СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

24 березня 2008 року

Справа № 20-3/436-12/400

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Щепанської О.А.,

суддів                                                                      Борисової Ю.В.,

Плута В.М.,

секретар судового засідання                                        Наконечний О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Латиш Олени Вікторівни, довіреність №б/н від 12.01.2008, Товариства з обмеженою відповідальністю "Севморверф";

відповідача: Лінніка Олексія Вікторовича, довіреність №7202/10-0 від 15.12.2006, Державної податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя на постанову господарського суду міста Севастополя (суддя Харченко І.А.) від 21 січня 2008 року у справі № 20-3/436-12/400,

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Севморверф" (вул. Гер. Севастополя, 13-г, Севастополь, 99001)

до           Державної податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя (вул. Гер. Севастополя, 74,Севастополь,99000)

про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 22.08.2005,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду міста Севастополя від 21 січня 2008 року у справі №20-3/436-12/400 (суддя І.А. Харченко) задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "Севморверф" до Державної податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя про скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 22.08.2005.

Суд визнав недійсним податкове повідомлення-рішення №/0 від 22.08.2005 про визначення товариству з обмеженою відповідальністю "Севморверф" суми податкового зобов'язання по сплаті частини прибутку до Державного бюджету України в сумі 55900,00грн., з яких: 46600,00грн.-основний платіж, 9300,00грн. - штрафні санкції.

Суд стягнув з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Севморверф" 03,40грн. судового збору.

Не погодившись з постановою суду, Державна податкова інспекція у Нахімовському районі міста Севастополя звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.03.2008 року у складі судової колегії було здійснено заміну суддів Голика В.С., у зв'язку з хворобою, та Ґонтаря В.І., у зв'язку з зайнятістю в іншому судовому процесі, на суддів Плута В.М. та Борисову Ю.В.

На підставі та за правилами статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши справу, судова колегія встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, позивач 09.12.2005 звернувся до господарського суду з позовом до Державної податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя про скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 22.08.2005 про визначення податку на прибуток та застосування штрафних санкцій.

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 23.03.2006 позовні вимоги було задоволено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.06.2006 рішення господарського суду міста Севастополя від 23.03.2006 було залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.10.2007 рішення господарського суду міста Севастополя від 23.03.2006, постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.06.2006 було скасовано, справу №20-3/436 передано до господарського суду міста Севастополя на новий розгляд.

Ухвалою від 16.11.2007 справу №20-3/436 прийнято до провадження суддею Харченко І.А., її присвоєно №20-3/436-12/400, призначено попереднє судове засідання.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин і додержання норм матеріального і процесуального права при прийнятті судом першої інстанції постанови, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Державної податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з 18.07.2005 по 19.08.2005 Державною податковою інспекцією у Нахімовському районі міста Севастополя було проведено планову виїзну комплексну документальну перевірку з питань дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Севморверф" вимог валютного та податкового законодавства України за період з 01.04.04 по 31.03.05, а також з питань відшкодування з бюджету податку на додану вартість за травень 2005. Висновки перевірки містяться в акті №6589/10/23-123/186 від 19.08.2005.

У ході перевірки виявлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Севморверф" вимог статті 65 Закону України "Про державний бюджет України на 2005 рік", що призвело до несплати до бюджету частини прибутку, отриманого за результатами господарської діяльності у 2004 році в розмірі 35800,00грн., у першому кварталі 2005 в сумі 10800,00грн.

Також, перевіркою виявлені порушення підпункту 4.2.9 „б", підпункту 4.2.15 пункту 4.2 статті 4 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", в зв'язку чим, підприємству донарахований податок з прибутку фізичних осіб в сумі 463,87грн.

Отже, за результатами перевірки, на підставі підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами”, статті 63 Закону України "Про державний бюджет України на 2005 рік" від 23.12.2004 №2285, Державною податковою інспекцією у Нахімовському районі міста Севастополя прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 22.08.2005 про визначення Товариству з обмеженою відповідальністю "Севморверф" суми податкового зобов'язання по сплаті частини прибутку державних підприємств до державного бюджету у розмірі 55900,00грн., з яких 46600,00грн. - сума основного боргу, 9300,00грн. - штрафні санкції.

На підставі вимог статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" №2181-ІІІ від 21.12.2000, позивач оскаржив дане податкове повідомлення –рішення до Державної податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя і до Державної податкової адміністрації в місті Севастополі. Рішеннями Державної податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя та Державної податкової адміністрації в місті Севастополі скарга позивача була залишена без задоволення.

Як зазначалося позивачем, та підтверджується наданими відповідачем письмовими доказами, у результаті арифметичної помилки, допущеної при розрахунку суми податкового зобов'язання, що підлягає нарахуванню по перевірці, оспорюваним податковим повідомленням-рішенням Державної податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя сума частини прибутку, що підлягає сплаті до загального фонду Державного бюджету України, визначена тільки у розмірі 46600,00грн., що на 2600,00грн. менше ніж належало нарахувати, та, відповідно, розмір штрафних санкцій, застосованих зазначеним податковим повідомленням-рішенням на 500,00грн. менше ніж належало застосувати на підставі підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Таким чином, зазначена помилка була встановлена Державною податковою адміністрацією у місті Севастополі при розгляді повторної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Севморверф" на податкове повідомлення-рішення від 22.08.2005, у результаті чого було прийняте рішення про залишення скарги без задоволення, збільшення суми частини прибутку, що підлягає сплаті до загального фонду Державного бюджету України визначена податковим повідомленням-рішенням №/0 на 2600,00грн. та суми штрафних санкцій, застосованих до позивача на підставі підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" на 500,00грн. та необхідності направлення Державною податковою інспекцією у Нахімовському районі міста Севастополя позивачу окремого податкового повідомлення-рішення на вищевказані суми.

За результатами розгляду зазначеної скарги прийняті та надіслані позивачу податкові повідомлення-рішення від 23.11.05 №/2 про визначення суми частини прибутку, що підлягає сплаті до загального фонду Державного бюджету України, у розмірі 2600,00грн., та застосування штрафних санкцій у розмірі 500,00грн., №/2 про визначення суми частини прибутку, що підлягає сплаті до загального фонду Державного бюджету України у розмірі 46600,00грн., та застосування штрафних санкцій у розмірі 9300,00грн.

Отже, не погодившись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням про визначення суми що підлягає сплаті, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 22.08.2005.

Відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Севморверф", його засновниками є Відкрите акціонерне товариство "Севастопольський морський завод" та Акціонерне товариство "Сигма-Фонд". Статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Севморверф" зареєстрований у Севастопольській міській державній адміністрації, реєстровий №00-12/11198, реєстраційний №0010728 від 23.03.01.

Змінами та доповненнями до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Севморверф", було змінено склад засновників зазначеного підприємства, у результаті чого до пункту 3.1 Статуту внесені зміни, та Акціонерне товариство "Сигма-Фонд" виключене зі складу засновників. Замість нього до складу засновників включено Товариство з обмеженою відповідальністю "Сигма-КС".

Згідно з відомостями, отриманими Державною податковою інспекцією у Нахімовському районі міста Севастополя, у статутному фонду Відкритого акціонерного товариства "Севастопольський морський завод" частка держави складає 26 %, в зв'язку з чим Державна податкова інспекція вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Севморверф" є дочірнім підприємством, у статутному фонді якого частка держави також складає 26 %. В зв'язку з чим, Державна податкова інспекція вважає, що на підставі статті 65 Закону України "Про державний бюджет України на 2005 рік", Товариство з обмеженою відповідальністю "Севморверф" повинно сплачувати частину свого прибутку до Державного бюджету України.

Судова колегія погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що з висновками відповідача погодитись не можливо, з наступних підстав.

В статті 65 Закону України "Про державний бюджет України на 2005 рік" встановлено, що господарські організації: державні, казенні підприємства та їх об'єднання і дочірні підприємства, а також акціонерні, холдингові компанії та інші суб'єкти господарювання, у статутному фонді яких державі належать частки (акції, паї), та їх дочірні підприємства сплачують до загального фонду Державного бюджету України частину прибутку (доходу).

Частина прибутку (доходу) сплачується до Державного бюджету України за результатами фінансово-господарської діяльності 2004 року (крім результатів фінансово-господарської діяльності у 2004 році, з яких сплачено частину прибутку (доходу) відповідно до статті 72 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік" та наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2005 році.

Для акціонерних, холдингових компаній та інших суб'єктів господарювання, у статутному фонді яких державі належать частки (акції, паї), та їх дочірніх підприємств зазначені відрахування проводяться з частини прибутку (доходу) відповідно до розміру державної частки (акцій, паїв) у їх статутних фондах.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 79 Господарського кодексу України господарськими товариствами визнаються підприємства або інші суб'єкти господарювання, створені юридичними особами та (або) громадянами шляхом об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку. У випадках, передбачених цим Кодексом, господарське товариство може діяти у складі одного учасника.

Засновниками і учасниками товариства можуть бути суб'єкти господарювання, інші - учасники господарських відносин, зазначені у статті 2 цього Кодексу, а також громадяни, які не є суб'єктами господарювання. Обмеження щодо заснування та участі в господарських товариствах суб'єктів господарювання або інших осіб встановлюються цим Кодексом, іншими законами.

В статті 2 Господарського кодексу України встановлено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи-місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Висновки Державної податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя про те, що в статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю "Севморверф" є частка державного майна є неправомірними, оскільки у складі засновників органу уповноваженого державою здійснювати повноваження від його імені немає.

Таким чином, в даному випадку немає значення, що у одного з засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "Севморверф" - Відкритого акціонерного товариства "Севастопольський морський завод" частка держави у статутному фонді складає 26%, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Севморверф" не є дочірнім підприємством, зазначений висновок суд першої інстанції було зроблено з наступного.

Відповідно до частин 1-3 статті 126 Господарського кодексу України, асоційовані підприємства (господарські організації) - це група суб'єктів господарювання - юридичних осіб, пов'язаних між собою відносинами економічної та/або організаційної залежності у формі участі в статутному фонді та/або управлінні. Залежність між асоційованими підприємствами може бути простою і вирішальною. Проста залежність між асоційованими підприємствами виникає у разі якщо одне з них має можливість блокувати прийняття рішень іншим (залежним) підприємством, які повинні прийматися відповідно до закону та/або установчих документів цього підприємства кваліфікованою більшістю голосів.

Вирішальна залежність між асоційованими підприємствами виникає у разі якщо між підприємствами встановлюються відносини контролю-підпорядкування за рахунок переважної участі контролюючого підприємства в статутному фонді та/або загальних зборах чи інших органах управління іншого (дочірнього) підприємства, зокрема володіння контрольним пакетом акцій. Відносини вирішальної залежності можуть встановлюватися за умови отримання згоди відповідних органів Антимонопольного комітету України.

Частиною 4 зазначеної статті визначено, що про наявність простої та вирішальної залежності має бути зазначено у відомостях державної реєстрації залежного (дочірнього) підприємства та опубліковано відповідно до закону.

Згідно з статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Зокрема, статтею 5 зазначеного закону, встановлено, що державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців проводиться державним реєстратором виключно у виконавчому комітеті міської ради міста обласного значення або у районній, районній у містах Києві та Севастополі державній адміністрації за місцезнаходженням юридичної особи або за місцем проживання фізичної особи - підприємця.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", відомості про юридичну особу або фізичну особу –підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток.

В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості щодо юридичної особи: повне найменування юридичної особи та скорочене у разі його наявності; ідентифікаційний код юридичної особи; форма власності (крім об'єднань громадян); організаційно-правова форма; центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить юридична особа державної форми власності чи юридична особа, в статутному фонді якої частка держави становить не менше 25 відсотків; місцезнаходження юридичної особи; перелік засновників (учасників) юридичної особи, у тому числі ім'я, місце проживання, ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків, якщо засновник - фізична особа; найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код, якщо засновник - юридична особа; основні види діяльності; прізвище, ім'я та по батькові осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, їх ідентифікаційні номери фізичних осіб - платників податків; дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи; дані про розмір статутного фонду (статутного або складеного капіталу), у тому числі частки кожного із засновників (учасників), а також розмір сплаченого статутного фонду (статутного або складеного капіталу) на дату проведення державної реєстрації та дата закінчення його формування; дата та номер запису про проведення державної реєстрації юридичної особи, дати та номери записів про внесення змін до нього; підстави для відмови у проведенні державної реєстрації; серія та номер свідоцтва про державну реєстрацію, дата видачі або заміни свідоцтва про державну реєстрацію; дані про установчі документи, дати та номери записів про внесення змін до них; підстави для відмови у проведенні державної реєстрації змін до установчих документів; дата та номер запису про скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи; дані про дату постановки на облік та дату зняття з обліку в органах статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування; дані про відокремлені підрозділи юридичної особи; дані про перебування юридичної особи в процесі припинення, зокрема дата реєстрації рішення засновників (учасників) або уповноважених ними органів про припинення юридичної особи, відомості про комісію з припинення (ліквідатора, ліквідаційну комісію тощо); дата та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, підстава для його внесення; дата та номер запису про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи, підстава для його внесення; місце проведення державної реєстрації, а також місце проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом; місцезнаходження реєстраційної справи; дані про видачу виписок, витягів, довідок з Єдиного державного реєстру; прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, що внесла до Єдиного державного реєстру запис про державну реєстрацію юридичної особи, внесла зміни до цього запису або внесла запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи; дата передачі реєстраційної справи до державної архівної установи, адреса її знаходження.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою.

Отже, чинним законодавством прямо заборонено третім особам посилатися на ті відомості, які не були внесені до Єдиного державного реєстру.

Як вбачається з наданих позивачем статутних документів, відомостей про те, що воно є дочірнім підприємством будь-якого з засновників не зазначено, навпаки у пункті 1.4 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Севморверф" зазначено, що Товариство - самостійний господарюючий суб'єкт, та має права юридичної особи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Севморверф" як самостійний господарюючий суб'єкт, в статутному фонді якого частка держави відсутня, не повинно було сплачувати частину прибутку до загального фонду Державного бюджету України на підставі статті 65 Закону України "Про державний бюджет України на 2005 рік".

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення - рішення №/0 від 22.08.2005 про визначення Товариству з обмеженою відповідальністю "Севморверф” суми податкового зобов'язання по сплаті частини прибутку до Державного бюджету України в сумі 55900,00грн., з яких: 46600,00грн. –основний платіж, 9300,00грн. –штрафні санкції винесено в порушення норм чинного законодавства, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю.

При викладених обставинах судова колегія Севастопольського апеляційного господарського суду вважає, що постанову господарського суду міста Севастополя від 21 січня 2008 року у справі № 20-3/436-12/400 було прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова господарського суду міста Севастополя від 21 січня 2008 року у справі № 20-3/436-12/400 підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Постанову господарського суду міста Севастополя від 21 січня 2008 року у справі № 20-3/436-12/400 залишити без змін.

2.Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя залишити без задоволення.

3.Ухвалу може бути оскаржено до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя                                                            О.А. Щепанська

Судді                                                                                          Ю.В. Борисова

В.М. Плут