ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

15 травня 2008 р.

№ 16/2200

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Муравйова О.В.- головуючого

Полянського А.Г.

Фролової Г.М.

розглянувши матеріали касаційної скарги

Приватного підприємства Фірми "Лес"

на рішення

господарського суду Житомирської області від 16.10.2007 року

у справі

№16/2200

за позовом

AS "NOR-EST WOOD"

до

Приватного підприємства Фірми "Лес"

про

стягнення 51550,25 дол. США

встановив:

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Згідно статті 46 Господарського процесуального кодексу України державне мито сплачується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановленому законодавством України.

Пунктом 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” встановлені ставки державного мита з заяв, що подаються до господарських судів, зокрема, відповідно до підпункту “а” пункту 2 статті 3 Декрету ставка державного мита із заяв майнового характеру становить один відсоток ціни позову, але не менше шести неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до підпункту “г” пункту 2 статті 3 Декрету із апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови господарських судів ставка державного мита встановлюється у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру –50 відсотків ставки, обчислюваної виходячи з оспорюваної суми.

Відповідно до статті 6 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року №7-93 “Про державне мито” державне мито, яке справляється із апеляційних та касаційних скарг на рішення та постанови господарських судів, сплачується за місцем розгляду та оформлення документів і зараховується до Державного бюджету України на рахунки, що відкриті в управліннях Державного казначейства за місцем знаходження господарських судів.

Згідно статті 7 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року №7-93 “Про державне мито” з позовів, що подаються до суду та господарського суду в іноземній валюті, а також за дії та операції в іноземній валюті державне мито сплачується в іноземній валюті.

Таким чином, додана до касаційної скарги квитанція від 09.04.2008 року №К7/9/7 не може слугувати доказом сплати державного мита у встановленому порядку, оскільки державне мито сплачено у гривнях, а не у іноземні валюті як це передбачено законодавством України.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 45-47, 86, 111, пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Приватного підприємства Фірми "Лес" на рішення господарського суду Житомирської області від 16.10.2007 року у справі №16/2200 повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий           О. Муравйов

Судді А. Полянський

Г. Фролова