ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2008 р.

№ 14/325

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г.,

Михайлюка М.В.,

Самусенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Полтавська пересувна механізована колона № 64" на постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 10 грудня 2007 року у справі № 14/325 Господарського суду Полтавської області за позовом Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз", м. Полтва, до Закритого акціонерного товариства "Полтавська пересувна механізована колона № 64", м. Полтва, про стягнення неустойки в розмірі 364 634,70 грн.

за участю представників сторін:

позивача –ВАТ "Укрнафта" –Приходько О.Я. (дов. № юр-274/д від 16.11.2007 р.);

відповідача –ЗАТ "ПМК-64" –Дігтярь Л.А. (дов.№ 090 від 17.03.2008 р.);

встановив:

У липні 2007 року позивач –Відкрите акціонерне товариство "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" пред’явив у господарському суді позов до відповідача –Закритого акціонерного товариства "Полтавська пересувна механізована колона № 64" про стягнення неустойки в розмірі 364 634,70 грн.

Вказував, що 17 березня 1999 року між ним (виконавцем) та ЗАТ "ПМК-64" (замовником) укладено генеральний договір № 5/6-201/99 на реалізацію природного газу в об'ємі 60 000 т.м.куб. та договір № 292/99 від 14 квітня 1999 року, за яким виконавець зобов'язався поставити, а виконавець прийняти та підготувати нафту і відвантажити її споживачам на нафтопереробний завод по трубопроводу, розрахунки за якими здійснюється на підставі додаткової угоди від 23 вересня 2005 року, згідно п. 2 якої замовник зобов'язався передати виконавцю житло в будинку № 26 по вул. Гожулянська в м. Полтаві в тому числі одну трикімнатну квартиру загальною площею 71 кв.м. до 4-го кварталу 2006 року та одну трикімнатну квартиру загальною площею 71 кв.м. до 3-го кварталу 2007 року.

Посилаючись на порушення строків виконання зобов’язань за додатковою угодою від 23 вересня 2005 року, позивач просив стягнути з відповідача 364 634,70 грн. суми неустойки та судові витрати.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 4 вересня 2007 року (суддя Іваницький О.Т.) в позові відмовлено.

Рішення мотивоване посиланнями на ту обставину, що з моменту підписання акту прийому передачі житла від 8 червня 2007 року сторони дійшли згоди і не мають жодних претензій по оплаті за додатковою угодою від 23 вересня 2005 року до договорів. Порушення відповідачем встановленого угодою строку виконання зобов'язання, зумовлено рядом обставин незалежних від останнього.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 10 грудня 2007 року (колегія суддів у складі: Агрикової О.В. –головуючого, Жук Г.А., Рудченко С.Г.) рішення скасовано. Позов задоволено.

Постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 364 634,70 грн. пені, 3 646,35 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу

Постанова мотивована наявністю підстав до задоволення позовних вимог про стягнення 364 634,70 грн. суми неустойки на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 611 ЦК України, оскільки відповідачем порушено зобов'язання щодо передачі у власність позивача житла у встановлений додатковою угодою строк.

У касаційній скарзі ЗАТ "ПМК-64", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, а саме: ст.ст. 53, ч. 3 ст. 84, 85, 93, п.4 ст. 97 ГПК України, ст. 233 ГК України, 551 ЦК УКраїни, –просить скасувати постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 10 грудня 2007 року та залишити в силі рішення місцевого суду.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого та постанова апеляційного суду не відповідають зазначеним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 17 березня 1999 року між ВАТ "Укрнафта", в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз", (виконавцем) та ЗАТ "ПМК-64" (замовником) укладено генеральний договір № 5/6-201/99 на реалізацію природного газу в об'ємі 60 000 т.м.куб. та договір № 292/99 від 14 квітня 1999 року, за яким виконавець зобов'язався поставити, а виконавець прийняти та підготувати нафту і відвантажити її споживачам на нафтопереробний завод по трубопроводу.

З метою врегулювання розрахунків за надані позивачем послуги за генеральним договором № 5/6-201/99 від 17 березня 1999 року та договором № 292/99 від 14 квітня 1999 року, сторони 23 вересня 2005 року уклали додаткову угоду, відповідно до п. 2 якої, ЗАТ "ПМК-64" зобов'язувалося виконати зобов'язання на суму 461 725,21 грн. шляхом передачі НГВУ "Полтаванафтогаз" житла в будинку № 26 по вул. Гожулянська в м. Полтаві в тому числі одну трикімнатну квартиру загальною площею 71 кв.м. до 4-го кварталу 2006 року та одну трикімнатну квартиру загальною площею 71 кв.м. до 3-го кварталу 2007року.

Вказаною угодою сторони засвідчили факт виконання НГВУ "Полтаванафтогаз" генерального договору № 5/6-201/99 від 17 березня 1999 року та договору № 292/99 від 14 квітня 1999 року на суму 461 725,21 грн.

1 червня 2007 року на адресу НГВУ "Полтавагаз" надійшла телеграма ЗАТ "ПМК-64" про запрошення уповноваженого представника позивача прийняти та підписати акт приймання-передачі житла 5-го червня 2007 року.

Листом № 267 від 6 червня 2007 року ЗАТ "ПМК-64" просило направити представника для отримання квартир № 28 та № 117 та підписання акту прийому-передачі житла.

Згідно з актом прийому-передачі житла від 8 червня 2007 року ЗАТ "ПМК-64" передав, а НГВУ "Полтавагаз" прийняв дві трикімнатні квартири одна з яких площею 69,5 кв. м. під № 28, друга 68 кв. м. під № 117 в будинку № 28 по вул. Гожулянська в м. Полтава. Також, в зазначеному акті вказано, що сторони не мають жодних претензій по оплаті та якості виконаних будівельно-монтажних робіт.

13 червня 2007 року позивач звернувся до ЗАТ "ПМК-64" з претензією на суму 364 634,7 грн., що є сумою пені в розмірі 1 % вартості непереданого в строк житла за кожен день прострочення, з 1 січня 2007 року по 8 червня 2007 року.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача про стягнення 364 634,70 грн. пені, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач виконав свої зобов'язання перед позивачем, оскільки завершив будівництво житла і здав об'єкт будівництва, про що свідчить акт прийому передачі житла від 8 червня 2007 року, з моменту підписання якого сторони дійшли згоди і не мають жодних претензій по оплаті за додатковою угодою від 23 вересня 2005 року до договорів.

При цьому суд зазначив, що затримка строку передачі житла сталося з незалежних від відповідача причин, до яких належить: зміна технічних умов на газифікацію житлового будинку (проектування та будівництво дахової котельні); неможливість фінансування у відповідності до інвестиційного договору № 114 від 31 серпня 2005 року Полтавським РУ "Державним фондом сприяння молодіжному житловому будівництву"; припиненням БТІ "Інвентаризатор" оформлення замовлень на надання послуг по інвентаризації об'єктів та прийняття Закону України № 3201 від 15.12.2005 р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким внесено зміни до Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю", який встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами, що призвело до інвестування будівництва виключно через фонди фінансування.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача 364 634,70 грн. пені, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем порушено зобов'язання щодо передачі у власність позивачу житла у встановлений додатковою угодою строк, а саме п. 2 угоди, згідно якої ЗАТ "ПМК-64" зобов'язувалося передати позивачу житло в будинку № 26 по вул. Гожулянська в м. Полтаві, в тому числі одну трикімнатну квартиру загальною площею 71 кв.м., до 4-го кварталу 2006 року та одну трикімнатну квартиру загальною площею 71 кв.м. до 3-го кварталу 2007року.

При цьому суд послався на п. 6 угоди, відповідно до якого у випадку прострочення виконання зобов'язання відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 1 % вартості непереданого в строк житла за кожен день прострочення та п. 3 статті 611 ЦК України, якою передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Проте, погодитися з такими висновками місцевого та апеляційного господарських судів в повній мірі не можна, оскільки суди дійшли них без повного та всебічного з’ясування всіх суттєвих обставин, що мають значення для вирішення справи та можуть вплинути на результати вирішення спору.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Всупереч зазначених вимог місцевим господарським судом, не в повному обсязі досліджено та не надано належної оцінки обставині справи щодо порушення відповідачем строків виконання зобов’язання, пославшись при цьому лише на те, що передача квартир відбулася на підставі актів приймання-передачі, а затримка строку передачі житла сталася з незалежних від відповідача причин.

Переглядаючи судове рішення в апеляційному проваджені, апеляційний господарський суд, визначивши розмір пені за період з 1 січня 2007 року по 8 червня 2007 року у сумі 364 634,7 грн., виходив з її розрахунку –1 % за кожен день прострочки на умовах п. 6 додаткової угоди, і не звернув уваги на доводи відповідача про те, що затримка у передачі квартир не призвела до негативних наслідків для позивача, а тому на підставі ст. 551 ЦК України ч. 2 ст. 233 ГК України та ст. 3 ГПК України, суд мав обговорити питання про наявність підстав до зменшення суми неустойки.

При цьому без належної уваги та оцінки суду залишилися доводи відповідача про розмір відсотків стягуваної неустойки у порівнянні з розміром можливих збитків кредитора, а відтак, співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій і наслідків порушення зобов'язання. Проте, належне з'ясування та оцінка судом цих та інших обставин, які мають істотне значення, є необхідними для правильного вирішення вказаного спору.

За таких обставин постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа –передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, звернути увагу на доводи та заперечення сторін, всебічно і повно з’ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115 , 1117 , 1119 –11111 ГПК України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Полтавська пересувна механізована колона № 64" задовольнити частково.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 10 грудня 2007 року та рішення Господарського суду Полтавської області від 4 вересня 2007 року у справі № 14/325 скасувати.

Справу № 14/325 передати на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області в іншому складі.

Судді:

Н. Дунаєвська

М. Михайлюк

С. Самусенко