ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"22" квітня 2008 р.           Справа № 333/10-05/20-07/15

за позовом Київської обласної спілки споживчих товариств, м. Київ

до виконавчого комітету Бородянської селищної ради Київської області, смт Бородянка

треті особи 1 закрите акціонерне товариство „СТ Бородянка”, Київська обл., смт Бородянка 2 Бородянська райспоживспілка Бородянського району Київської області, Київська обл., смт. Бородянка

3 Андрієвська Ірина Володимирівна, м. Житомир

про визнання недійсним рішення виконкому Бородянської селищної ради № 218 від 26.10.2001р.

Судді: Рябцева О.О. (головуючий),

Євграфова Є.П.,

Подоляк Ю.В.

Представники:

від позивача –Ситенок О.Д. ( дов від 18.01.2008р. № 01-26)

від відповідача – Шевченко Н.О. (від 11.01.2008р. № 60)

від третіх осіб –не з`явилися

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Київської обласної спілки споживчих товариств (позивач) до виконавчого комітету Бородянської селищної ради (відповідач) про визнання недійсним рішення виконкому Бородянської селищної ради № 218 від 26.10.2001 р.

Позивач обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що рішення виконавчого комітету Бородянської селищної ради № 218 від 26.10.2001 р. не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки цим рішенням було оформлене право власності Бородянського районного споживчого товариства на об'єкти нерухомості всупереч вимогам п.п 4.1. п. 4 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 року за № 399/2839. Також позивач стверджує, що саме він має право власності на об'єкти нерухомого майна, що вказані в оскаржуваному рішенні, оскільки будівництво цих об'єктів проходило за рахунок позивача, що на думку позивача підтверджується затвердженими Правлінням позивача планами капіталовкладень, кошторисами, актами державної приймальної комісії по прийманню в експлуатацію завершеним будівництвом об`єктів за 1957 –1991 роки.

Ухвалою суду від 17.10.2005р. на підставі ст. 53 Кодексу Адміністративного судочинства України було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на премет спору, на стороні відповідача - Бородянське споживче товариство (рішенням Бородянської районної державнї адміністрації від 14.06.2004р. було перетворено у Закрите акціонерне товариство „СТ Бородянка” шляхом реорганізації).

Постановою господарського суду Київської області від 14.12.2005 р., залишеною без змін ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 10.04.2006 р., у позові відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.05.2007 р. постанову господарського суду Київської області від 14.12.2005 р. та ухвалу Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 10.04.2006 р. скасовано; справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скеровуючи справу на новий розгляд, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 30.05.2007 р. зазначив, що позовні вимоги фактично стосуються права власності на об`єкти нерухомості, що взагалі не є спором у сфері публічно-правових відносин, то ця вимога повинна розглядатися не за правилами адміністративного судочинства.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.07.2007 р. зазначену справу прийнято до провадження за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.02.2008 р. залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –Бородянську райспоживспілку Бородянського району та Андрієвську Ірину Володимирівну.

Представники позивача під час нового розгляду справи підтримали позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечував з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву від 23.08.2007 р. № 488, від 12.11.2007 р. № 01-12-645 та пояснень, що містяться в матеріалах справи, а саме відповідач стверджує, що оскаржуване рішення було прийняте ним, оскільки заявник –Бородянське районне споживче товариство, надав документи про перебування зазначених у рішенні об'єктів нерухомості на власному балансі та державні акти на право користування земельними ділянками, де розташовані зазначені об'єкти, а також оскільки ще у 1995 році земельні ділянки на яких розташовані вказані об'єкти були передані Бородянській РайСС згідно з Державними Актами №№ 10/4, 10/1 та використовувались відповідно до їх цільового призначення, тобто для виробничих цілей. Відповідач зазначає, що при прийнятті спірного рішення ним було дотримано вимог п. 4 пп. 4.1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 року за № 399/2839.

Представник третьої особи- ЗАТ „СТ Бородянка” проти позову заперечував з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву за № 14089 від 12.12.2005р., що міститься в матеріалах справи, та у відзиві від 16.01.2008 р., в яких третя особа стверджує, що позивач не довів порушення свого права, не довів порушення будь якого закону відповідачем. Третя особа стверджує, що позивач не вів будівництва за власні кошти, а лише затверджував кошториси та іншу документацію.

Представники третіх осіб: Бородянської райспоживспілки Бородянського району та Андрієвської Ірини Володимирівни в судові засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

02.07.2001 р. Бородянське районне споживче товариство звернулося з листом до виконавчого комітету Бородянської селищної ради про визнання за ним права власності на будівлі споживчої кооперації, які знаходяться на території Бородянської селищної ради, в тому числі на: магазин “Універмаг” в смт. Бородянка, по вул. Леніна, 343, ресторан “Бородянка” в смт. Бородянка, по вул. Леніна, 339, автотранспортне підприємство РайСТ в смт. Бородянка, по вул. Вокзальній, 2, хлібохарчокомбінат в смт. Бородянка, по вул. Гагаріна, Ѕ.

26.10.2001 року виконавчим комітетом Бородянської селищної ради було прийняте рішення № 218, відповідно до якого визнано право власності за Бородянським РайСТ на:

- магазин “Універмаг” в смт. Бородянка, по вул. Леніна, 343;

- ресторан “Бородянка” в смт. Бородянка, по вул. Леніна, 339;

- автотранспортне підприємство РайСТ в смт. Бородянка, по вул. Вокзальній, 2;

- хлібохарчокомбінат в смт. Бородянка, по вул. Гагаріна, Ѕ .

Як стверджує позивач у позовній заяві, будівництво спірних об”єктів здійснювалось за рахунок Київської обласної спілки споживчих товариств, а тому саме він є власником об'єктів нерухомого майна, що вказані в оскаржуваному рішенні.

Виходячи з засад чинного законодавства, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов’язковою умовою для визнання рішення недійсним є порушення у зв’язку з прийняттям відповідного рішення прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації (позивач у справі).

Позивачем надані суду постанови Правління Київської обласної спілки споживчих товариств про затвердження планів капіталовкладень, Розпорядження правління Київської облспоживспілки про затвердження проектно-кошторисної документації на будівництво спірних об`єктів за 1957 –1991 роки, тітульні списки перехідного та знову початого будівництв. Надані позивачем постанови Правління Київської обласної спілки споживчих товариств про затвердження планів капіталовкладень та Розпорядження правління Київської облспоживспілки про затвердження проектно-кошторисної документації на будівництво спірних об`єктів за 1957 –1991 роки, тітульні списки перехідного та знову початого будівництв не є доказами права власності позивача на спірні об”єкти нерухомості, оскільки такі документи відповідно до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об”єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, не є документами, які підтверджують право власності, або на підставі яких виникає право власності. Крім цього заначені документи, виходячі з їх змісту, є документами які відображають загальний стан будівництва в сістеми споживчої кооперації, що розташована на теріторії Київської області, а не докментами, які підтверджують права позивача на побудовані об”єкти.

Так, в наданому позивачем Плані капітального будівництва на 1957 рік зазначені кошти, які планується витратити на будівництво об”єктів Укоопсілки, підшефних колгоспів, а в Постанові позивача № 42 від 23.02.81 року затверджені капіталовкладення по райспоживспілкам.

Власність споживчої кооперації складається з власності споживчих товариств, спілок, підпорядкованих їм підприємств і організацій та їх спільної власності, що закріплено пунктом 1 статті 9 Закону України «Про споживчу кооперацію».

Надані позивачем документи не підтверджують факт фінансування саме Київською обласною спілкою споживчих товариств спірних об`єктів, а свідчать лише про виконання нею своїх статутних повноважень як вищестоящої організації в системі споживчої кооперації щодо здійснення координації та контролю за споживчими товариствами, які входили до її складу.

Відповідно до пп. 4.1. п. 4 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 р. № 121 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 року за №399/2839, яка була чинною на час прийняття спірного рішення, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта державної комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося представниками позивача, об`єкти нерухомості, власником яких себе вважає позивач, та право власності на які спірним рішенням було визнано за третьою особою, на час прийняття зазначеного рішення знаходилися на балансі Бородянського РайСТ, а не позивача. Земельна ділянка під ціми об`єктами нерухомості на праві власності позивачу не належала та позивачу не відводилася, про що свідчать наявні в матеріалах справи Державні акти на право постійного користування землею, видані Головою Бородянської селищної Ради народних депутатів 21.05.1995 р., 22.08.1995 р.

З матеріалів справи вбачається, що лише у Акті державної комісії про прийняття і введення в експлуатацію комбінату громадського харчування (ресторан), замовником є Управління капітальним будівництвом Київської облспоживспілки, проте за відсутності акта про право власності або рішення про відведення земельної ділянки, зазначений акт не може підтверджувати те, що прийнятим рішенням порушене право позивача, за захистом якого він звернувся до суду. В актах державної комісії про прийняття і введення в експлуатацію автотранспортного підприємства та хлібохарчокомбінату позивач не зазначений як замовник будівництва. Акта державної комісії про прийняття і введення в експлуатацію магазину “Універмаг” в матеріалах справи не міститься, на запит суду від 22.02.2008 р. з архівного відділу Бородянської районної державної адміністрації Київської області зазначений акт не надісланий, проте зазначена обставина не перешкоджає прийняттю рішення у справі, оскільки за умови відсутності у позивача права власності чи користування земельною ділянкою, вона не впливає на прийняття рішення у справі..

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексів заходів, спрямованих на запобігання правопорушення.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 33-34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В ході розгляду справи позивачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності в нього права власноті на спірні об’єкти нерухомого майна. А отже, у суду відсутні підстави для висновку про наявність права, яке підлягає захисту в судовому порядку відповідно до вимог ст. 1 ГПК України, ст. 16 ЦК України.

Крім того, обов”язковою умовою визнання акта недійсним є порушення у зв”язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні»в редакції на момент прийняття спірного рішення не встановлено повноважень селищної ради, її виконавчих органів щодо визнання права власності за окремими суб`єктами правовідносин, проте оскільки за результатами розгляду справи, факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача не встановлено, то у суду не має правових підстав для задоволення позову про визнання недійсним рішення виконкому Бородянської селищної ради № 218 від 26.10.2001р.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 124 Конституції України, ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Головуючий                                                             Рябцева О.О.

Суддя Євграфова Є.П.

Суддя Подоляк Ю.В.

Рішення підписано 15.05.2008 р.