ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"15" квітня 2008 р.                                        Справа № 17/100

м. Чернігів                                                                                   «15 »квітня 2008 року

Суддя Кушнір І.В. розглянув у відкритому судовому засіданні за участю:

Секретаря судового засідання: Чепурна О.В.

Представника позивача: Асаулко О.О. –начальник відділу, довіреність № 03-03/07 від 08.01.08р.;

Представників відповідача: Спевак В.Л. –голова правління, наказ №26 від 14.09.06р., паспорт.

Харченко Т.І. –головний бухгалтер, дов.№81 від 19.03.08р.

Атавін О.С. –юрисконсульт, довіреність №63 від 03.03.08р.

матеріали справи №17/100

За ПОЗОВОМ: Відділення Фонду соціального захисту інвалідів у Чернігівській області

14017, м. Чернігів, вул. Комінтерну, 14

До ВІДПОВІДАЧА: Благодійної організації „Міський громадський благодійний фонд „Здоров’я”

17500, м. Прилуки, вул. Київська, 56

Про стягнення 3258,26 грн. адміністративно-господарських санкцій

СУТЬ СПОРУ :

Відділенням Фонду соцзахисту інвалідів у Чернігівській області заявлено позов до міського громадського благодійного фонду „Здоров’я” про стягнення адміністративного-господарських санкцій в сумі 2973,08 грн. та 285,18 грн. пені за недотримання у 2006 році передбаченого законодавством нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, посилаючись на те, що МГБФ «Здоров'я»є благодійною неприбутковою організацією, згідно штатного розпису на 2006 рік станом на 01.01.06р. вільних посад не було, а також позивачем не зараховано працю Спевака Л.В., який був визнаний інвалідом третьої групи 17.10.2006р.

Також Позивачем у запереченні зазначено, що у червні 2006 року бухгалтеру складу Хорт І.В. поставлений діагноз „системний червоний вовчак, акт ІІ, важкий перебіг з ускладненнями”, що є підставою для встановлення інвалідності, рекомендовано проходження МСЕК для встановлення групи інвалідності. Листок непрацездатності бухгалтера Хорт І.В. продовжується з 11.06.06р. по 20.10.06р., після чого вона категорично відмовилася від проходження МСЕК з власних мотивів. Наступні листи непрацездатності: з 29.01.07р. по 07.02.07р. та з 22.03.07р. по 16.07.07р.

16.07.07р. Хорт І.В. визнана інвалідом другої групи за загальним захворюванням.

Заслухавши представників сторін та дослідивши надані докази, суд –

ВСТАНОВИВ :

Згідно ч.ч.1-3,5,11 ст.19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів” № 875-ХІІ від 21.03.1991 р. (далі –Закон №875):

«Для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік –у кількості одного робочого місця, якщо інше не передбачено законом.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначаються виключно цим Законом. Якщо іншими законами встановлюються нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, або порядок їх встановлення, відмінні від зазначених у цьому Законі, застосовуються положення цього Закону.»

Згідно ч.ч.1,3 ст.18 Закону №875:

«Забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.»

З аналізу викладених норм слідує, що до направлення органами державної служби зайнятості, або іншими уповноваженими органами, інвалідів на підприємство для працевлаштування, підприємство зобов’язане:

1.          Створити робочі місця для працевлаштування інвалідів.

2.          Проінформувати державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про створені місця для працевлаштування інвалідів.

Згідно форми №10-ПІ державно-статистичної звітності “Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів” за 2006 рік середньо облікова чисельність штатних працівників у Відповідача становить 13 штатних працівників.

4% норматив становить 1 робоче місце.

Згідно вищевказаного звіту у 2006 році у Відповідача інваліди не працювали.

Згідно листа Прилуцького міськрайонного центру зайнятості протягом 2006 року МГБФ «Здоров'я” звітів форми 3-ПН не надавало, в зв`язку з чим направлення на працевлаштування інвалідів на вказане підприємство не проводилось.

Таким чином, невиконання нормативу становить 1 робоче місця.

Відповідно до ч.1,2,4,9,10 ст.20 Закону №875:

«Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Спори, що виникають із правовідносин за статтями 19, 20 цього Закону, вирішуються Фондом соціального захисту інвалідів або в судовому порядку.

Фонд соціального захисту інвалідів, його відділення мають право захищати свої права та законні інтереси, у тому числі в суді.»

Середньорічна заробітна плата штатного працівника Відповідача обчислена шляхом ділення фонду оплати праці на середньооблікову чисельність штатних працівників, становить 5946,15 грн., таким чином сума штрафних санкцій, яку має сплатити Відповідач, становить 2973,08 грн.

Дані вимоги Відповідач не виконав та штрафні санкції в установлений строк не сплатив.

Враховуючи вищевикладене, Позивачем була нарахована Відповідачу відповідна пеня.

Розмір пені на день подання позовної заяви становить:

10 х120 /100/365 - 0,033 % х 2973,08 грн. = 0,98 грн. - розмір пені за один день.

Кількість днів прострочення на день подання позовної заяви - 291.

Розмір пені становить –0,98 грн. х 291 дні = 285,18 грн.

Претензію Позивача за №03-2208/3553 від 25.09.2007р. Відповідач залишив без задоволення.

З урахуванням викладеного, відділенням Фонду соцзахисту інвалідів у Чернігівській області заявлено позов до міського громадського благодійного фонду „Здоров’я” про стягнення адміністративного-господарських санкцій в сумі 2973,08 грн. та 285,18 грн. пені за недотримання у 2006 році передбаченого законодавством нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Посилання Відповідача на ч.5 ст.20 Закону України „Про благодійництво та благодійні організації” 16 вересня 1997 року N 531/97-ВР та лист Міністерства праці та соціальної політики від 26.04.07р. за №1/5-375 судом не можуть прийняті з наступних підстав.

Предметом позову є не обов`язкові платежі до бюджету чи фондів, а штрафні санкції за не створення робочих місць для інвалідів, тобто носять похідний, а не первинний, характер.

Звільнення від сплати адміністративно-господарських санкцій передбачене ч.1 ст.20 Закону №875 лише для підприємств, установ та організацій, що утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Частиною 11 ст.19 Закону №875 передбачено, що норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначаються виключно цим Законом. Якщо іншими законами встановлюються нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, або порядок їх встановлення, відмінні від зазначених у цьому Законі, застосовуються положення цього Закону.

Крім того, лист Міністерства праці та соціальної політики не є нормативним актом, який встановлює права та обов`язки, а є лише думкою окремого державного органу.

Разом з тим, як вбачається зі статутів Відповідача, Міський громадський благодійний фонд „Здоров’я” є благодійною неприбутковою громадською організацією, фінансування якої здійснюється не за рахунок здійснення будь-якої господарської діяльності, яка має наслідком отримання коштів, а за рахунок членський внесків, які використовуються для громадсько-корисних дій, направлених на створення умов поліпшення охорони здоров`я громадян.

Основною метою створення і діяльності МГБФ „Здоров`я” визначалися:

·          здійснення благодійної діяльності шляхом використання коштів, які формуються за рахунок постійних внесків його членів та інших фізичних та юридичних осіб для сприяння надання медичної допомоги членам фонду, які потребують лікування, зокрема шляхом забезпечення медикаментами та медикаментозними засобами;

·          формування суспільно-солідарного сектору охорони здоров`я на рівні територіальної громади, підвищення якості та доступності медичної допомоги членам фонду за рахунок солідарно накопичених членських внесків в межах цільових членських медичних програм з використанням технології медичного взаємострахування.

З викладеного вбачається, що кошти фонду фактично є коштами громадян-членів фонду, об’єднаними для допомоги у власному лікуванні.

Згідно довідок Відповідача від 24.03.08р. за №92, від 05.03.08р. за №64, за 2006 рік надійшло 892494,97грн. членських внесків. Витрачено на виконання статутних завдань –785424,62грн., з них проліковано 557 інвалідів на суму 139250 грн., при тому що інвалідами внесено членських внесків 102265,20 грн.

Таким чином, стягнення коштів на користь Фонду з метою соціального захисту інвалідів фактично означатиме примусове вилучення коштів громадян, в т.ч. інвалідів, які зібрані ними для власного ж лікування, що, на думку суду, суперечитиме як принципу верховенства права, закріпленого ст.8 Конституції України, п.1 ч.1 ст.7, ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України, який підпунктом 4.1. п.4 Рішення Конституційний Суд України по справі N 1-33/2004 від 2 листопада 2004 року, визначений як принцип справедливості, так і визначеним п.п.3,5,6,8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України принципам обґрунтованості, добросовісності, розсудливості та пропорційності.

Крім того, згідно протоколу засідання правління Відповідача №5 від 14.09.06р. та наказу від 14.09.06р. був прийнятий на роботу головою правління Співак В.Л.

Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Прилуки від 10.04.08р., Співак В.Л. був визнаний з 17.10.06р. інвалідом ІІІ групи.

Також, наказом №37 від 10.08.05р. на вакантну посаду бухгалтера була прийнята Хорт І.В.

Згідно листа Прилуцької центральної міської лікарні від 24.03.08р. Хорт І.В. перебувала на лікарняному листку з приводу захворювання на системний червоний вовчак з 11.07.06р. по 19.10.06р. 13.09.06р. на ЛКК прийняте рішення про направлення хворої на МСЕК в зв`язку з наявністю ознак інвалідності. Хвора продовжувала знаходиться на листку непрацездатності 03.10.06р. останнє продовження листка непрацездатності на 1 день подальшому госпіталізована в ревматологічне відділення ЧОЛ. Під час лікування в ЧОЛ хвора від освідоцтва на МСЕК відмовилась. З 22.03.07р. у хворої виникло чергове погіршення стану по цій же самій патології, в зв`язку з чим 16.07.07р. вона визнана інвалідом другої групи по загальному захворюванню.

Згідно листа обласного центру МСЕК від 09.04.08р. за №322, друга група інвалідності встановлена Хорт І.В. саме внаслідок захворювання „системний червоний вовчак”.

Враховуючи, що згідно листа Прилуцької центральної міської лікарні від 24.03.08р. рішення про направлення хворої Хорт І.В. на МСЕК в зв`язку з наявністю ознак інвалідності було прийняте ЛКК ще 13.09.06р., від якого Хорт І.В. відмовилась саме за власним бажанням, а не з підстав необґрунтованості рішення, суд не приймає посилання на Позивача на п.30 Положення „Про медико-соціальну експертизу”.

На підставі викладеного, суд не вбачає порушення Відповідачем 4% нормативу –1 інвалід, та доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.94, 158-163, п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

1. У позові відмовити повністю.

2. Дана Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку. Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

3. Дана Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

4. Дана Постанова після набрання законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Суддя                                                                                І.В. Кушнір