ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 37/194

02.06.08

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Скіф -Доступ»

до

Дочірньої компанії «Укргазвидобування»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

про

вилучення нафтопродуктів згідно договору від 01.12.2004 року № 157/95-04 та додаткової угоди до договору № 157/95-04 від 01.12.2004 року

Суддя Кондратова І.Д.

В судових засіданнях приймали участь представники сторін:

від позивача Загребельний Г.С.- представник за довіреністю № б/н від 22.05.2008 року;

від відповідача Зубар О.В.- представник за довіреністю № 2-12д від 24.12.2007 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Скіф -Доступ»до Дочірньої компанії «Укргазвидобування»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»про вилучення нафтопродуктів згідно договору від 01.12.2004 року № 157/95-04 та додаткової угоди до договру № 157/95-04 від 01.12.2004 року

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2008 р. порушено провадження у справі № 37/194, розгляд справи було призначено на 26.05.2008 року о 16-15.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.05.2008 року надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач виконав свої зобов’язання за договором повністю, в свою чергу позивач належним чином виконав свої зобов’язання та не оплатив вартість поставлених нафтопродуктів.

У судовому засіданні 26.05.2008 р. судом, відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України, було оголошено перерву до 02.06.2008 року.

В судовому засіданні 02.06.2008 року представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить суд вилучити частково у Дочірньої компанії «Укргазвидобування»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»нафтопродукти, а саме бензин А-95 в кількості 30 тон на загальну суму 96930,00 грн. у відповідності до договору поставки № 157/95-04 від 01.12.2004 року та додаткової угоди до нього Дочірньої компанії «Укргазвидобування»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»на користь позивача шляхом вивозу.

Представник позивача в судовому засіданні 02.06.2008 року підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач проти позову заперечував.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 02.06.2008 року за згодою представників сторін було оголошено лише вступну та резолютиву частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2004 року між Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»(постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Скіф-Доступ»(покупець) був укладений договір поставки нафтопродуктів № 157/95-04 (далі –договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору сторони узгодили, що предметом цього договору є поставка бензину А-95 (далі- нафтопродукти).

У відповідності до умов договору (п.1.2) постачальник зобов’язувався поставити покупцю в 2004 році, а покупець зобов’язувався прийняти та оплатити на умовах даного договору нафтопродукти.

01 грудня 2004 року сторони уклали також додаткову угоду до договору поставки нафтопродуктів № 157/95-04, згідно якої погодили, що постачальник передає в грудні 2004 року бензин А-95 в кількості 1085,834 грн. договірна ціна за одну тону бензину А-95 становить 3231,00 грн.

Позивач вважаючи, що відповідач неналежним чином виконав умови договору звернувся до суду з вимогою вилучити у Дочірньої компанії «Укргазвидобування»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»нафтопродукти, а саме бензин А-95 в кількості 30 тон на загальну суму 96930,00 грн. у відповідності до договору поставки нафтопродуктів від 01.12.2004 року та додаткової угоди до договору № 157/95-04 від 01.12.2004 року на користь позивача шляхом вивозу.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, згідно з вказаними нормами права, позивач повинен довести суду належними та допустимими доказами обставини, на яких ґрунтується його позов, а також правомірність заявлених позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зі змісту статті 11 Цивільного кодексу України вбачається, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Сторони узгодили, що приймання –передача нафтопродуктів здійснюється на умовах франко-завод Шебелинського відділення з переробки газового конденсату та нафти філії «Управління з переробки та газового конденсату»ДК «Укргазвидобування»після проведення попередньої оплати покупцем за обсяг нафтопродуктів, вказаний у додатку. Покупець самостійно та за власні кошти забезпечує транспортування нафтопродуктів від місця приймання-передачі, зазначеного в. п. 3.1 даного договору, до місця призначення. Перехід ризиків та права власності на нафтопродукти переходить в момент приймання-передачі нафтопродуктів з п. 3.1 договору. Приймання-передача нафтопродуктів, поставлених постачальником покупцеві оформлюється щомісячно актами приймання – передачі до 10 числа наступного за звітним, на підставі накладних, наданих постачальнику покупцем (п. п. 3.1, 3.2, 3.6 договору).

На виконання умов договору відповідач поставив відповідачу бензин в кількості 1085,834 тонни, вартістю 3508329,65 грн., що підтверджується актом приймання-передачі від 01.12.2004 року, який належним чином підписаний та скріплений печатками сторін.

Суд відзначає, що даний акт є належним доказом та підтвердженням, що відповідач виконав умови договору та поставив позивачу нафтопродукти у відповідності до домовленості сторін.

Судом встановлено, що умовами договору встановлено, що приймання –передача нафтопродуктів здійснюється на умовах франко-завод Шебелинського відділення з переробки газового конденсату та нафти філії «Управління з переробки та газового конденсату»ДК «Укргазвидобування»після проведення попередньої оплати покупцем за обсяг нафтопродуктів, і саме на позивача покладається обов’язок від місця приймання-передачі до місця призначення.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином виконав свої зобов’язання за договором поставки № 158-04 та поставив позивачу нафтопродукти вартістю 3508329,65 грн., що підтверджується актом приймання-передачі від 01.12.2004 року.

У відповідності до п. 3.3 перехід ризиків та права власності на нафтопродукти переходять в момент приймання-передачі нафтпродуктів згідно з п. 3.1 договору.

Отже в день підписання акту та приймання нафтпродуктів в резервуарному парку Шебелинського ВПГКН філії УПГК, до позивача перейшло право власності на бензин в кількості 1085,834 тонни, вартістю 3508329,65 грн., в свою чергу зобов’язання відповідача щодо поставки нафтопродуктів припинилось в зв’язку з його виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивач в розумінні даної норми, не надав суду жодних доказів, які підтверджують та встановлють обов’язок відповідача поставити та вивезти бензин А-95 в кількості 30 тон вартістю 96930,00 грн., не надано позивачем також жодних доказів, в силу яких у відповідача мають бути вилучені нафтопродукти та передані позивачу шляхом вивозу.

Таким чином судом встановлено, що позивачем не доведено тих обставин, які є підставою позовних вимог, не підтверджено такі обставини належними доказами та не додано їх до матеріалів справи, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Скіф-доступ»визнаються судом необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          В позові відмовити повністю.

2.          Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя

І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 11.06.2008 року