СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19"
березня 2008 р.

Справа  № 9/24-08-765

За
позовом:  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

До
відповідача: Одеської
міської ради

Про
визнання права власності на нерухоме майно

Суддя  Бакланова
Н.В.

Представники:

Від
позивача: ОСОБА_1

Від
відповідача: не з'явився

СУТЬ
СПОРУ:  Позивач  Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась
до відповідача Одеської міської ради з позовом про визнання за позивачем права
власності на нежитлове приміщення першого поверху та підвалу, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 93,1 кв.м.

У
ході розгляду справи позивач доповнив
позовні вимоги вимогою про визнання
дійсним договору купівлі-продажу № 300 від 03.06.1997 р ., укладеного
між  МПП „Віта-С", засновником якого
є ФОП ОСОБА_1 та Представництвом по управління комунальної власності Одеської
міської ради.

Відповідач
був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, однак його
представник у судове засідання не з'явився, витребуваний судом відзив на позов
не надав, про поважність причин відсутності суд не повідомив. Справа
розглядається в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.06.1997
р. було укладено договір купівлі-продажу комунальної власності у вигляді
нежитлового внутрішньодворового підвального приміщення площею 77, 0 кв. м., що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1  між МПП
„Віта-С", засновником якого є ФОП ОСОБА_1,
та Представництвом з управління комунальної власності Одеської міської
ради, на підставі розпорядження виконавчого комітету Одеської міської ради
народних депутатів № 464р від 28.05.97 р., Закону України “Про місцеві Ради
народних депутатів, місцеве регіональне самоврядування” та у відповідності до
Цивільного кодесу України.

За
умовами Договору, Покупець зобов'язувався сплатити 30 (тридцять) відсотків від
суми договору (що на той час становило чотири тисячі двісті вісімдесят гривень)
протягом десяти робочих днів з дня укладання договору. Цю умову Покупцем було
виконано у повному обсязі.

Решту
коштів у розмірі дев'яти тисяч дев'ятиста вісімдесяти восьми гривень, Покупець
зобов'язувався виплачувати щомісячно рівними частинами у строк до 21.12.1997
р., але з огляду на форс-мажорні обставини, що виникли на той час, виконати
Договір у цій частині не зміг.

Остаточний
розрахунок по договору купівлі-продажу здійснено позивачем19.03.2008 р., а
саме, перераховано на розрахунковий рахунок Представництва по управлінню
комунальною власністю Одеської міської ради 10355,26 грн. вартості майна та
пені.

28.07.2005
р., оскільки розрахунки по договору купівлі-продажу не були здійснені
остаточно, продовжували існувати орендні відносини, між позивачем - ФОП ОСОБА_1
та Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради
було укладено договір оренди нежитлового приміщення першого поверху та підвалу
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 93,1 кв.м. Даний договір
оренди було укладено на підставі розпорядження міського голови від 28.07.2005
року № 837-01р.

Позивачем
постійно проводилися ремонтні роботи орендованого приміщення, так як приміщення  за своїм станом потребує підвищеної уваги та
догляду і ремонту, крім того позивачем постійно та сумлінно вноситься орендна
плата.

Для
поліпшення технічного стану позивачем був проведений відновлюваний ремонт
орендованого приміщення.

Позивач
вважає, що в результаті поліпшення даного нежитлового приміщення загальною
площею 93,1 кв.м., воно перестало існувати у своєму попередньому стані, так як
було створене нове приміщення, що на підставі ч.4 ст. 778 Цивільного Кодексу
України є підставою для визнання права власності на вказане нежитлове
приміщення, так як в результаті поліпшення, створена нова річ і наймач стає її
співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат
на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом, а в даному
випадку сума витрачених на відновлювальний ремонт коштів перевищує вартість
самих приміщень, тобто позивач вважає, що
має право вимагати визнання права власності на все приміщення.

Крім
того, рішенням Одеської міської ради від 29.09.2005 року № 4410-ІУ «Про перелік
об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають
приватизації та відчуженню у 2005році, та внесення змін до рішень Одеської
міської ради” зазначено, що дане нежитлове приміщення підлягає приватизації СПД
ОСОБА_1, однак на даний час Одеська міська рада ухиляється від укладення нового
договору купівлі-продажу.

Так
як відновлення приміщення проводилось  на
підставі незатвердженого в законному порядку проекту, то цей об'єкт неможливо
прийняти або ввести в експлуатацію, чим, на думку позивача, порушуються його
права  як власника.

Оцінивши
наявні в матеріалах та досліджені в судовому засіданні докази, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Підставами
виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином
є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків /ст.  202 ЦК України/.

Ст.203
ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для
чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити актам цивільного
законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, що вчиняє
правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі,
правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути
спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин,
який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у
випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Ст.
657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового будинку або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній
реєстрації.

Згідно
ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору такий договір є нікчемний. Якщо сторони домовились щодо
усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється
від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У
цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно
до ч.2 ст.219 Цивільного кодексу України, якщо буде встановлено, що правочин
відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню
правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі -суд може визнати
такий правочин дійсним.

При
визнанні такої угоди дійсною, суд повинен перевірити з яких причин вона не була
нотаріально засвідчена і чи не містить дана угода будь-яких протиправних умов.

Проаналізувавши
договір, суд прийшов до висновку про те, що він містить всі суттєві умови,
передбачені законодавством для даного виду договорів та не знайшов в ньому
положень, що суперечать діючому законодавству.

Правочин
є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він
не визнаний судом недійсним/ ст.204 ЦК України/.

Право
власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право
чинів.

Право
власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону
або незаконність набуття прав власності не встановлена судом /ст.328 ЦК
України/.

Згідно
п.3 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту  набрання
законної сили рішенням суду про визнання договору не посвідченого нотаріально
дійсним.

Оскільки
сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, а також відбулося фактичне
їх виконання, господарський суд вважає, що договір купівлі-продажу № 300 від 03.06.1997
р. підлягає визнанню дійсним.

Позов
про визнання права власності -це позадоговірна вимога власника майна про
констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності
на майно.

Підставою
позову є обставини, що підтверджують наявність у позивача права власності.
Необхідною умовою захисту права власності шляхом його визнання служить
підтвердження позивачем своїх прав на майно.

Ст.392
Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов
про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою
особою.

Вирішуючи
спори, пов'язані з правом власності, суд виходить з того, що підтвердженням
наявності такого права можуть бути документи, що фіксують, підтверджують і
оформлюють безпосередньо самі юридичні факти, на підставі яких у власника
виникає (до нього переходить) право власності.

Згідно
ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або
законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі
договору, є власником цієї речі.

Право
власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди
тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

На
момент розгляду справи реконструкцію завершено, фактично збудовано нежитлове
приміщення першого поверху та підвалу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 93,1 кв.м.

Порушень
прав інших осіб судом не встановлено.

Як
слідує з вище наведеного, позивач, на думку суду набув у встановленому законом
порядку права власності на  нерухоме
майно, а саме нежитлове приміщення першого поверху та підвалу, що розташовані
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 93,1 кв.м, і згідно чинного законодавства
за ним повинно бути визнано право власності на це майно.

На
підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті держмита та
інформаційно-технічного забезпечення судового процесу віднести за рахунок
відповідача.

Керуючись
ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов
задовольнити.

2.          Визнати дійсним договір
купівлі-продажу № 300 від 03.06.1997 р.

3.          Визнати за Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1  (АДРЕСА_2,
код НОМЕР_1) право власності
на  нежитлове приміщення першого поверху
та підвалу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 93,1 кв.м,.

4.          Стягнути з Одеської міської
ради (65000 м.Одеса вул. Думська площа, 1) на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1  (АДРЕСА_2, код
НОМЕР_1) витрати по сплаті
державного мита в сумі 85 /вісімдесят п'ять/ грн. 00 коп., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 /сто
вісімнадцять/ грн. 00 коп.

Рішення
набирає чинності в порядку ст. 85 ГПК України.

Накази
видати після набрання  рішенням законної
сили.

Суддя
Бакланова Н.В.