ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.08                                                                                 Справа № 6/86

Суддя Василенко Т.А.., розглянувши матеріали справи за позовом

Державного підприємства “Лисичанська теплоелектроцентраль”, м. Лисичанськ Луганської області

до Лисичанського спеціалізованого підприємства “Лисичанськтепломережа”,

м. Лисичанськ Луганської області

про стягнення 1 240 797 грн. 86 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Попова Ю.О. , дов. № 06-5/12 від 03.01.08;

від відповідача –не прибув;

в с т а н о в и в:

Позивачем відповідач визначений як Спеціалізоване підприємство “Лисичанськтепломережа”, в той же час, відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців № 043414 вбачається, що належною назвою відповідача є Лисичанське спеціалізоване підприємство «Лисичанськтепломережа».

Обставини справи: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача боргу в сумі 1 067 803 коп. 49 коп., 3% річних у сумі 1 903 грн. 96 коп., пені у сумі 11 721 грн. 04 коп., інфляційні нарахування у сумі 22 876 грн. 59 коп.

У судовому засіданні 12.05.08 позивачем надано заяву про збільшення позовних вимог, за якою позивач збільшує позовні вимоги в частині основного боргу та просить стягнути і заборгованість за квітень 2008 року у сумі 136 492 грн. 78 коп., а усього основний борг у сумі 1 204 296 грн. 27 коп.

Зазначена заява прийнята судом до розгляду як така, що не суперечить положенням ст. 22 ГПК України.

Разом з цим заявою про уточнення позовних вимог від 26.05.08 позивач просить стягнути з відповідача: борг у сумі 1 204 296 грн. 27 коп., 3% річних у сумі 1 903 грн. 96 коп., пеню у сумі 11 721 грн. 04 коп., інфляційні нарахування у сумі 22 876 грн. 59 коп.

Окрім цього, позивачем надані пояснення, за якими визначено, що на цей час за відповідачем залишився борг у сумі 981 296 грн. 27 коп., решта була сплачена після подачі позовної заяви до суду.

Відповідач надав до суду відзиви на позовну заяву від 08.05.08 та на заяву про збільшення позовних вимог від 21.05.08, за якими позовні вимоги визнав частково у сумі заборгованості за березень 2008 –475 787 грн. 84 коп., за лютий 2008 р. –646 641 грн. 84 коп. та зазначив, що заборгованість за квітень 2008 р. сплачена у повному обсязі за платіжними дорученнями, починаючи з 13.05.08 по 21.05.08.

В той же час, відповідач зазначив, що згідно акта приймання –передачі на його баланс від ВАТ «Лисичанська сода»був переданий вузол обліку витрат пару, який вироблює ДП «Лисичанська ТЕЦ».

Вказаний вузол складається із відповідних датчиків, які пройшли державну повірку 26.09.07. Протягом трьох років користування цим прибором будь-яких зауважень не було. Згідно актів контролю стану зазначеного вузлі і вірності його показників від 04, 14, 19,26 лютого 2007 будь-яких порушень у діяльності зазначеного обладнання встановлено не було, але на думку відповідача загально добові витрати складають дуже великий дисбаланс, у зв’язку з чим, відповідач не згоден із визначенням позивачем обсягу спожитої теплової енергії за лютий 2008 року.

Також, відповідач зазначає, що він є підприємством теплової комунальної енергетики і займається виробництвом, передачею та розповсюдженням теплової енергії для населення, бюджетних установ. У зв’язку із великою заборгованістю з боку населення просить зменшити позовні вимоги на підставі ст. 83 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного.

15.10.2007. між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в парі №0111, за умовами якого ”Продавець” (позивач у справі) зобов’язався поставити, а “Покупець” – прийняти і оплатити теплову енергію в парі в період з 15.10.07 по 15.04.08 у кількості 32959 Гкал відповідно до замовлень.

Позивач на виконання умов договору оставив відповідачу теплову енергію у вигляді пару за період лютий –квітень 2008 року у кількості 7751 Гкал, яку відповідач оплатив не у повному обсязі, у зв’язку з чим залишилась заборгованість у сумі 1 204 296 грн. 27 коп., а з урахуванням прояснень позивача на момент розгляду справи - 981 296 грн. 27 коп.

Оскільки відповідач у добровільному порядку не оплатив надану теплову енергію у

повному обсязі позивач звернувся до суду із даним позовом, за яким також просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 1 903 грн. 96 коп., пеню у сумі 11 721 грн. 04 коп., інфляційні нарахування у сумі 22 876 грн. 59 коп.

Відповідач позовні вимоги оспорив з підстав наведених вище.

Оцінивши матеріали справи та доводи сторін у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом з цим, відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

15.10.2007. між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в парі №0111, за умовами якого ”Продавець” (позивач у справі) зобов’язався поставити, а “Покупець” – прийняти і оплатити теплову енергію в парі в період з 15.10.07 по 15.04.08 у кількості 32959 Гкал відповідно до замовлень.

Розділом 4 договору визначено, що відповідач сплачує першу оплату –34% від вартості запланованих місячних обсягів теплопостачання не пізніше 8 числа поточного місяця; наступні оплати здійснюються плановими платежами по 33% від вартості запланованих місячних обсягів теплопостачання до 18 і 28 числа поточного місяця.

Підставами для розрахунків за звітний місяць є підписаний сторонами акт приймання-передачі.

Кінцевий розрахунок до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно наданим платіжним вимогам –дорученням.

Відповідно до акта приймання –передачі № 6 від 31.03.08 позивач поставив, а відповідач прийняв теплову енергію у кількості 2899 Гкал, відповідно до акту від 29.02.08 позивач поставив, а відповідач прийняв тепло енергію у кількості 186 Гкал по вул. Могілевського, в той же час, відповідачем не був підписаний акт №5 від 29.08.08, за яким зазначено, що поставлено теплової енергії у кількості 3 755 Гкал; за актом №7 від 10.04.08 відповідач прийняв від позивача 719 Гкал.

Відповідач не підписав акт приймання передачі №5 з тих же підстав, що зазначено у відзиві, про що свідчить листування між сторонами.

В той же час, будь-яких доказів, які б свідчили про несправність обладнання та доказують його доводи, відповідачем не надано.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем за період лютий –квітень 2008 року було поставлено відповідачу теплової енергії у вигляді пару загальною кількістю, 7751 Гкал, яку відповідач у повному обсязі не оплатив, у зв’язку з чим на момент розгляду справи за останнім залишилась заборгованість у сумі 981 296 грн. 27 коп.

Приймаючи до уваги , що вказана сума підтверджена матеріалами справи, в тому числі, актами приймання передачі теплової енергії, відповідними рахунками та не спростована доказами відповідача, позовні вимоги в частині стягнення боргу слід задовольнити частково у сумі 981 296 грн. 27 коп. Щодо решти вимог про стягнення основного боргу провадження у справі слід припинити на підставі п.1.1 ч.1 ст. 81 ГПК України (за відсутністю предмету спору), оскільки залишок суми був сплачений відповідачем після подачі позову, та заяви про збільшення позовних вимог, про що свідчать платіжні доручення та пояснення позивача..

Щодо нарахування та стягнення пені за період 05.03.08 по 10.04.08 у сумі 11 721 грн. 04 коп. слід визначити наступне.

Відповідно до п.5.2 договору за несвоєчасну оплату вартості відпущеної теплової енергії відповідач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочки до фактичного погашення заборгованості.

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем, що останнім несвоєчасно та не у повному обсязі оплачувалися надані позивачем послуги, у зв’язку з чим розрахунок пені, здійснений позивачем є вірним і позовні вимоги в частині стягнення пені слід задовольнити у повному обсязі у сумі 11 721 грн. 04 коп.

Щодо стягнення інфляційних у сумі 22 876 грн.59 коп. І 3% річних у сумі 1 903 грн. 96 коп. за період 05.03.08 по 10.04.08 слід визначити наступне.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Тобто у разі невиконання умов договору, щодо виконання грошового зобов’язання позивач вправі нарахувати відповідачу інфляційні та 3% річних.

У даному випадку позовні вимоги щодо стягнення інфляційні та 3% річних є обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі у сумах 22 876 грн. 59 коп. і 1 903 грн. 96 коп. відповідно.

В силу статей 42, 43, 33 ГПК України правосуддя в господарських сулах здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У даному випадку відповідачем не доведені доводи, викладені за відзивом щодо несправності відповідного обладнання та завишення позивачем показників використання пару, у зв’язку з чи доводи відповідача слід відхилити як необґрунтовані та такі, що суперечать матеріалам справи.

Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача: борг у сумі 981 296 грн. 27 коп., пеню у сумі 11 721 грн. 04 коп., інфляційні нарахування у сумі 22 876 грн. 59 коп., 3% річних у сумі 1 903 грн. 96 коп. Щодо решти позовних вимог провадження у справі припинити.

В той же час, клопотання відповідача про зменшення позовних вимог відхиляється за необґрунтованістю, оскільки відповідно до ст. 22 ГПК України зменшити позовні вимоги у господарській справі може лише позивач.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати в частині державного мита та витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись п.1.1 ч.1 ст. 80 ГПК України, ст.ст. 22,44,49,82,84,85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1.          Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Лисичанського спеціалізованого підприємства «Лисичанськтепломережа», м. Лисичанськ Луганської області, вул. Баумана, буд. 17, код 13401321 на користь:

- Державного підприємства «Лисичанська теплоелектроцентраль», м. Лисичанськ Луганської області, вул. Енергетиків, 98, код 00131067, бог у сумі 981 296 грн. 27 коп., пеню у сумі 11 721 грн. 04 коп., інфляційні нарахування у сумі 22 876 грн. 59 коп., 3% річних у сумі 1 903 грн. 96 коп., витрати по оплаті держмита у сумі 12 407 грн. 98 коп., витрати на інформаційне –технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. Щодо решти позовних вимог провадження у справі припинити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –29.05.08

Суддя                                          Т.А.Василенко

Помічник судді                                                                        Т.В.Шкуть