ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2008 р.

№ 45/12

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М., Рогач Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державного підприємства "Придніпровська залізниця"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 04.03.2008 р.

у справі

№ 45/12

господарського суду

м. Києва

за позовом

Державного підприємства "Придніпровська залізниця"

до

Державного комітету України з державного матеріального резерву

про

стягнення 122 900,00 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:

Ігнатов А.О., дов. № 495 від 03.04.2008 р.;

відповідача:

Михайлець О.В., дов. № 2/7817 від 04.12.2007 р.;

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2006 р. Державне підприємство "Придніпровська залізниця" (далі –Залізниця) звернулось до господарського суду м. Києва з позовною заявою, у якій просило стягнути з Державного комітету України з державного матеріального резерву (далі –Комітет) 122 900,00 грн.

Позовні вимоги Залізниця обґрунтовувала тим, що Комітет, в порушення вимог Закону України "Про державний матеріальний резерв", Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та договору відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву № ПР/НР-03-01/НЮ-1744дг від 07.05.2003 р. (далі –Договір від 07.05.2003 р.), укладеного між ними, не проводив оплату за надані у період з 01.01.2006 р. по 30.06.2006 р. послуги зі зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, у зв'язку з чим утворилась відповідна заборгованість.

Рішенням господарського суду м. Києва від 08.08.2007 р. (суддя Балац С.В.) позовні вимоги Залізниці задоволено частково: з Комітету стягнуто 105 517,18 грн., а в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.03.2008 р. (колегія суддів: Губенко Н.М., Барицька Т.Л., Ропій Л.М.) рішення господарського суду м. Києва від 08.08.2007 р. залишено без змін з доповненням його резолютивної частини пунктом про стягнення з Комітету на користь Залізниці 3 774,92 грн. витрат на проведення судової експертизи.

Вказані рішення та постанова прийняті з посиланням на норми Закону України "Про державний матеріальний резерв", Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з мотивів, наведених Залізницею у позовній заяві, з зазначенням про те, що на фактичні витрати Залізниці, понесені при виконанні Договору від 07.05.2003 р., податок на додану вартість у зазначеному нею розмірі не нараховується.

Доповнення господарським судом другої інстанції рішення господарського суду м. Києва від 08.08.2007 р. пунктом про стягнення з Комітету на користь Залізниці 3 774,92 грн. витрат на проведення судової експертизи мотивовано тим, що вказані витрати входять до складу судових витрат, у зв'язку з чим підлягають розподілу у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Залізниця звернулась до Вищого господарського суду України з позовною заявою, у якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.03.2008 р. у частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення, яким відповідні вимоги задовольнити. Викладені у касаційній скарзі вимоги Залізниця обґрунтовує посиланням на ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 526, 530 та 625 Цивільного кодексу України, Порядок відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2002 р. № 532 та тим, що апеляційним господарським судом не було застосовано норм Закону України "Про податок на додану вартість".

Комітет не скористався правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на касаційну скаргу Залізниці до Вищого господарського суду України не надіслав, що не перешкоджає касаційному перегляду судового акту, який оскаржується.

За розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 18.06.2008 р. справа розглядається колегією суддів Вищого господарського суду України у складі Кравчука Г.А.(головуючого), Мачульського Г.М. та Рогач Л.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Залізниці не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на виконання Договору від 07.05.2003 р. Залізниця здійснювала безоплатне зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, у зв'язку з чим у період з 01.01.2006 р. по 30.06.2006 р. нею було понесено витрати, розмір яких становить 105 517,18 грн., що підтверджується висновком № 2585 судової економічної експертизи, складеного експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз 19.06.2007 р., однак зазначені витрати, в порушення вимог вказаного договору, не були відшкодовані Комітетом.

Відповідно до частини другої ст. 947 Цивільного кодексу України при безоплатному зберіганні поклажодавець зобов'язаний відшкодувати зберігачеві здійснені ним витрати на зберігання речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. ст. 525 та 526 Цивільного кодексу України встановлюють, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

П. 5 ст. 11 Закону України "Про державний матеріальний резерв" передбачає, що відшкодування витрат підприємствам, установам і організаціям, що виконують відповідальне зберігання, оплата тарифу за перевезення вантажів, спеціальної тари, упаковки, послуг постачальницько-збутових організацій за поставку і реалізацію матеріальних цінностей державного резерву провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів про те, що Комітет зобов'язаний відшкодувати Залізниці витрати, понесені нею при здійсненні безоплатного зберігання на виконання умов Договору від 07.05.2003 р. матеріальних цінностей мобілізаційного резерву.

При цьому колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що матеріалами справи підтверджуються твердження господарських судів першої та другої інстанції про те, що Залізниця не довела факту понесення нею витрат зі сплати податку на додану вартість у сумі 17 382,82 грн. внаслідок здійснення на виконання умов Договору від 07.05.2003 р. безоплатного зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву.

Згідно з частиною першою ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України постанова Київського апеляційного господарського суду від 04.03.2008 р. ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Залізниці не спростовують висновків господарського суду другої інстанції, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.03.2008 р. у справі № 45/12 господарського суду м. Києва –без змін.

Головуючий суддя                                                   Г.А. Кравчук

Суддя                                                                       Г.М. Мачульський

Суддя                                                                       Л.І. Рогач