ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"13" червня 2008 р.

Справа № 4/143(16/280)

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І.,розглянувши матеріали справи № 4/143(16/280)

за позовом: закритого акціонерного товариства - фірми "Нафтогазбуд", м. Львів

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства "Зангас-Юг", м. Гайворон Кіровоградської області

про стягнення 1 538 054, 58 грн.,

Представники:

від позивача - участі не брав;

від відповідача - участі не брав;

В судовому засіданні 10.06.2008 року оголошено перерву до 13.06.2008 року на 09:30 год., про що присутні представники сторін повідомлені під розписку.

СУТЬ СПОРУ:

Закритим акціонерним товариством - фірмою "Нафтогазбуд" подано позовну заяву до відкритого акціонерного товариства "Зангас-Юг" про стягнення боргу в сумі 1 538 054, 58 грн.

26.12.06 р. позивачем подана уточнена позовна заява фактично про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відкритого акціонерного товариства "Зангас-Юг" (далі - ВАТ "Зангас-Юг") 399 145,24 грн. основного боргу, пені 54 743,03 грн., витрати в розмірі 7 075,71 грн., а також витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу та визнати за закритим акціонерним товариством - фірма "Нафтогазбуд" (далі - ЗАТ - фірма "Нафтогазбуд" або позивач) право на одержання гарантійних виплат та стягнути на користь позивача 953 660 грн.

12.02.2007 р. позивачем подано до суду уточнена позовна заява, в якій позивач просить:

1. Об'єднати позовні вимоги про стягнення боргу за виконанні роботи та про визнання за ЗАТ-фірма "Нафтогазбуд" права на одержання гарантійних виплат та їх стягнення.

2. Стягнути з ВАТ "Зангас-Юг" 389 068,64 грн. основного боргу, пені 53 361,02 грн., а також витрати по сплаті держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

3. Визнати за ЗАТ-фірма "Нафтогазбуд" право на одержання гарантійних виплат та стягнути на його користь 953 660 грн.

Зі змісту поданої до суду 12.02.2007 р. заяви про уточнення позовних вимог вбачається, що позивач у відповідності до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України фактично зменшив розмір позовних вимог, а саме зменшив суму основного боргу до 389 068, 64 грн. та суму нарахованої до сплати відповідачу пені - до 53 361,02 грн.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 13.02.2007 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.11.2007 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Зангас-Юг" (відповідача) на користь закритого акціонерного товариства - фірми "Нафтогазбуд" (позивача) заборгованість в сумі 425 726, 37 грн., з них 389 068,64 грн. сума основного боргу та 36 657,73 грн. пені, а також витрати по сплаті державного мита в сумі 4 257,26 грн. та 36,58 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову відмовлено.

За касаційною скаргою позивача постановою Вищого господарського суду від 26.02.2008 року постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.11.2007 року та рішення господарського суду Кіровоградської області від 13.02.2008 року в частині відмови від визнання права на одержання гарантійних виплат та їх стягнення скасоване, а справу в цій частині передано на новий розгляд до господарського суду Кіровоградської області. Ухвалою від 15.04.2008 року справу прийнято до свого провадження суддею Хилько Ю.І.

При новому розгляді справи враховано приписи ст.111-12 ГПК України про обов'язковість вказівок, що містяться у постанові касаційної інстанції для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

При новому розгляді справи позивач наполягає на задоволенні позовних вимог та просить стягнути з відповідача на його користь 953 660 грн.

Натомість, відповідач спростовує вимоги позивача в частині стягнення 953 660 грн. посилаючись на неналежне виконання позивачем умов контракту та допущені відступлення від проекту, через які фактично до сих пір не проведено остаточне приймання виконаних робіт. В судовому засіданні 10.06.2008 року оголошувалась перерва до 9 год. 30 хвилин 13.06.2008 року, про яку сторони повідомлені під розписку.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини між учасниками спору виникли на підставі укладеного в результаті вільного волевиявлення сторін 26.07.2004 р. між ВАТ "Зангас-Юг" (далі-Замовник відповідач по справі) та ЗАТ-фірма "Нафтогазбуд" (далі-Підрядник або позивач по справі) контракту підряду № 01-13-500-272/2004-КДВ (контракт) на будівництво газопроводу-відводу до ТОВ "Побужський феронікелевий комбінат". Предметом вказаного контракту сторони визначили проведення будівельних робіт власними та залученими силами у відповідності до будівельних норм і правил, а також усунути дефекти, які будуть виявлені під час гарантійного періоду (п. 2.1. Контракту).

Відповідно до п.п. 4.5, 4.6 Контракту оплата за виконанні роботи проводиться щомісяця на основі підписаних сторонами актів приймання робіт за звітний (попередній) період; щомісяця до 30 числа звітного місяця. Підрядник зобов'язаний надати Замовнику акт приймання робіт за звітний (попередній місяць).

За умовами Контракту, а саме: п.п. 4.8, 4.9 Замовник проводить оплату Підряднику протягом 5 банківських днів з моменту виставлення Підрядником рахунку на оплату при умові підписання сторонами акту приймання робіт за звітний місяць; оплата виконаних Підрядником робіт проводиться в гривнях на розрахунковий рахунок Підрядника.

Згідно поданих позивачем до суду довідок про вартість виконання підрядних робіт та витрат (акти форми КБ-3) за серпень, жовтень, листопад, грудень 2004 р., січень, лютий, березень, квітень, червень 2005 р. (а.с. 25-34 том 1), що підписані повноважними представниками обох сторін, вартість виконаних Підрядником робіт становила 19 073 191 грн., зарахування авансу - 1 665 089 грн., гарантійні утримання - 953 660 грн., сплачено Замовником фактично 16 003 152 грн., з яких останні платежі здійсненні відповідачем 01.11.2005 р. в сумі 800 000 грн. (а.с.39 том 2) та 11.11.2005 року в сумі 100 000 грн. (а.с. 40 том 2 ); причому нараховані згідно довідок про вартість виконаних підрядних робіт 5% гарантійних, які визнані представниками сторін при затверджені довідок, не були зовсім оплачені.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушуючи вимоги ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та умови зазначеного вище договору, у передбачений умовами Контракту строк відповідач заборгованість за виконанні позивачем підрядні роботи не сплатив.

Відповідач у наданому суду 13.02.2007 р. відзиві заборгованість в сумі 389 068, 64 грн. визнав, пояснивши що вказана вище заборгованість дійсно підтверджується бухгалтерськими документами.

За правилами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи наведене, господарський суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача в частині стягнення основної заборгованості за Контрактом в сумі 389 068, 64 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, господарський суд прийшов до переконання, що підлягають до повного задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача гарантійних виплат в сумі 953 660 грн., вказані вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають до задоволення, враховуючи наступне.

Господарським судом враховується, що відповідно до спільного наказу Міністерства статистики України і Державного комітету України у справах містобудування та архітектури № 26/5 від 27.01.1997 року “Про затвердження типових форм первинних облікових документів з обліку капітального будівництва” (в редакції яка діяла на спірний період) були затверджені типові форми первинних облікових документів і введені в дію з січня 1997 року: № КБ 2в “Акт приймання виконаних підрядних робіт”, № КБ-3 “Довідка про вартість виконаних підрядних робіт та витрат” № 4-А “Довідка про вартість проектно-вишукувальних робіт”. Дія типових документів зазначених форм була розповсюджена на об'єднання, підприємства та організації всих форм власності та господарювання, розташованих на території України, що виконують будівельно-монтажні, будівельно-ремонтні, проектно-вишукувальні роботи (п.п. 1,2 Наказу). Акт приймання виконаних підрядних робіт складається для розрахунку за виконанні будівельні роботи. Акт складається у двох примірниках (для підрядника і замовника) на основі журналу виконаних робіт (форма № КБ-6). Таким чином, підтвердженням факту виконаних робіт є акт приймання виконаних робіт форми № КБ-2В. Зазначені акти були складені та підписані сторонами.

Спір між сторонами виник при вирішенні питання щодо остаточної суми, яку повинен сплатити у вигляді 5% гарантійних відповідач після остаточного приймання ним виконаних позивачем робіт, що і явилось приводом для звернення позивача до суду за захистом свого права.

Фактично підписані без будь-яких зауважень чи заперечень відповідачем довідки про вартість виконання підрядних робіт та витрат за серпень, жовтень, листопад, грудень 2004 р., січень, лютий, березень, квітень, червень 2005 р. є узгодженим відповідачем зобов'язанням відповідача.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За правовою природою укладений сторонами Контракт є договором, правовідносини за яким регулюються главою 61 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підряду) зобов'язана на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Пунктами 4.7 та 4.8 Контракту передбачено, що підписаний акт приймання робіт за звітний місяць є основою для виставлення Підрядником Замовнику рахунку на оплату прийнятих робіт; Замовник проводить оплату Підряднику протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту виставлення підрядником рахунку на оплату при умові підписання сторонами акту приймання робіт за звітний місяць.

Як вбачається з матеріалів справи 31.05.2005 р. було підписано акт робочої комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта для пред'явлення державній приймальній комісії (а.с. 107-110 том 1).

Актом Державної приймальної комісії від 06.07.2005 р. даний об'єкт введено в експлуатацію та передано в Гарантійну експлуатацію (а.с. 106 том 1).

Відповідно до п. 1.23 Контракту "Гарантійна експлуатація" - це період, що становить 6 (шість) місяців, починаючи з дні підписання Акту Державної приймальної комісії про введення об'єкта в експлуатацію, протягом якого підрядник несе відповідальність.

Пунктом 10.8 Контракту встановлено, що після закінчення Гарантійного періоду підрядник передає всі роботи замовнику для остаточного приймання. Замовник починає приймання робіт протягом 10 днів, після отримання письмового повідомлення підрядника про готовність робіт для остаточної перевірки і приймання. У разі позитивних результатів перевірки і приймання робіт, сторони підписують акт остаточного приймання.

Однак, господарським судом встановлено, що сторони не підписували акту остаточного приймання робіт, незважаючи на те, що позивач листом від 14.04.2006 року за № 13/938 ініціював вирішення питання про остаточне приймання робіт. У відповідь відповідач листом від 20.04.2006 року просив визначитись з представниками позивача, які будуть приймати участь в комісії по підписанню акту, чим фактично відповідач повністю підтвердив факт проведення процедури остаточної передачі робіт з ініціативи позивача. Фактично лист № 13/938 від 14.04.2006 року судом розцінюється як доказ, що не стосується підтвердження або заперечення будь-яких обставин по справі.

За приписами ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 35 ГПК України Факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Натомість, господарський суд враховує приписи ст. 43 ГПК України згідно до яких, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, господарський суд вважає доведеним той факт, що згідно до умов п. 10.8 Контракту, позивач письмово повідомив відповідача про готовність робіт до остаточної перевірки та підписання вказаного акту.

Господарським судом не приймається до уваги та розцінюється як безпідставне посилання відповідача на складений під час проведення технічного обстеження виконаних робіт 06.06.2006 р. акт остаточного приймання робіт, який не був підписаний, оскільки комісія встановила недоліки по виконаним роботам та відступлення підрядника від проектної документації, про що було складено відповідний протокол технічного обстеження (а.с. 99 том 1), який було направленого позивачу листом № 46 від 07.06.2006 року (а.с. 64 том 1). Вказаний висновок комісії протирічить висновку експертизи за результатами експертного дослідження об'єкту підвищеної небезпеки від 20.08.2007 року згідно до якого виявлена збільшена на 150 мм. товщина шару ґрунту над трубопроводом на ділянці прилягаючій до охоронного крану є припустимим відхиленням від проекту. Виявлений ухил поверхні ґрунту на 150 мм. не пов'язаний з просіданням газопроводу - відгалуження та напруженого стану. Виявлені відхилення від вимог п. 2.3.20 СТП 320.00 істотно не впливають на безпечну експлуатацію газопроводу - відгалуження (т. 2, а.с. 106- 150).

За приписом ст. 853 ЦК України Замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв'язку між діями підрядника та виявленими недоліками.

У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.

Згідно до ст. 884 ЦК України встановлено, що Підрядник відповідає за дефекти, виявлені у межах гарантійного строку.

Отже, визначальним для вирішення спору господарський суд визнає фактичні обставини, пов'язані з підписанням 31.05.2005 року акту робочої комісії про готовність закінченого об'єкта до пред'явлення державній приймальній комісії та введення вказаного об'єкта в експлуатацію актом Державної приймальної комісії від 06.07.2005 року та відсутність у відповідача до моменту підписання вказаних документів жодних заяв про наявність у виконаних роботах відступів від умов договору або недоліків. Фактично, при цьому відповідач прийняв без будь-яких застережень виконану позивачем роботу та у нього виникло зобов'язання про проведення оплати в повному розмірі згідно до умов контракту. З моменту підписання акту робочої комісії відповідач втратив право посилатись на будь-які відступи або недоліки у виконаній позивачем роботі. Будь-яких доказів щодо виявлення під час гарантійного періоду в роботі позивача дефектів, відповідач до суду не подав.

Таким чином, господарський суд прийшов до переконання, що підрядником (позивачем) належним чином виконані зобов'язання по контракту підряду № 01-13-500-272/2004-КДВ від 26.07.2004 року.

Натомість, до правовідносин слід застосувати приписи ст. 526 ЦК України про те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поряд з цим, вирішуючи питання про межі розгляду справи після часткового скасування рішення господарського суду від 13.02.2007 року при новому розгляді справи господарський суд враховує, що постановою Вищого господарського суду від 26.02.2008 року скасовано постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.11.2007 року та рішення від 13.02.2007 року, тобто лише в частині відмови від визнання права на одержання гарантійних виплат та їх стягнення на суму 953 660 грн. Проаналізувавши надані позивачем заяви про зміну позовних вимог, господарським судом враховується наступне.

Зі змісту поданої до суду 12.02.2007 р. заяви про уточнення позовних вимог вбачається, що позивач у відповідності до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України фактично зменшив розмір позовних вимог, а саме зменшив суму основного боргу до 389 068,64 грн. та суму нарахованої до сплати відповідачу пені - до 53 361,02 грн.

В цій частині господарський суд прийняв заяву до розгляду, враховуючи передбачене ст. 22 Господарського процесуального кодексу України право позивача.

Крім цього, в поданій до суду 12.02.2007 р. уточненій позовній заяві позивачем виставлена нова вимога до відповідача, а саме: вимога про визнання за позивачем права на одержання гарантійних виплат та стягнення 953 660 грн., яка не була зазначена в основній позовній заяві, з якою позивач звернувся до суду 05.09.2006 р.

Відповідно ч. 2 та ч. 4 ст. 22 Господарського кодексу України позивач має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду. Крім того позивач вправі до прийняття рішення у справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог.

Поряд з цим, на обґрунтуванні позовних вимог листом № 13/886 від 28.05.2008 року позивач без посилання на ст. 22 ГПК України підтвердив свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на користь позивача 953 660 грн. Сама лише відсутність посилання у зазначеній заяві на приписи норми процесуального права не означає невідповідності заяви вимогам закону. У вирішенні наведеного питання господарський суд виходить з необхідності ретельного дослідження змісту поданої заяви та співвідношення такого змісту з раніше заявленими позовними вимогами.

У наведеній ситуації вказана заява позивача по своїй суті є власне заявою про збільшення позовних вимог, оскільки під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві.

За приписами підпункту 3.7 пункту 3 Роз'яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 року № 02-5/289 (з наступними змінами та доповненнями)

3.7. Передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК (1798-12) права позивача змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Ця норма не застосовується під час розгляду справи в інших інстанціях. Зазначені права можуть бути використані позивачем також під час нового розгляду справи у першій інстанції після скасування рішення і передачі у встановленому порядку справи на новий розгляд суду першої інстанції.

Зміна предмету позову означає зміну матеріально-правової вимоги до позивача. Зміна підстави позову означає зміну обставин, якими позивач обґрунтовує свою вимогу до відповідача. Одночасна зміна і предмету, і підстав позову не допускається. Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. (Абзац другий підпункту 3.7 із змінами, внесеними згідно з Рекомендаціями Президії Вищого господарського суду № 04-5/103 (v5_10600-07) від 31.05.2007) (Пункт 3.7 в редакції Роз'яснення Вищого господарського суду № 04-5/609 (v609600-02) від 31.05.2002)

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у справі покладаються на відповідача повністю. Поряд з цим, господарським судом враховується, що при зверненні до суду з уточненням позовних вимог, позивач не подав доказів про сплату державного мита у встановленому порядку та розмірі як з вимог немайнового так і майнового характеру, тому з позивача додатково підлягає до стягнення на користь державного бюджету 85 грн. та 9536 грн. 60 коп. на загальну суму 9621 грн. 60 коп., які підлягають до включення до складу судових витрат. Натомість, господарським судом залишається без розгляду питання про включення до складу судових витрат та стягнення витрат на оплату вартості проведеної експертизи, оскільки сторонами спору не подано будь-яких доказів про фактичну оплату цих витрат. Питання про стягнення вартості проведеної експертизи може бути вирішено сторонами спору в окремому позовному провадженні.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати право закритого акціонерного товариства - фірми "Нафтогазбуд" (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 144, р/р 260042663 в ЛОД АППБ "Аваль" м. Львова, МФО 325570, ) на отримання від відкритого акціонерного товариства "Зангас-Юг" (26300, м. Гайворон, вул. Автомобілістів, 3, р/р 2629 Заводське БВ МЦВ ПІБ м. Миколаїв, МФО 326438, ) гарантійних виплат в розмірі 953 660 грн.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства "Зангас-Юг" (26300, м. Гайворон, вул. Автомобілістів, 3, р/р 2629 Заводське БВ МЦВ ПІБ м. Миколаїв, МФО 326438, ) на користь закритого акціонерного товариства - фірми "Нафтогазбуд" (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 144, р/р 260042663 в ЛОД АППБ "Аваль" м. Львова, МФО 325570, ) гарантійні виплати в розмірі 953 660 грн., державне мито в розмірі 9 621 грн. 60 коп.

Наказ видати.

Стягнути з закритого акціонерного товариства - фірми "Нафтогазбуд" (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 144, р/р 260042663 в ЛОД АППБ "Аваль" м. Львова, МФО 325570, ) в доход Державного бюджету на рахунок УДК у м. Кіровограді, банк отримувача: ГУДКУ у Кіровоградській області, рахунок № 0002 в ГУДКУ у Кіровоградській області, МФО 823016, ідентифікаційний код 24145329, код бюджетної класифікації 22090200 „Державне мито, не віднесене до інших категорій”, несплачену суму державного мита в розмірі 9 536 грн. 60 коп.

Наказ видати.

Згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

До набрання рішенням законної сили воно може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду у порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Ю. І. Хилько