Відповідно до п.п.17.1.7 п.17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та п.6.1.7 Інструкції про порядок застосування та стягнення сум штрафних(фінансових) санкцій органами Державної податкової служби, затвердженої наказом ДПА України №110 від 17.03.2001 року (зі змінами та доповненнями), за затримку від 30 до 90 календарних днів наступних за останнім днем граничного строку сплати узгоджених сум податкового зобов'язання застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% погашеного податкового боргу з податку на прибуток та винесене податкове повідомлення рішення ДПІ у м.Львові від 07.06.2007 року № 1/0/10151 в сумі 198670,59 грн. За результатами адміністративного оскарження прийнято податкове повідомлення-рішення №/3/21513 від 27.11.2007 грн. на суму 198670,59 грн.

Граничний термін сплати узгодженого податкового зобов'язання в сумі 527108,00 грн. ( визначеного в податковій декларації за 2006 рік) - 19.02.2007 року. Податковий борг в сумі 48092,33 грн. фактично погашено 20.03.2007 р., а борг в сумі 479015,67 грн. - з 27.03.2007 р. по 13.04.2007 р. платіжними документами:

№ 31 від 20.03.2007 року в сумі 45234,69 грн.,

№ 1 від 20.03.2007 року в сумі 2857,64 грн.,

№806 від 27.03.2007 року в сумі 19526,31 грн.,

№29 від 29.03.2007 року в сумі 42178,7 грн.

№39379489 від 03.04.2007 року в сумі 6005,93 грн.

№39407345 від 04.04.2007 року в сумі 1715,71 грн.

№39473188 від 06.04.2007 року в сумі 1886,2 грн.

№39549823 від 12.04.2007 року в сумі 953,05 грн.

№956 від 13.04.2007 року в сумі 248242,77 грн.

Відповідно до п.п.17.1.7 п.17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та п. 6.1.7 Інструкції про порядок застосування та стягнення сум штрафних(фінансових) санкцій органами Державної податкової служби, затвердженої наказом ДПА України №110 від 17.03.2001 року (зі змінами та доповненнями):

за затримку до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгоджених сум податкового зобов'язання застосовано штрафну санкцію у розмірі 10% погашеного податкового боргу з податку на прибуток та винесене податкове повідомлення рішення ДПІ у мЛьвові від 07.06.2007 року № 1/0/10150 в сумі 4809,23 грн. За результатами адміністративного оскарження прийнято податкове повідомлення-рішення №/3/21512 від 27.11.2007 на суму 4809,23 грн.;

за затримку від 30 до 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгоджених сум податкового зобов'язання застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% погашеного податкового боргу з відрахувань частини прибутку та винесене податкове повідомлення рішення ДПІ у м.Львові від 07.06.2007 року № /0/10152 в сумі 95809,13 грн. За результатами адміністративного оскарження прийнято податкове повідомлення-рішення №/3/21514 від 27.11.2007 р. на суму 64101,73 грн.

Граничний термін сплати узгодженого податкового зобов'язання в сумі 249444,00 грн. (визначено в податковій декларації за 2006 рік) - 19.02.2007 р.. Податковий борг фактично погашено з 19.03.2007р. по 21.03.2007 р. платіжними документами: №30 від 19.03.2007 року в сумі 140409,43 грн., №30 від 20.03.2007 року в сумі 96889,55 грн., №677 від 21.03.2007 року в сумі 12145,02 грн.

Відповідно до п.п.17.1.7 п.17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та п.6.1.7 Інструкції про порядок застосування та стягнення сум штрафних(фінансових) санкцій органами Державної податкової служби, затвердженої наказом ДПА України №110 від 17.03.2001 року (зі змінами та доповненнями):

за затримку до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгоджених сум податкового зобов'язання застосовано штрафну санкцію у розмірі 10% погашеного податкового боргу з податку на прибуток та винесене податкове повідомлення рішення ДПІ у м.Львові від 07.06.2007 року № 1/0/10149 в сумі 24944,4 грн. За результатами адміністративного оскарження прийнято податкове повідомлення-рішення №00001215П/3/21511 від 27.11.2007 р. на суму 24944,4 грн.

Таким чином, з огляду на положення норм у п.5.1, пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5, пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", позивачем не представлено суду доказів, які би свідчили про те, що відповідачем неправомірно застосовано до позивача штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання.

Щодо твердження позивача про направлення на адресу ДПІ у м. Львові листів з проханням провести перерахунок по сплаті земельного податку і надмірно сплачені кошти спрямувати на погашення заборгованості по податку на прибуток, то слід звернути увагу на той факт, що в листах від 01.02.2007 року №198, 199, 200, 201 позивач не вказує про необхідність зарахування переплати по земельному податку в погашення недоїмки по частині прибутку (доходу) та податку на прибуток, а звернення позивача від 06.03.07 №443 надійшло до ДПІ у м. Львові 12.03.2007 р. (вх. №702/10), тобто після настання граничних термінів сплати узгоджених сум податкових зобов'язань по податку на прибуток.

На підставі висновку від 14.03.2007 р. №30, ДПІ у м. Львові здійснено перерахування земельного податку в сумі 671512,00 грн.. на рахунок №0002 код 21010100 (частина прибутку (доходу) господарських організацій, що вилучається до державного бюджету). На підставі висновку від 14.03.2007 р. №31 ДПІ у м. Львові здійснено перерахування земельного податку в сумі 459110,62 грн. на рахунок №0002 код 11020100 (податок на прибуток підприємством).

Як свідчать надані докази, на підставі Постанови Верховного Суду України від 05.12.2006 р. було зменшено суму недоїмки позивача із земельного податку, яка станом на 01.03.2007 р. становила 2960150,31 грн., сплачено поточні платежі із земельного податку, 1129622,62грн. перераховано в погашення недоїмки по інших платежах .

Так, зокрема на підставі листа позивача від 06.03.07 №443 (вх. №702/10 від 12.03.06) ДПІ у м. Львові складено висновки №30, №31 від 14.03.2006 р., на підставі яких здійснено перерахування земельного податку в сумі 671512,00 грн. на рахунок №0002 код 21010100 (частина прибутку (доходу) господарських організацій, що вилучається до державного бюджету) та 459110,62 грн. на рахунок №0002 код 11020100 (податок на прибуток підприємств).

Крім того, як випливає із позовної заяви та із пояснень, даних позивачем у засіданні суду, позивачем не спростовується факт несвоєчасного погашення узгодженого податкового зобов'язання: у позовній заяві позивачем зокрема вказано, що згідно поданої декларації з податку на прибуток за 11 місяців 2006 року підприємство визначило податкове зобов'язання в сумі 993353,00 грн. з податку на прибуток і частини прибутку за 2006 рік в сумі 368601,00 грн., розрахунок за поданою декларацією проходив з частковим запізненням. ДП "Львівський БТРЗ" не мав грошових коштів для погашення задекларованого прибутку.

Однак, обов'язок платника сплатити задекларовану ним суму податкового зобов'язання у межах законодавчо визначених строків чітко випливає із вимог законодавства, а саме пп.. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами". Дана норма не містить будь-яких винятків. Більше того, жодна норма законодавства не пов'язує обов'язок щодо сплати узгодженого податкового зобов'язання, визначеного у податковій звітності, з нарахуванням чи сплатою інших податкових зобов'язань по цьому чи іншому платежу.

Також, у відповідності до статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показів свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.9 КАС України, суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.3 ст.9 КАС України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Однак, позивач у встановленому Законом порядку не довів правомірність своїх позовних вимог.

Враховуючи викладене, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені сторонами докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, згідно роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, вказаних у пункті 1 Постанови від 29 грудня 1976 року № 11 “Про судові рішення” суд прийшов до висновку, що позов Державного підприємства МОУ “Львівський бронетанковий ремонтний завод” (м..Львів) до Державної податкової інспекції у м. Львові ( м. Львів) про визнання нечинними податкових повідомленнь-рішеннь від 27.11.2007 року №/3/21511, № /3/21512, № /3/21513, № 00001511/3/21514.не є обгрунтованим і не підлягає до задоволення.

Згідно ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать:

1) витрати на правову допомогу;

2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;

3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Сплата витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу нормами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено.

Згідно п.п. 1, 2 ч.3 р.VІІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору:

судовий збір при зверненні до адміністративного суду сплачується у порядку, встановленому законодавством для державного мита;

розмір судового збору визначається відповідно до підпункту "б" пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито", та становить 0,2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, тобто 3,4 грн.

Згідно представленого позивачем суду платіжного доручення № 3695 від 25.12.2007 р., останнім сплачено 3,8 грн. судового збору, тобто на 0,40 грн. більше ніж встановлено законом.

Згідно ч.2 ст. 89 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір, сплачений у більшому розмірі, ніж встановлено законом, повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила. Клопотання від позивача, щодо повернення зайво сплаченого судового збору, до суду не поступало.

Згідно ч.2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Доказів здійснення таких витрат до суду не надходило.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст.ст. 19, 67 Конституції України, ст.ст.1, 3, 4, 6, 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (із наступними змінами та доповненнями), ст.ст. 4, 17 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами” № 2181-ІІІ від 21.12.2000 р. (із наступними змінами та доповненнями), ст.ст. 2, 4, 6, 7, 9, 10, 11, 17, 48, 69, 70, 71, 86, 87, 89, 94, 107,112, 120, 122, 123, 124, 138, 139, 140, 151, 152, 153, 154, 157, 158, 159, 160, 161, 162, 163, п. 3 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог –відмовити.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                     Пазичев В.М.