ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"26"
березня 2008 р.
Справа № 11/127-07/8

За
позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю
„Вектор-2002”, м. Київ

до
відповідача 1.: Ірпінської
міської ради, м. Ірпінь

до
відповідача 2.: Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1, м. Вінниця

про визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки від 11.01.2003р.,

Суддя                    Чорна Л.В.

Представники:

від
позивача: Сукманюк
О.О. -довір. б/н від 25.04.2007р. - представник;

Пакулін К.А. -довір. №68
від 09.11.2007р. -представник;

Музика О.М.
-директор;

від
відповідача 1.: Бойчук
В.В. -довір. №01-20/553 від 11.02.2008р. -заст. нач. юр. відділу;

від
відповідача 2.:
ОСОБА_2 -довір. №9362 від 09.12.2006р. -представник.

суть
спору:

Заявлено
позов про визнання недійсним договір від 01.11.2003р. оренди земельної ділянки
площею 0,047га, яка розміщена по вул. III Інтернаціоналу, укладений між
відповідачами, зареєстрований у Ірпінському відділі земельних ресурсів
01.11.2003р. за №189 та стягнення господарських витрат.

1-ий
відповідач позов не визнає, документально обґрунтований відзив до суду не
подав.

2-ий
відповідач позов не визнає, посилаючись на невірне застосування позивачем ст.
191 Цивільного кодексу України; не надання позивачем доказів, що спірна ділянка
має статус ринку; відсутність у позивача правовстановлюючих документів.

Позов задоволенню не підлягає.

судом встановлено:

Рішенням
арбітражного суду Київської області від 11.10.1999р. у справі №6/5-98,
залишеного в силі постановою Вищого арбітражного суду України від 16.06.2000р.,
зобов'язано Ірпінську міську раду народних депутатів видати Ірпінському ринку
Київської облспоживспілки Державний акт на право постійного користування
земельною ділянкою площею 1,645га обмежену вул. Грибоєдова, вул. III
Інтернаціоналу, вул. Дем'яна Попова, вул. Пролетарська, на якій розміщено
колгоспний ринок.

Згідно
договору купівлі-продажу Ірпінського ринку Київської облспоживспілки від 04
липня 2002р., укладеного між Київською обласною спілкою споживчих товариств та
товариством з обмеженою відповідальністю „Вектор 2002” (позивач), та акту
прийняття-передачі від 09.07.2002р. з балансу Київської ОСС передано у
власність позивача основні засоби: будівлі магазинів №4 та №5, склад панельний,
адмінбудівля, м'ясомолочна контрольна станція, вагова і контора, туалет,
котельня, павільйони №1 та №2 та інше обладнання відповідно до акту
прийому-передачі, які розташовані на земельній ділянці площею 1,645га.

Згідно
п. 4.5.2 договору купівлі-продажу, Київська обласна спілка споживчих товариств
зобов'язалась сприяти позивачу у переоформленні документів на право
користування земельною ділянкою та реєстрації передачі об'єкту нерухомого майна
в БТІ.

Приватний
підприємець ОСОБА_1 (2-ий відповідач) 02.11.2006р. звернувся до позивача із
претензією про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом
знесення огорожи, у зв'язку із укладенням договору оренди земельної ділянки.

01
листопада 2003р. між Ірпінської міською радою Київської області (1-ий
відповідач) та 2-им відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки,
згідно умов якого 1-ий відповідач на підставі рішення №424-12-XXIV від
25.09.2003р. надав 2-ому відповідачу в строкове, платне володіння і
користування земельну ділянку, яка знаходиться в м. Ірпінь, вул. III
Інтернаціоналу, площею 470м2, на якій знаходиться торговельно-офісна
будівля на стадії проектування.

Мета
оренди -будівництво та обслуговування торговельно-офісної будівлі п. 2.1.
договору оренди. Земельну ділянку передано 2-ому відповідачу по акту
прийому-передачі від 01листопада 2003р.

Відповідно
до ст. 13 Закону України „Про оренду землі”,
договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за
плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до
умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно
до ст. 14 Закону України „Про оренду землі”,
договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї
із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно
до ст. 15 Закону України „Про оренду землі”, істотними умовами договору оренди
землі є:

· об'єкт оренди (місце розташування та
розмір земельної ділянки);

· строк дії договору оренди;

· орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату;

· умови використання та цільове
призначення земельної ділянки, яка передається в оренду;

· умови збереження стану об'єкта
оренди;

· умови і строки передачі земельної
ділянки орендарю;

· умови повернення земельної ділянки
орендодавцеві;

· існуючі обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;

· визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини;

· відповідальність сторін.

Відсутність
у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а
також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для
відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним
відповідно до закону.

За
згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема
якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок
страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів
щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а
також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору
оренди, тощо.

Невід'ємною
частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка
передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням
обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт
визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт
приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках,
передбачених цим Законом.

Відповідно
до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам
суспільства.

Відповідно
до ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України, особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно
до ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України, волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно
до ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно
до ч. 6 ст. 203 Цивільного кодексу України, правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно
до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину
є  недодержання  в
момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Позивач
не навів і не довів підстав визнання договору недійсним в силу ст.ст. 203, 215
Цивільного кодексу України, ст.ст. 120, 210 Земельного кодексу України.

Відповідно
до ст. ст. 120 Земельного кодексу України, до
особи,  яка  придбала
житловий  будинок, будівлю або
споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених
договором.

Якщо
договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір
земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту
частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Якщо
житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у
користування, то в разі їх відчуження до
набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки,
на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування.

У
разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до
іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на
умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

При
переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на
земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та
споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

При
переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб,
які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право
користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

Відповідно
до ст. 210 Земельного кодексу України, угоди, укладені із порушенням
встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, дарування, застави,
обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду. Тобто
невідповідність угоди вимогам Закону -недодержання форми, неправоздатність сторін,
неправомірність їх дій, неповноважність, порушення встановленого законодавством
порядку, також порушення Закону України „Про оренду землі”.

Посилання
позивача на скасування рішень органу владних повноважень судом до уваги взяте
бути не може, оскільки чинні Закони не містять такої підстави. Способи захисту
прав на землю визначені ст. 152 Земельного кодексу України, яких позивач також
не навів та не довів.

Позивачем
не надано доказів виконання рішення суду №6/5-98, а саме: отримання Державного
акту на земельну ділянку, оскільки в силу ст.ст. 22-23 Земельного кодексу
Української РСР (ред. 1992) право користування виникає тільки після отримання
відповідного акту.

Крім
того, позивачем не подано доказів в порядку Перехідних положень Земельного кодексу
України, та не наведене і не доведено, яке право чи інтерес порушено.

За
таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Зважаючи
на викладене, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу
України, суд -

вирішив:

В позові відмовити.

Рішення вступає в законну силу після
закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, і
може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя
Чорна Л. В.