ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
11.03.08                                                                                           Справа № 26/310
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді                              Юрченка Я.О.

суддів                                                  Давид Л.Л.

Слука М.Г.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроекспорт», м.Миколаїв Львівської області

на рішення Господарського суду Львівської області від 25.09.2007р.

у справі № 26/310

за позовом Дочірнього транспортного експедиційного підприємства «ІСТ-Захід», м.Львів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроекспорт», м.Миколаїв Львівської області

про стягнення 5670 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з’явився.

від відповідача: Янів Є.А.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.09.2007р. у справі № 26/310 задоволено позов Дочірнього транспортного експедиційного підприємства «ІСТ-Захід», м.Львів та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроекспорт», м.Миколаїв Львівської області 5670 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване нормами ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України та тим, що відповідач своїх договірних зобов’язань щодо оплати послуг по транспортному перевезенню не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 5670 грн.

Скаржник, відповідач у справі, з рішенням місцевого господарського суду не погоджується з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, зменшивши стягнення оплати за перевезення на 640,71 грн.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив.

Виходячи з приписів ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд вбачає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами за відсутності представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Розглянувши доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

13.12.2003р. між позивачем (експедитором) та відповідачем (замовником) було укладено договір-доручення № 28 3-03/Л(П) (зам) про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні. На виконання умов договору згідно з заявкою № 356-1 від 19.02.2007р. позивач надав відповідачу транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом в міжнародному сполученні за маршрутом Німеччина (м.Фрідріхсхафен) –Україна (смт.Бережани).

Згідно з п.п.4.4, 4.5, 4.6 договору порядок оплати обумовлюється в разовій заявці, що направляється експедитору перед конкретним перевезенням (групою однотипних перевезень); термін оплати не може перевищувати 20 банківських днів з дня виставлення рахунку, податкової накладної, акту виконаних робіт; оплата послуг експедитора провадиться замовником на розрахунковий рахунок експедитора на підставі рахунку, податкової накладної, акту виконаних робіт.

Факт виконання позивачем своїх зобов’язань по договору підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною з відповідними відмітками відповідача на ній. Узгодженою ціною перевезення в заявці визначено суму в розмірі 5670 грн. Умовою заявки № 356-1 встановлено термін оплати наданих послуг на протязі 10 банківських днів після отримання оригіналів документів. Позивачем надіслано на адресу відповідача рахунок № 1515-7 від 30.03.2007р. про оплату послуг по транспортному перевезенню на загальну суду 5670 грн., акт № 1515-7 здачі-приймання виконаних робіт (послуг) від 30.03.3007р.

Відповідач своїх договірних зобов’язань перед позивачем щодо оплати послуг по транспортному перевезенню в сумі 5670 грн. не виконав

В апеляційний скарзі відповідач факт невиконання зобов’язання перед позивачем підтвердив, та вказав, що не здійснив оплати послуг, оскільки позивачем було неналежно надано послуги перевезення, внаслідок чого було пошкоджено високоточне та дорогоцінне обладнання, призначене для вдосконалення виробництва відповідача. Факт пошкодження підтверджується актом експертизи № 2-3-1 від 02.03.2007р. Відповідно до ст.23 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, ст.314 Господарського кодексу України сторона, якій завдано шкоду внаслідок перевезення, має право вимагати відшкодування частини оплати за перевезення пропорційно завданій шкоді. А відтак, вважає, що стягнення оплати за перевезення слід зменшити на 640,71 грн.

Відповідно до ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідного до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Невиконання зобов’язання за договором щодо оплати послуг є підставою для примусового стягнення боргу в сумі 5670 грн. При цьому доводи відповідача щодо зменшення суми боргу на 640,71 грн. до уваги судом не приймаються, оскільки договором не передбачено можливості зменшення розміру оплати наданих транспортних послуг пропорційно завданій шкоді перевезеному вантажу. Відшкодування завданої шкоди не є предметом даного спору і ТзОВ «Агроекспорт»не позбавлене можливості звернутись до суду з позовом до ДТЕП «ІСТ-Захід»про відшкодування шкоди.

З огляду на викладене та виходячи з приписів ст.ст.33, 34 ГПК України, за якими кожна сторонами повинна належними і допустимими доказами довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи те, що доводами апеляційної скарги правомірності висновку суду першої інстанції щодо задоволення позову не спростовано, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Тому керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Львівської області від 25.09.2007р. у справі № 26/310 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроекспорт», м.Миколаїв Львівської області –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя                                                                      Юрченко Я.О.

Суддя                                                                                          Давид Л.Л.

Суддя                                                                                          Слука М.Г.