ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

За позовом          Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк

До Приватного підприємства «ВТБ Лізинг Україна», м. Київ

Про                              стягнення 140 979,62 грн.

Суддя Качан Н.І.

Представники:

Від позивача            Рачкова Н.В. –пред. за довіреністю

Від відповідача            Харькова М.Д. –пред. за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 140 979,62 грн. відповідно до умов Договору фінансового лізингу від 20.08.2007р. № 217-ФЛ (№ Д/Ш-071719/НЮ), посилаючись на невиконання відповідачем, як лізингодавцем, умов укладеного договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2008р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 31.03.2008р.

Представник позивача в судовому засіданні надав заяву про збільшення позовних вимог.

За таких обставин, виникла необхідність відкладення розгляду справи для надання можливості відповідачу ознайомитися з заявою про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2008р. розгляд справи було відкладено на 10.04.2008р.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі, враховуючи збільшення заявлених вимог .

Представник відповідача частково заперечив проти задоволення позовних вимог, не погоджуючись із проведеним позивачем розрахунком пені та надав суду письмовий відзив на позовну заяву.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

20 серпня 2007 року між сторонами був укладений Договір фінансового лізингу № 217-ФЛ (№ Д/Ш-071719/НЮ)(надалі –Договір), за умовами якого відповідач, як лізингодавець взяв на себе зобов’язання передати позивачу, як лізингоодержувачу, в тимчасове платне володіння та користування з правом викупу Предмет лізингу, а саме: 2 мотовози МПТ-6 виробництва ЗАТ «Тихорєцький машинобудівний завод ім. В.В. Боровського»(Росія) згідно зі специфікацією (Додаток № 1 до Договору).

Відповідно до п. 2.2. Договору кількість, виробник товару, модель та термін передачі Предмета лізингу в лізинг визначаються Додатком № 2 до цього Договору.

У разі зміни строків постачання Предмета лізингу виробником, графік передачі Предмета лізингу та графік нарахування платежів змінюється шляхом укладення додаткової угоди.

Згідно узгодженого сторонами Графіку передачі Предмета лізингу (Додаток № 2 до Договору) кінцева дата передачі одного Мотовоза МПТ-6 –вересень 2007 року, а кінцева дата передачі другого Мотовоза МПТ-6 –грудень 2007 року.

У зв’язку з повідомленням виробника про неможливість поставити вказану техніку у встановлені строки, 10 жовтня 2007 року сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Договору, у якій вирішили викласти Додаток № 2 до Договору у новій редакції.

Згідно Графіку передачі Предмета лізингу (Додаток № 2 до Договору у новій редакції) кінцева дата передачі одного Мотовоза МПТ-6 –жовтень 2007 року, а кінцева дата передачі другого Мотовоза МПТ-6 –грудень 2007 року.

6 листопада 2007 року між сторонами була укладена Додаткова угода № 2 до Договору, у якій сторони погодили новий Графік передачі Предмета лізингу (Додаток № 2 до Договору у новій редакції), відповідно до якого кінцева дата передачі двох Мотовозів МПТ-6 –28.12.2007 року.

Відповідач виконав своє зобов’язання за Договором по передачі двох Мотовозів МПТ-6 лише 14.02.2008 р., таким чином порушивши строк передачі Предмету лізингу.

Відповідно до ст. 173 ГК України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання мають виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню й цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до п. 9.3. Договору за несвоєчасну передачу Предмета лізингу в лізинг в терміни, встановлені у Додатку № 2, Лізингодавець (відповідач) сплачує Лізингоодержувачу (позивач) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на дату передачі, за кожен день прострочення.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача були направлені претензії щодо сплати штрафних санкцій за несвоєчасну передачу Предмета лізингу, відповіді на які позивач не отримав. Копії претензій долучені до матеріалів справи.

Станом на 31.01.2008р. розмір пені за несвоєчасну передачу Предмета лізингу за розрахунком позивача становить 140 979,62 грн.

Під час розгляду справи у суді позивачем була надана заява про збільшення позовних вимог на 50 081,72 грн.

Таким чином, розмір пені за уточненим розрахунком позивача становить 191 061,34 грн.

У відзиві на позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог відповідач частково заперечував проти заявлених позивачем позовних вимог, посилаючись не невірний розрахунок розміру пені.

За розрахунком відповідача загальний розмір пені за період прострочення виконання ним зобов’язання по передачі Предмета лізингу становить 178 272,25 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Перевіривши надані сторонами розрахунки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню частково за уточненим розрахунком відповідача у розмірі 178 272,25 грн.

Враховуючи, що відповідно до ст. 44 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов’язані з розглядом справи, зокрема витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу та сплати державного мита, то зазначені витрати відшкодовуються за рахунок відповідача пропорційно задоволених вимог (ст. 49 ГПК України).

Керуючись ст. 173 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, Договором сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Приватного підприємства «ВТБ Лізинг Україна»(юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Гоголівська, 22/24; поштова адреса: 03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 72, ) на користь Державного підприємства «Донецька залізниця»(83001, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ), - з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження, пеню у розмірі 178 272 (сто сімдесят вісім тисяч двісті сімдесят дві) грн. 25 коп., державне мито у розмірі 1 782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн. 72 коп. та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині позову відмовити.

4.          Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                                     Н. І. Качан