ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2008р.

м.Київ

№ 11/381-А

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальність «Дніпровська плодоовочева база»

до

Державної податкової інспекції у Дніпровському районі міста Києва

про

визнання недійсними податкових повідомлень-рішень.

Суддя Євсіков О.О.

Секретар судового засідання Пунейко Л.М.

Представники

від позивача

Петренко І.В. (представник за дов.);

від відповідача

Кирієнко Т.П. (представник за дов.).

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 26.02.2008 о 16 год. 14 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 05.03.2008 на 17 год. 30 хв., про що повідомлено сторонам після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС України. З технічних причин виготовлення повного тексту постанови відкладено на 25.03.2008.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень ДПІ у Дніпровському районі м. Києва:

- від 06.09.2005 № /0, яким до позивача за затримку на 355 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з земельного податку у розмірі 272.752,93 грн. у відповідності до пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” застосовано штрафні санкції у розмірі 50 %, тобто у сумі 136.376,48 грн.;

- від 06.09.2005 № /0, яким до позивача за затримку на 75 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з земельного податку у розмірі 42.934,45 грн. у відповідності до пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” застосовано штрафні санкції у розмірі 50 %, тобто у сумі 8586,89 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачем засновано до позивача штрафні санкції всупереч положенням податкового законодавства, зокрема, в сфері сплати земельного податку.

Відповідач в запереченнях на позовну заяву, його представники у судовому засіданні позовних вимог не визнали, мотивуючи свої заперечення тим, що ДПІ у Дніпровському районі м. Києва було проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства ТОВ "Дніпровська плодоовочева база" за період з 01.04.2002 по 01.04.2005. За результатами перевірки було складено Акт від 06.09.2005 №4558/23-31923768, з якого вбачається, що позивач є платником податку за земельні ділянки, що знаходяться за адресою м. Київ, вул. Каховська, 64. При перевірці термінів своєчасності сплати до бюджету податку на землю встановлено, що позивач всупереч чинному законодавству несвоєчасно сплачував податок на землю в установлений Законом строк, чим порушив ст. 55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2003 рік», ст. 75 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», ст. 68 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», а також пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№ 2181-111 від 21.12.2000, із змінами та доповненнями.

Нарахування штрафних (фінансових) санкцій позивачу було здійснено відповідачем за несвоєчасність сплати по строку узгодженої суми податкових зобов'язань виключно на підставі даних, зазначених в податкових розрахунках земельного податку позивача, які останній самостійно подавав до ДПІ суми, зазначені в розрахунках, є узгодженими:

- зведений розрахунок суми земельного податку на 2003 рік (вх. № 996 від 29.01.2003);

- податковий розрахунок земельного податку на 2004 рік (вх. № 1331 від 30.01.2004);

- податковий розрахунок земельного податку на 2005 рік (вх. № 1367 від 31.01.2005);

В зазначених розрахунках позивач самостійно розрахував суму земельного податку за рік, яка підлягає сплаті помісячно з розбивкою сум сплати на кожний місяць.

Вказані дані вносяться до автоматизованої бази ДПІ, тобто в облікову картку позивача по податку на землю. Згідно з випискою банка, яка щоденно надходить до ДПІ, в облікову картку позивача по податку на землю вноситься дата і сума фактичної сплати узгодженого податкового зобов'язання.

При прострочені строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в обліковій картці автоматично розраховується розмір і сума штрафної (фінансової) санкції відповідно до пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», відповідно до якої у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф, зокрема, при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу, при затримці що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу".

З урахуванням наведеного відповідач вважає, що ним правомірно застосовано до позивача штрафні санкції.

Ухвалою від 03.02.2006 у справі призначалась судово–бухгалтерська експертиза, яку доручено було провести Київському науково –дослідному інституту судових експертиз (місто Київ, вул. Велика Житомирська, 19).

До матеріалів справи долучено висновок судово-бухгалтерської експертизи від 25.07.2006 Київського науково –дослідного інституту судових експертиз у справі № 11/381.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем –Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі м. Києва було проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровська плодоовочева база" за період з 01.04.2002 по 01.04.2005.

За результатами перевірки було складено акт перевірки від 06.09.2005 №4558/23-31923768 (далі –акт перевірки), з якого вбачається та підтверджується матеріалами справи, що позивач є платником податку за земельні ділянки, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Каховська, 64.

В акті перевірки зазначено, що позивач всупереч чинному законодавству несвоєчасно сплачував податок на землю в установлений Законом строк, чим порушив ст. 55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2003 рік», ст. 75 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», ст. 68 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», а також пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№ 2181-111 від 21.12.2000, із змінами та доповненнями.

На підставі акта перевірки відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 06.09.2005 № /0, яким до позивача за затримку на 355 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з земельного податку у розмірі 272.752,93 грн. у відповідності до пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” застосовано штрафні санкції у розмірі 50 %, тобто у сумі 136.376,48 грн.;

- від 06.09.2005 № /0, яким до позивача за затримку на 75 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з земельного податку у розмірі 42.934,45 грн. у відповідності до пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” застосовано штрафні санкції у розмірі 50 %, тобто у сумі 8586,89 грн.

Як зазначалось вище, акті перевірки зроблено висновок про порушення позивачем ст. 55 Закону України від 26.12.2002 № 380-ІУ „Про державний бюджет України на 2003 рік", ст. 75 Закону України від 27.11.2003 „Про Державний бюджет України на 2004 рік", ст. 68 Закону України від 25.03.2005 „Про Державний бюджет на 2005 рік", в результаті чого встановлено несвоєчасну сплату позивачем податку на землю за 2003-2005 роки на суму 319.131,00 грн., а саме: 2003 рік на суму –102.381,00 грн.; 2004 рік на суму – 199.639,00 грн.; 2005 рік на суму –17.111,00 грн.

ТОВ „Дніпровська плодоовочева база" в Дніпровському районі м. Києва є платником податку за земельні ділянки що знаходяться за адресою: Каховська, 64, площа - 84170,05 кв.м. (довідка про грошову оцінку землі № Ю-14260/2002 від 20.12.2002, кадастровий номер ділянки 66:044:002) - землі змішаного використання.

Відповідачем перевірено нарахування та сплату податку за землю за період з 01.01.2003 по 01.04.2005.

В акті перевірки зазначено, що при перевірці термінів своєчасності сплати позивачем до бюджету земельного податку встановлена несвоєчасна сплата по строку:

до 05.05.2003 фактично сплачено 12.06.2003, затримка на 38 днів, сума податкового боргу складає 5000 грн. 00 коп.;

до 05.05.2003 фактично сплачено 13.06.2003, затримка на 39днів, сума податкового боргу складає 5000 грн. 00 коп.

до 05.05.2003 фактично сплачено 18.06.2003, затримка на 44 дні, сума податкового боргу складає 3000 грн. 00 коп.;

до 05.05.2003 фактично сплачено 19.06.2003, затримка на 45 днів, сума податкового боргу складає 10000 грн. 00 коп.

до 05.05.2003 фактично сплачено 24.06.2003, затримка на 46 днів, сума податкового боргу складає 5000 грн. 00 коп.;

до 05.05.2003 фактично сплачено 02.07.2003, затримка на 58 днів, сума податкового боргу складає 4984 грн. 00 коп.

до 05.05.2003 фактично сплачено 03.07.2003, затримка на 59 днів, сума податкового боргу складає 1991 грн. 75 коп.;

до 05.05.2003 фактично сплачено 07.07.2003, затримка на 63 дні, сума податкового боргу складає 1991 грн. 75 коп.

до 05.05.2003 фактично сплачено 09.07.2003, затримка на 64 дні, сума податкового боргу складає 1991 грн. 75 коп.;

до 05.05.2003 фактично сплачено 11.07.2003, затримка 67 днів, сума податкового боргу складає 1989 грн. 25 коп.

до 05.05.2003 фактично сплачено 18.07.2003, затримка на 80 днів, сума податкового боргу складає 1988 грн. 30 коп.;

до 05.05.2003 фактично сплачено 06.08.2003, затримка на 93 дні, сума податкового боргу складає 1978 грн. 46 коп.;

до 05.05.2003 фактично сплачено 08.08.2003, затримка на 94 дні, сума податкового боргу складає 4973 грн. 42 коп.;

до 05.05.2003 фактично сплачено 13.08.2003, затримка на 100 днів, сума податкового боргу складає 2979 грн. 80 коп.

до 05.05.2003 фактично сплачено 15.08.2003, затримка на 101 день, сума податкового боргу складає 1488 грн. 52 коп.,

до 05.05.2003 фактично сплачено 19.08.2003, затримка на 106 днів, сума податкового боргу складає 2975 грн. 58 коп.,

до 05.05.2003 фактично сплачено 10.09.2003, затримка на 128 днів, сума податкового боргу складає 2978 грн. 98 коп.;

до 05.05.2003 фактично сплачено 12:09.2003, затримка на 129 днів, сума податкового боргу складає 2652 грн. 84 коп.

до 02.06.2003 фактично сплачено 12.09.2003, затримка на 102 дні; сума податкового боргу складає 2307 грн. 20 коп.;

до 02.06.2003 фактично сплачено 08.10.2003, затримка на 128 днів, сума податкового боргу складає 2977 грн. 16 коп.;

до 02.06.2003 фактично сплачено 11.11,2003, затримка на 162 дні, сума податкового боргу складає 9929 грн. 66 коп.;

до 02.06.2003 фактично сплачено 14,11.2003, затримка на 165 днів, сума податкового боргу складає 5773 грн. 00 коп.;

до 02.07.2003 фактично сплачено 14.11.2003, затримка на 135 днів, сума податкового боргу складає 9072 грн. 82 коп.;

до 02.07.2003 фактично сплачено 19.11.2003, затримка на 140 днів, сума податкового боргу складає 1772 грн. 46 коп.,

до 02.07.2003 фактично сплачено 20.11.2003, затримка на 141 день, сума податкового боргу складає 4133 грн. 32 коп.,

до 02.07.2003 фактично сплачено 04.12.2003, затримка на 155 днів, сума податкового боргу складає 3450 грн. 84 коп.;

до 02.07.2003 фактично сплачено 01.03.2004, затримка на 243 дні, сума податкового боргу складає 3257 грн. 58 коп.;

до 31.07.2003 фактично сплачено 01.03.2004, затримка на 214 днів, сума податкового боргу складає 6645 грн. 64 коп.

до 31.07.2003 фактично сплачено 09.03.2004, затримка на 222 дні, сума податкового боргу складає 9872 грн. 62 коп.;

до. 31.07.2003 фактично сплачено 11.03.2004, затримка на 224дні, сума податкового боргу складає 2952 грн. 18 коп.;

до 31.07.2003 фактично сплачено 05.04.2004, затримка на 249 днів, сума податкового боргу складає 1516 грн. 60 коп..;

до 02.09.2003 фактично сплачено 05.04.2004, затримка на 216 днів, сума податкового боргу складає 8333 грн. 20 коп.;

до 02.09.2003 фактично сплачено 12.05.2004, затримка на 253 дні, сума податкового боргу складає 9839 грн. 54 коп.;

до 02.09.2003 фактично сплачено 21.08.2004, затримка за 354 дні, сума податкового боргу складає 3514 грн. 28 коп.;

до 01.10.2003 фактично сплачено 21.08.2004, затримка 325 днів, сума податкового боргу складає 21687 грн. 00 коп.;

до 31.10.2003 фактично сплачено 21.08.2004, затримка за 295 днів, сума податкового боргу складає 20987 грн. 00 коп.

до 02.12.2003 фактично сплачено 21.08.2004, затримка на 263 дні, сума податкового боргу складає 21687 грн. 00 коп.;

до 31.12.2003 фактично сплачено 21.08.2004, затримка на 234 дні, сума податкового боргу складає 21338 грн. 00 коп.

до 31.01.2004 фактично сплачено 21.08.2004, затримка на 203 дні, сума податкового боргу складає 9359 грн. 82 коп.,

до 31.01.2004 фактично сплачено 01.10.2004, затримка на 244дні, сума податкового боргу складає 1978 грн. 18 коп.,

до 02.03.2004 фактично сплачено 01.10.2004, затримка на 213 днів, сума податкового боргу складає 20458 грн. 44 коп.,

до 31.03.2004 фактично сплачено 01.10.2004, затримка на 184 дні, сума податкового боргу складає 10942 грн. 34 коп.

до 31.03.2004 фактично сплачено 08.10.2004, затримка на 191 день, сума податкового боргу складає 2249 грн. 60 коп.;

до 31.03.2004 фактично сплачено 11.10.2004, затримка на 194 дні, сума податкового боргу складає 6231 грн. 40 коп.;

до 05.05.2004 фактично сплачено 11.10.2004, затримка на 159днів, сума податкового боргу складає 3134 грн. 24 коп.;

до 05.05.2004р. фактично сплачено 12.10.2004р., затримка на 160 днів, сума податкового боргу складає 2799 грн. 82 коп.;

до 05.05.2004 фактично сплачено 16.12.2004, затримка на 225днів, сума податкового боргу складає 854 грн. 14 коп.;

до 05.05.2004 фактично сплачено 11.01.2005, затримка на 251день, сума податкового боргу складає 9543 грн. 58 коп.;

до 05.05.2004 фактично сплачено 14.01.2005, затримка на 254дні, сума податкового боргу складає 19 грн. 02 коп.,

до 05.05.2004 фактично сплачено 14.02.2005, затримка на 295 днів, сума податкового боргу складає 4107 грн. 68 коп.;

до 02.06.2004 фактично сплачено 14.02.2005, затримка на 257 днів, сума податкового боргу складає 3537 грн. 48 коп.

Законом України № 2535-ХП від 03.07.1992 „Про плату за землю", із наступними змінами та доповненнями, який визначає розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також напрями використання коштів, що надійшли від плати за землю, відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку, визначено наступне:

грошова оцінка - капіталізований рентний доход із земельної ділянки;

податок - обов'язковий платіж, що справляється з юридичних і фізичних осіб за користування земельними ділянками;

ставка податку - законодавчо визначений річний розмір плати за одиницю площі оподатковуваної земельної ділянки (стаття 1 цього Закону).

Використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом (стаття 2 цього Закону).

Підтвердженням визначення сум для сплати податку за землю Товариством з обмеженою відповідальністю „Дніпровська плодоовочева база" є наявні у матеріалах справи:

- зведений розрахунок сплати суми земельного податку на 2003 рік на загальну суму –255.347,00 гривень, з розбивкою по місяцях;

- податковий розрахунок земельного податку на 2004 рік на загальну суму –244.466,05 гривень, з розбивкою по місяцях;

- податковий розрахунок земельного податку на 2005 рік на загальну суму –244.466,05 гривень, з розбивкою по місяцях.

Платіжні доручення про перерахування земельного податку (а.с. 72 - 121) документально підтверджують сплату податку за землю Товариством з обмеженою відповідальністю „Дніпровська плодоовочева база".

Статтею 55 Закону України № 380-ІУ від 26.12.2002 „Про Державний бюджет України на 2003 рік" встановлено, що в 2003 році по населених пунктах, грошову оцінку земель яких не проведено, застосовуються ставки земельного податку, встановлені частиною другою статті 7 Закону України "Про плату за землю", збільшені в 3,03 рази.

По сільськогосподарських угіддях та землях населених пунктів, грошову оцінку яких проведено і уточнено станом на 1 січня 2003 року, застосовуються ставки земельного податку, встановлені статтею 6 та частиною першою статті 7 Закону України "Про плату за землю".

Орендна плата за земельні ділянки та земельний податок сплачуються платниками (крім громадян та виробників сільськогосподарської і рибної продукції) за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, статтею 55 Закону України № 380-ІУ від 26.12.2002 „Про Державний бюджет України на 2003 рік" визначено, що земельний податок сплачується платниками (крім громадян та виробників сільськогосподарської і рибної продукції) за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Тобто граничним терміном сплати земельного податку за звітний місяць є 30 календарний день з наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Статтею 75 Закону України № 1344-ІУ від 27.11.2003 "Про Державний бюджет України на 2004 рік" встановлено, що в 2004 році по населених пунктах, грошову оцінку земель яких не проведено, застосовуються ставки земельного податку, встановлені частиною другою статті 7 Закону України "Про плату за землю", збільшені в 3,03 рази.

По сільськогосподарських угіддях та землях населених пунктів, грошову оцінку яких проведено і уточнено станом на 1 січня 2004 року, застосовуються ставки земельного податку, встановлені статтею 6 та частиною першою статті 7 Закону України "Про плату за землю".

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності та земельний податок сплачуються платниками (крім громадян та виробників сільськогосподарської і рибної продукції) за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, статтею 75 Закону України № 1344-ІУ від 27.11.2003 "Про Державний бюджет України на 2004 рік" визначено, що земельний податок сплачується платниками (крім громадян та виробників сільськогосподарської і рибної продукції) за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Тобто граничним терміном сплати земельного податку за звітний місяць є 30 календарний день з наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Статтею 68 Закону України № 2285-ІУ від 23.12.2004 "Про Державний бюджет України на 2005 рік" встановлено, що в 2005 році по населених пунктах, грошову оцінку земель яких не проведено, застосовуються ставки земельного податку, встановлені частиною другою статті 7 Закону України "Про плату за землю", збільшені в 3,03 рази.

По сільськогосподарських угіддях та землях населених пунктів, грошову оцінку яких проведено і уточнено станом на 1 січня 2005 року, застосовуються ставки земельного податку, встановлені статтею 6 та частиною першою статті 7 Закону України "Про плату за землю".

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності та земельний податок сплачуються платниками (крім громадян та виробників сільськогосподарської і рибної продукції) за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, статтею 68 Закону України № 2285-ІУ від 23.12.2004 "Про Державний бюджет України на 2005 рік" визначено, що земельний податок сплачується платниками (крім громадян та виробників сільськогосподарської і рибної продукції) за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного .(податкового) місяця. Тобто граничним терміном сплати земельного податку за звітний місяць є 30 календарний день з наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

У платіжних дорученнях (а.с.72-76): № 518 від 12 червня 2003 року; № 523 від 13 червня 2003 року; № 529 від 18 червня 2003 року; № 532 від 19 червня 2003 року, у графі „призначення платежу” вказано - „Земельний податок за ІУ квартал 2002 року”. Тому їх сума до складу платежів за земельний податок за період з 01.01.2003 не включалася.

У платіжних дорученнях (а.с. 111-121): № 785 від 13 червня 2005 року; № 973 від 08 серпня 2005 року; № 1058 від 12 серпня 2005 року; № 1151 від 13 вересня 2005 року, № 1292 від 14 жовтня 2005 року; № 1349 від 26 жовтня 2005 року; № 1354 від 28 жовтня 2005 року; № 1362 від 31 жовтня 2005 року, № 1398 від 07 листопада 2005 року; № 1416 від 10 листопада 2005 року; № 1419 від 11 листопада 2005 року; у графі „призначення платежу" вказано - „Земельний податок за 11 квартал 2005 року" та подальші терміни 2005 року, тому їх сума до складу платежів за земельний податок за період до 01.04.2005 року не включалася.

Як підтверджено матеріалами справи, сума нарахованого земельного податку на 2003 рік складає 255.347,00 гривень, документально підтверджується сплата земельного податку за 2003          рік в розмірі 102.988,00 гривень, в тому числі у 2003 році –79.988,00 грн., у 2004 році –23.000,00 грн., документально не підтверджується сплата земельного податку за 2003 рік у розмірі (255.347,00 –102.988,00) 152.359,00 гривень.

Сума нарахованого земельного податку на 2004 рік складає 244.466,05 гривень, документально підтверджується сплата земельного податку за 2004          рік в розмірі 199.840,10 гривень, в тому числі у 2004 році –181.820,10 грн., у 2005 році –18.020,00 грн., документально не підтверджується сплата земельного податку за 2004 рік у розмірі (244.466,05 - 199.840,10) 44.625,95 гривень.

Сума нарахованого земельного податку на період з 01.01.2005 по 01.04.2005 складає 60.340,19 гривень, документально підтверджується сплата земельного податку за період з 01.01.2005 по 01.04.2005 –10.000,00 гривень, в тому числі у травні 2005 року -

10.000,00 грн., документально не підтверджується сплата земельного податку за період з 01.01.2005 по 01.04.2005 року у розмірі (60.340,19 –10.000,00) 50.340,19 гривень.

Ухвалою від 03.02.2006 у справі призначалась судово–бухгалтерська експертиза, яку доручено було провести Київському науково –дослідному інституту судових експертиз (місто Київ, вул. Велика Житомирська, 19).

На вирішення експерта поставлено наступні питання:

а) Чи підтверджуються документально висновки акта Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва від 06.09.2005 № 4558/23-31923768 „Про результати планової виїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю „Дніпровська овочева база” за період з 01.04.2002 по 01.04.2005” про порушення позивачем ст. 55 Закону України „Про Державний бюджет України на 2003 рік”, ст. 75 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік”, ст. 68 Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік”, в результаті чого встановлено несвоєчасну сплату позивачем податку за землю за 2003-2005 роки на суму 319.131,00 грн., а саме: - за 2003 рік на суму –102.381,00 грн.; - за 2004 рік на суму –199.639,00 грн.; - за 2005 рік на суму –17.111,00 грн. ?

б) Чи правильно відповідно до первинних бухгалтерських та платіжних документів ДПІ у Дніпровському районі м. Києва в п. 2.11.1 акта від 06.09.2005 № 4558/23-31923768 „Про результати планової виїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю „Дніпровська овочева база” за період з 01.04.2002 по 01.04.2005” визначила граничний строк сплати, суму недоїмки, кількість днів прострочення та дату фактичної сплати податку за землю за період з 01.04.2002 по 01.04.2005, а також суму штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасну сплату самостійно узгоджених податкових зобов’язань?

До матеріалів справи долучено висновок судово-бухгалтерської експертизи від 25.07.2006 Київського науково –дослідного інституту судових експертиз у справі № 11/381.

По першому питанню експертом зазначено, що висновки акта Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва від 06.09.2005 р. № 4558/23-31923768, „Про результати планової виїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства товариством з обмеженою відповідальністю „Дніпровська плодоовочева база" за період з 01.04.2002 по 01.04.2005" про порушення позивачем статті 55 Закону України „Про державний бюджет України на 2003 рік", ст.75 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік", ст. 68 Закону України „Про Державний бюджет на 2005 рік", в результаті чого встановлену несвоєчасну сплату позивачем податку на землю за 2003-2005 роки на суму 319 131,00 грн., а саме: - за 2003 рік на суму - 102.381,00 грн.; - за 2004 рік на суму –199.639,00 грн.; за 2005 рік на суму –17.111,00 грн., документально не підтверджуються.

Документально підтверджується несплата земельного податку за період з 01.01.2003 року по 01.04.2005 року у розмірі –247.325,14 гривень, у тому числі за: 2003 рік –152.359,00 гривень; 2004 рік –44.625,95 гривень; за період з 01.01.2003 по 01.04.2005 року –50.340,19 гривень.

По другому питанню експертом зазначено наступне.

У матеріалах справи наявні пояснення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва № 113/9/10-007 від 17.01.2006 стосовно нарахування розміру і суми штрафної (фінансової) санкції, в яких зазначено, що позивач самостійно нараховує суму земельного податку за рік, яка підлягає сплаті помісячно з розбивкою сум сплати на кожний місяць. Вказані дані вносяться до автоматизованої бази ДПІ, тобто в облікову картку позивача по податку на землю. Згідно виписки банка, яка щоденно надходить до ДПІ, в облікову картку позивача по податку на землю вноситься дата і сума фактичної сплати узгодженого податкового зобов'язання. При простроченні строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, в обліковій картці автоматично розраховується розмір і сума штрафної (фінансової) санкції відповідно до п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Отже, відповідачем у справі роз'яснено, що нарахування розміру і суми штрафної (фінансової) санкції відповідно до п. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” проводиться автоматизованою базою ДПІ.

При цьому експертом зазначено, що дослідження роботи автоматизованої бази ДПІ виходить за межі компетенції експерта судово-економічної, у тому числі бухгалтерської експертизи.

У зведених розрахунках сплати суми земельного податку на 2003 рік (а.с.43-45), на 2004 рік (а.с.46 - 48), на 2005 рік (а.с.49-52) вказані суми загальних платежів за рік та розмір плати за кожний місяць року.

У платіжних дорученнях про перерахування земельного податку (а.с.72-121) у графі призначення платежу вказано квартальний період сплати, що унеможливлює визначення кількості днів прострочення сплати податку за землю стосовно кожного конкретного місяця.

Отже, у первинних документах відсутні дані для дослідження правильності визначення ДПІ у Дніпровському районі м. Києва в п.2.11.1 акта від 06.09.2005 № 4558/23-31923768, „Про результати планової виїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства товариством з обмеженою відповідальністю „Дніпровська плодоовочева база" за період з 01.04.2002 по 01.04.2005" граничних строків сплати, сум недоїмки, кількості днів прострочення сплати податку за землю за період з 01.04.2002 по 01.04.2005.

Таким чином, провести дослідження правильності визначення ДПІ у Дніпровському районі м. Києва в п. 2.11.1 акта від 06.09.2005 № 4558/23-31923768 "Про результати планової виїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровська плодоовочева база" за період з 01.04.2002 по 01.04.2005" граничних строків сплати, сум недоїмки, кількості днів прострочення та дату фактичної сплати податку за землю за період з 01.04.2002 по 01.04.2005, а також суму штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасну сплату самостійно узгоджених податкових зобов'язань не видається за можливе.

Розглядаючи спір по суті, суд відзначає, що відповідно до п. 1.3 "Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства”, затвердженого Наказом ДПА України № 327 від 10.08.2005 (далі - Порядок), за результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка.

Пункти 1.5 та 1.6 Порядку передбачають, що акт невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок повинен містити систематизований виклад виявлених у ході перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства. За результатами невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства.

Згідно пункту 1.7 Порядку факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Як встановлено судом, в акті перевірки відповідачем належним чином не наведено не всіх обставин та конкретних доказів (первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку), які б давали змогу встановити граничні строки сплати, сум недоїмки, кількості днів прострочення та дату фактичної сплати податку за землю позивачем за період з 01.04.2002 по 01.04.2005, а також суму штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасну сплату самостійно узгоджених податкових зобов'язань; тобто не визначено документів, які б підтверджували факт порушення позивачем ст. 55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2003 рік», ст. 75 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», ст. 68 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», а також пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Оскільки в акті перевірки не допускається відображення необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб підприємства, суд приходить до висновку, про те, що відповідачем не доведено належним чином того, що позивачем порушено вищенаведені норми законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»посадові особи органів державної податкової служби зобов’язані дотримуватись Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою виконувати надані їм права.

За таких обставин посадові особи податкового органу під час проведення перевірки не мали права самостійно на свій розсуд робити висновки про порушення позивачем ст. 55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2003 рік», ст. 75 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», ст. 68 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», а також пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»та розраховувати штрафні санкції за податковими зобов’язаннями, не зібравши та не вказавши матеріальних чи документальних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Обґрунтовуючи заперечення на позов, відповідач зазначає, що кошти, які надходили від позивача протягом 2003 –2005 років на сплату зобов’язань по земельному податку, спрямовувалися в погашення податкових зобов’язань з того самого платежу у порядку календарної черговості настання граничних термінів їх сплати. Таким чином у позивача автоматично виникав податковий борг зі земельного податку за поточні податкові періоди, на який відповідачем нараховувались штрафні санкції за порушення термінів сплати податкових зобов’язань.

Законність своїх дій відповідач підтверджує тим, що він діяв у відповідності з вимогами п.7.7 ст. 7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", Інструкції про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 11 червня 2003 р. №290 та Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 18 липня 2005 р. №276.

Однак, суд відзначає, що наявність податкового боргу за інші податкові періоди не може бути підставою для позбавлення платника податків права виконати належним чином обов’язок щодо сплати поточних податкових зобов’язань.

Закон України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" не передбачає заборони платнику податків сплачувати податкові зобов’язання за наявності податкового боргу. Застосування відповідачем норми пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" під час сплати позивачем податкових зобов’язань спричиняє невиконання останнім встановленого законом обов’язку своєчасно сплачувати податкові зобов’язання, позбавляє його можливості та права своєчасно виконувати вимоги пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 вказаного Закону, незважаючи на сплату податкових зобов’язань в установлений законом строк.

Суд погоджується з твердженням позивача про те, що в будь-якому випадку Закон України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" не встановлює порядку та механізму погашення боргу за рахунок сплачених платником податків поточних податкових зобов’язань і в жодному разі не наділяє податкові органи повноваженнями здійснювати будь-які дії стосовно визначення черговості сплати податкових зобов’язань чи погашення податкового боргу, змінювати призначення платежу, вказаного платником податків та без згоди платника податків розпоряджатись його коштами.

Підпункт 8.6.2 пункту 8.6 статті 8 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" надає платнику податків право вільно здійснювати операції з коштами без узгодження з податковим органом.

В зв’язку з цим посилання відповідача на пункт 7.7 статті 7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" судом не приймаються, оскільки не можуть вважатись обґрунтованими.

Відповідно до п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Так, вказана норма визначає правило, однак не визначає порядку чи механізму його реалізації (так, само як не передбачають такого порядку чи механізму й інші норми закону). Зокрема, вказане нормативне правило не визначає суб’єктів, на яких воно поширюється і які зобов’язані вчиняти певні дії на виконання його приписів або суб’єктів, які наділяються певними повноваженнями щодо виконання цієї норми.

Таким чином, вказана норма прямо не уповноважує податкові органи змінювати цільове призначення коштів, що самостійно сплачуються платником податків в рахунок виконання податкових зобов’язань. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин відповідач неправомірно здійснював з посиланням на підпункт 16.3.3 пункту 16.3 статті 16 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" розподіл сплачених позивачем коштів та зарахування цих коштів в погашення податкового боргу.

Зокрема, абзацом 2 підпункту 16.3.3 пункту 16.3 статті 16 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" встановлено, що якщо платник податків не сплачує пеню разом зі сплатою податкового боргу (його частини) або не визначає її окремо у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеної пропорції), то податковий орган самостійно здійснює розподіл такої сплаченої суми на суму, що спрямовується на погашення такого податкового боргу (його частини), та суму, що спрямовується на погашення пені, нарахованої на суму такого погашеного податкового боргу (його частини), та надсилає такому платнику податків повідомлення, в якому міститься зазначена інформація.

Отже, зі змісту наведеної норми вбачається, що податковий орган здійснює відповідний розподіл та спрямування сум, які сплачуються саме в рахунок погашення податкового боргу (а не в рахунок сплати поточних податкових зобов’язань за поточною податковою декларацією). Як вказувалось вище, позивач сплачував кошти в рахунок погашення податкових зобов’язань, а підстави для зарахування сплачених коштів в погашення податкового боргу відповідно до пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" відсутні.

Таким чином, відповідач безпідставно спрямовував кошти, що перераховувались в оплату поточних податкових зобов’язань, в погашення податкового боргу з відповідним розподілом цих сум з посиланням на Закон України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Крім того відповідачем належним чином не доведено, що він в порядку, визначеному Законом України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", повідомляв позивача про наявність у нього податкового боргу (в рахунок погашення якого ніби-то спрямовувались поточні платежі) шляхом обов’язкового направлення податкових вимог та знову ж таки обов’язкового вчинення інших передбачених Законом дій, спрямованих на першочергове погашення податкового боргу.

За таких обставин дії відповідача не відповідають вимогам чинного законодавства і визначеній законом компетенції податкового органу та порушують права позивача.

Розглядаючи спір по суті, суд відзначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, штрафні санкції були застосовані до позивача відповідно до п.п. 17.1.7. п. 17.1. ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” за порушення термінів сплати узгодженого податкового зобов'язання по сплаті земельного податку.

З преамбули Закону України "Про плату за землю" вбачається, що цей Закон визначає розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також напрями використання коштів, що надійшли від плати за землю, відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку.

Порядок нарахування та строки сплати земельного податку протягом 2003 -2005 років встановлювався ст.ст. 14 та 17 Закону України "Про плату за землю" (з урахуванням ст. 55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2003 рік», ст. 75 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», ст. 68 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік»).

Згідно зі статтею 25 Закону України "Про плату за землю" за прострочення встановлених строків сплати податку (стаття 17 цього Закону) справляється пеня у розмірах, визначених законом.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про плату за землю" за порушення норм названого закону платники податків несуть відповідальність, передбачену Земельним кодексом України та законами України.

Отже, в даному випадку відповідальність за порушення норм Закону України "Про плату за землю" передбачено не лише одним законом чи Земельним кодексом України, а тому необхідний системний аналіз всіх положень чинного законодавства України, які встановлюють підстави та види відповідальності за правопорушення у сфері оподаткування.

Закон України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Згідно з п. 1.5 названого Закону штрафна санкція (штраф) - це плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, спірних податкових повідомлень-рішень, штрафні (фінансові) санкції до позивача було застосовано за порушення норм пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181-Ш.

Відповідно до пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181-Ш у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

З аналізу зазначеної норми Закону вбачається, що передбаченні цією нормою штрафні (фінансові) санкції застосовуються до платників податків за порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкових зобов'язань, встановлених (визначених) саме Законом України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Законом № 2181-Ш, зокрема, п. 5.1 ст. 5 передбачено право платників податків самостійно визначати суму податкових зобов'язань та узгоджувати її шляхом подання податкової декларації.

Під останньою, як встановлено п.1.11 ст.11 вказаного Закону, слід розуміти як власне податкову декларацію, так і розрахунок суми податку (збору).

Запровадивши поняття “самостійне узгодження податкового зобов'язання”, Закон України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” пп. 4.1.4, п. 4.1 ст. 4 встановив, що податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює:

-          календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

-          календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків), - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

-          календарному року, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.1.4 цього пункту, - протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Абзацом першим пп. 5.3.1. п. 5.3 ст. 5 Закону 2181-Ш передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Як було зазначено вище, базовий податковий (звітний) період для сплати земельного податку встановлюється ст.ст. 14 та 17 Закону України "Про плату за землю" з урахуванням законів України Про Державний бюджет України на поточний рік. Граничні строки сплати податку за землю встановленні не Законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” а ст. 17 Закону України "Про плату за землю".

З розрахунку штрафних (фінансових) санкцій, визначених спірними податковими повідомленнями, вбачається, що контролюючим органом не було враховано вищенаведене, а тому нарахування штрафу є необґрунтованим.

Як вбачається із матеріалів справ, та було зазначено вище, розрахунок сум штрафних санкцій, було зроблено податковою інспекцією, виходячи із положень Закону 2181-ІІІ без врахування норм Закону України “Про плату за землю”.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, обов'язок доведення правомірності та обґрунтованості застосування до платника податків штрафних санкцій у розмірах та на підставах викладених у спірних податкових повідомленнях-рішеннях покладається на відповідача.

Всупереч названої норми процесуального закону відповідачем не доведено обґрунтованості та правомірності застосування до позивача штрафних санкцій за порушення строків сплати земельного податку, передбачених Законом України “Про плату за землю”, але на підставі норм Закону, яким передбачено граничні строки сплати узгоджених сум податкових зобов'язань, та саме в таких розмірах, які зазначені у податкових повідомленнях-рішеннях.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та Законами України.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Отже, спірні податкові повідомлення-рішення не можна вважати такими, що прийняті у відповідності до норм чинного законодавства, а тому вони підлягають визнанню недійсними.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом визнання спірних рішень недійсними, то суд відзначає наступне. Статтями 105, 162 КАС України передбачено, що позов може містити вимоги про визнання рішення суб’єкта владних повноважень нечинним, а суд приймає відповідне рішення. Водночас ч. 4 ст. 105, абзацом 2 ч. 2 ст. 162 КАС України встановлено, що позов може містити, крім визначених частиною третьою цієї статті, інші вимоги на захист прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин; суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Можливість захисту прав та законних інтересів суб'єктів господарювання шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади передбачена ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України. З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги норми п. 6 Прикінцевих і перехідних положень КАС України, ст. 12 ГПК України, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права повністю відповідає нормам чинного законодавства.

У судовому засіданні 26.02.2008 повноважний представник позивача звернувся до суду з письмовою заявою (в справі) про відмову від присудження на його користь судових витрат та не заперечує проти їх понесення за власний рахунок. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 97 КАС України, судові витрати позивача компенсації не підлягають та покладаються на нього.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 9, 69-71, 94, 97, 158-163 КАС України, господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва від 06.09.2005 № /0.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва від 06.09.2005 № /0.

Судові витрати покласти на позивача.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                     О.О. Євсіков

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі –25.03.2008.