КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2008                                                                                           № 6/700

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Капацин Н.В.

суддів:           Пашкіної С.А.

Калатай Н.Ф.

при секретарі:           Кулачок О.А.

За участю представників:

від позивача – Гаврилова В.А. (довір. №2811 від 29.12.07);

Тицький Д.Ю. ( довір. №795 від 10.04.08);

Шушунова О.Л. ( довір. №795 від 10.04.08);

від відповідача Чебан Т.П. (довір. №18/07 від 03.12.07);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприемства "Ярослав"

на рішення Господарського суду м.Києва від 18.02.2008

у справі № 6/700 (Ковтун С.А.)

за позовом                               Українського державного підприємства "Укрхімтрансаміак"

до                                                   Приватного підпримєства "Ярослав"

про                                                  стягнення 1807622,77 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.02.08 р. у справі № 6/700 частково задоволено позовні вимоги Українського державного підприємства «Укрхімтрансаміак», стягнуто з приватного підприємства «Ярослав» на користь українського державного підприємства «Укрхімтрансаміак» 1611660,60грн. основного боргу, 16116,61грн. державного мита та 105,21грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що позивачу завдано збитків у розмірі 1611660,60 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення господарського суду м. Києва від 18.02.2008р. у справі № 6/700 частково, в частині стягнення збитків в розмірі 1611660,60 грн. та прийняти нове рішення, відповідно до якого залишити позов без задоволення у зв'язку з наявністю договірних відносин між сторонами, які діють до повного виконання взятих сторонами зобов'язань, і які між сторонами у встановленому Цивільним кодексом України порядку не припинені.

Відповідач не погоджується з рішенням господарського суду м. Києва від 18.02.2008 р. у справі № 6/700 в частині стягнення з ПП «Ярослав» на користь УДП «Укрхімтрансаміак» суми збитків в розмірі 1611660,60 грн., вважає його незаконним, безпідставним необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін колегія суддів встановила наступне.

18.01.2006р. між приватним підприємством „Ярослав” (виконавцем) та Українським державним підприємством „Укрхімтрансаміак” (замовником) було укладено договір № 4/18/01.

Відповідно до умов п. 1.1 договору відповідач зобов'язаний виконати за завданням замовника комплекс заходів, пов'язаних з підвищенням ефективності та надійності експлуатації українського відрізку магістрального аміакопроводу Тольятті-Горлівка-Одеса (селище Піщанка Дворічанського району Луганської області - село Григорівка Комінтернівського району Одеської області), а замовник зобов'язується прийняти вжиті виконавцем заходи за договором у вигляді здійснених робіт, послуг та поставок і оплати їх відповідно до умов договору.

Під комплексом заходів сторони визначили сукупність здійснення робіт із заміни ізоляції ділянок українського відрізку магістрального аміакопроводу Тольятті-Горлівка-Одеса шляхом використання відповідних ізоляційних конструкцій та матеріалів, та виконанням пов'язаних з цим робіт з технічного обслуговування, а також організації централізованих поставок необхідних для цього матеріалів з урахуванням новітніх технологій (п.п.1.2, 1.3 договору).

Увесь комплекс заходів, передбачених п. 1.2 Договору, виконавець повинен був здійснити протягом 2006 року, що складається з послідовних дев’яти щомісячних етапів виконання робіт за договором, передбачених календарним планом на 2006 рік, починаючи з щомісячного етапу виконання робіт за березень 2006 року та закінчуючи щомісячним етапом виконання робіт за листопад 2006 року.

Відповідно до п. 2.3 договору виконання робіт за укладеним договором закінчується в день прийняття замовником від виконавця останнього етапу виконавця робіт, передбаченого календарним планом складеним на 2006 рік.

Оплата вартості робіт, відповідно до п. 3.4 договору, повинна здійснюватися поетапно шляхом попередньої оплати у розмірі 50 відсотків від вартості етапу, зазначеної у повідомлені про обсяг і загальну вартість робіт, після підписання акту прийому-передачі виконаних робіт за попередній місяць.

Протягом 2006 року виконавець повинен виконати весь обсяг робіт, передбачених п.1.2 договору, та який деталізований у календарному плані, складеному на 2006 рік, та технічному завданні замовника.

На виконання умов договору позивачем були проведені наступні оплати: платіжним дорученням № 49 від 27.03.2006р. - 100000 грн., платіжним дорученням № 66 від 11.04.2006р. - 600000 грн., платіжним дорученням № 74 від 13.04.2006р. - 559635 грн., платіжним дорученням № 78 від 21.04.2006р. - 1259635 грн., платіжним дорученням № 80 від 25.04.2006р. -1259635 грн. Всього позивач перерахував на користь відповідача 3778905 грн.

Відповідно до підписаного сторонами графіку виконання робіт по ремонту магістрального аміакопроводу в потенційно небезпечних місцях на 2006 рік загальний обсяг метрів погонних складає 61730 метрів. Однак, згідно з переліком дільниць магістрального аміакопроводу від 03.09.2007р., загальний обсяг виконаних робіт виконавцем протягом 2006 року склав 1315 метрів.

Відповідно до актів виконаних робіт за вересень та листопад 2006 року (КБ-2В, КБ-3) відповідачем виконані роботи на загальну вартість 2167244,40 грн.

Таким чином різниця між сумою перерахованих позивачем грошових коштів та вартістю виконаних робіт склала 1611660,60 грн.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо (ст. 526 ЦК України).

Згідно зі ст. 612 Цивільного кодексу України, якщо внаслідок прострочення боржником виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитись від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Збитки - це об'єктивне зменшення яких-небудь майнових прав сторони за договором, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, у разі виконання зобов'язання боржником.

Відповідно до матеріалів справи відбулося об’єктивне зменшення майнових прав позивача на кошти в розмірі 1611660,60 грн. внаслідок того, що вони вибули з активів останнього, що призвело в результаті до зменшення власного капіталу позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, договір за своєю правовою природою є договором підряду і відносини щодо нього регулюються спеціальними нормами Цивільного кодексу України, зокрема у ч. 2 ст. 849 ЦК України зазначено, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Також ч. 2 ст. 852 ЦК України, в якій зазначено, що за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Посилання відповідача на обставини щодо прострочення позивачем зобов’язання, внаслідок чого у відповідача виникли труднощі з виконанням зобов’язання взятого за договором не знайшли підтвердження. Зокрема при розгляді спору по суті відповідачем не надано жодного доказу про невиконання позивачем свого зобов’язання. Посилання відповідачем на відсутність його вини при прострочення виконання основного зобов’язання внаслідок того, що третя особа, яка була залучена до виконання робіт частково прострочила виконання свого зобов’язання, не підтверджені жодними доказами, наявними у справі. Крім того, за п. а) ч. 5.2. ст. 5 договору Відповідач є відповідальним перед Позивачем за третіх осіб залучених до виконання робіт, а договори з субпідрядниками на виконання вищезазначених робіт є двохсторонніми та до позивача не мають жодного відношення, крім того за договором відповідач виконує роботу на свій ризик, а тому виконання договорів субпідряду не відносяться до суті заявлених вимог та не стосуються вирішення спору по суті.

Отже, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, в частині стягнення 1611660,60 грн.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов’язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми. Згідно умов договору зобов’язання відповідача полягало у своєчасному та в повному обсязі виконанні робіт, а тому суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат в сумі 154101,52грн та трьох процентів річних в сумі 41860,52грн., нарахованих позивачем за період часу з 01.12.2006р. по 12.10.2007 р.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі щодо посилання відповідача на недодержання процедури укладення договорів заснованих на державному замовленні, яка визначена у п. 4 ст. 2 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти» та відсутність документів, які б свідчили про порядок укладання договору № 4/18/01 від 18 січня 2006 р., оскільки сторони дійшли згоди по всіх істотних умовах договору, позивачем – перераховані кошти, відповідачем – частково виконані поетапні роботи, згідно календарного плану робіт, тобто своїми діями сторони підтвердили дійсність договору. Отже суд першої інстанції при винесенні рішення керувався фактичними даними (письмовими доказами) наявними у справі, що передбачено ст. 32 ГПК України, а питання про відповідність договору нормам законодавства, при розгляді спору у суді першої інстанції не ставилося.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2008р. по даній справі відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам і матеріалам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Ярослав» на рішення Господарського суду м. Києва від 18.02.2008 р. залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2008р. у справі № 6/700 залишити без змін.

Матеріали справи № 6/700 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Капацин Н.В.

Судді                                                                                          Пашкіна С.А.

Калатай Н.Ф.

21.04.08 (відправлено)