ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" травня 2008 р.

Справа № 9/2320

за позовом Державного комітету України з державного матеріального резерву м. Київ

до Приватного підприємства "Корпорація Євро-контракт" м. Кам'янець-Подільський

про зобов'язання відповідача протягом тридцяти днів з дня набрання рішенням суду по справі законної сили, виконати умови договору № юр-2/766з-2006 від 23.08.2006 повністю, а саме: поставити та закласти до державного резерву пшеницю 3-го класу в кількості 2 500,00 тонн по ціні 780,00 грн. (з ПДВ) за одну тонну продукції на загальну суму вартості 1 950 000,00 грн. та стягнення 975 000,00 грн. штрафу в доход Державного бюджету на р/р 011 Державного комітету України з державного матеріального резерву (одержувач коштів: ГУ ДКУ , банк одержувача ГУ ДКУ у м. Києві, МФО 820019, код КЕКД-21081100

та зустрічним позовом Приватного підприємства "Корпорація "Євро-Контракт"

м. Кам'янець-Подільський

до Державного комітету України з державного матеріального резерву м. Київ

про визнання недійсним договору №юр-2766з-2006 від 23.06.06

Суддя Олійник Ю.П.

Представники сторін:

від позивача –Дроган О.В. –за дов. від 30.07.07 ,

від відповідача- Громик І.М. –за дов. від 16.04.07

У судовомі засіданні оголошено вступну і резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Позивач у позовній заяві просив зобов’язати відповідача виконати умови договору №юр-2/766з-2006 від 23.08.06 та стягнути з 975000,00 грн. штрафу за недопоставку (неповне закладання) матеріальних цінностей державного резерву з посиланням на п.3 ст.14 Закону України „Про державний матеріальний резерв”, п.п.6 п.5 Положення про Державний комітет України з державного матеріального резерву, затв. постановою КМУ від 08.06.06 №810 та п.2.1 умов договору.

У заяві про уточнення позовних вимог від 3.05.07 позивач просить зобов'язати відповідача протягом тридцяти днів з дня набрання рішенням суду по справі законної сили, виконати умови договору № юр-2/766з-2006 від 23.08.2006 повністю, а саме: поставити та закласти до державного резерву пшеницю 3-го класу в кількості 2 500,00 тонн по ціні 780,00 грн. (з ПДВ) за одну тонну продукції на загальну суму вартості 1 950 000,00 грн., а також стягнути 975 000,00 грн. штрафу в доход Державного бюджету на р/р 011 Державного комітету України з державного матеріального резерву (одержувач коштів: ГУ ДКУ , банк одержувача ГУ ДКУ у м. Києві, МФО 820019, код КЕКД-21081100).

Відповідачем 11.05.07 подано зустрічний позов по справі до позивача про визнання недійсним договору №юр-2766з-2006 від 23.06.06 про закладення до державного матеріального резерву матеріальних цінностей . Ухвалою суду від 11.05.07 зустрічний позов прийнято для спільного розгляду з первісним . У останньому відповідач посилається на ст.ст. 13, 92, 203, 215 ЦК України , п.2.1 свого статуту , на те, що директор перевищила повноваження надані їй статутом.

Позивач у відзиві на зустрічний позов проти його задоволення заперечує, посилаючись на те, що згідно ст. 8 Закону України „Про державний матеріальний резерв" у разі потреби для забезпечення виконання встановлених обсягів накопичення запасів державного резерву центральний орган виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом, приймає рішення про закупівлю матеріальних цінностей, у порядку, встановленому Законом України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти". Придбання матеріальних цінностей з метою їх закладення до державного резерву здійснюється відповідно до вимог та процедур, визначених Законом України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти". Стадіями державних закупівель відповідно до ст. 22 Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" є: 1) затвердження кошторису (програми, плану використання державних коштів); 2) затвердження річного плану державних закупівель; 3) обрання і проведення процедур закупівель на підставі затвердженого кошторису (програми, плану використання державних коштів) та річного плану державних закупівель; 4) визначення переможця процедури закупівлі; 5) укладання договорів про закупівлю; 6) складання звіту про результати здійснення процедури закупівлі; 7) виконання договорів про закупівлю; 8) контроль за виконанням договорів про закупівлю. Оголошення про проведення конкурсу опубліковано в випуску Інформаційно-аналітичного бюлетеня „Вісник державних закупівель" від 10.07.2006 №48. Наказом № 9 від 28.07.2006 Власника відповідача Борщова Володимира Костянтиновича призначено виконуючим обов'язки директора з 31.07.2006 по 14.08.2006. Всі необхідні документи для участі у конкурсі на придбання продовольчого зерна до державного резерву подавались Власником ПП „Корпорація Євро-Контракт", що підтверджується його підписом на переліку документів. Відповідно Борщов Володимир Костянтинович підтвердив своє бажання взяти участь у конкурсі на придбання продовольчого зерна до державного резерву чим дав згоду у разі перемоги укласти відповідний договір. Звертається увага, що згідно з додатком № 2 до протоколу № 36 від 17.08.2006 ПП „Корпорація Євро-Контракт" було визнано переможцем на поставку 2,500 т пшениці 3 класу на загальну суму 1 950 000,00 до державного резерву. Тобто, договір № юр-2/766з-2006 від 23.08.2006 був укладений на виконання протоколу засідання конкурсної комісії Держкомрезерву України від 17.08.2006 № 36 з переможцем, а саме з ПП „Корпорація Євро-Контракт". Крім того, відповідно до 9.4 статуту ПП „Корпорація Євро-Контракт" Директор вправі приймати рішення обов'язкові для Власника, а також згідно із п. 9.5 директор підприємства має право здійснювати всякого роду угоди та інші юридичні акти. Посилання на ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України не відповідає дійсності. Посилається також на те, що зміст договору № юр-2/766з-2006 від 23.08.2006 не суперечить актам цивільного законодавства, із вищевикладеного видно волевиявлення Власника ПП „Корпорація Євро-Контракт", яке було вільним та відповідало його внутрішній волі. Крім того, договір № юр-2/766з-2006 від 23.08.2006 відповідає законодавству про державний матеріальний резерв, а також ст. ст. 203, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 183 Господарського кодексу України.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

Між сторонами укладено Договір № юр-2/766з-2006 від 23.08.2006. про закладення до державного резерву матеріальних цінностей. Згідно умов останнього (п. 1.1, 1.2) відповідач взяв на себе зобов’язання у строк до 25.09.06 поставити та закласти до державного резерву продовольче зерно врожаю 2006 року, а саме пшеницю 3-го класу в кількості 2 500,00 тон, а позивач зобов'язався в строк, передбачений п. 2.2 Договору (10 банківських днів після проведення перевірки якісних показників продукції та отримання приймального акту від комітету) позивача здійснити розрахунок за поставлену та закладену до державного резерву продукцію (2500,00 тон пшениці 3-го класу ) по ціні 780,00 грн. без ПДВ за одну тонну продукції на загальну суму вартості 1 950 000,00 грн.

Від імені ПП „ Корпорація „ Євро-контракт” договір підписано директором Руденко І.М.

Згідно п. 3.1. договору відповідач закладає продукцію партіями на комбінати державного резерву - на ДП „Дунаєвський комбінат хлібопродуктів" смт. Дунаївці Хмельницької області та на ДП „Хлібна база № 82" м. Ворожба Сумської області. На запит суду ДП „Дунаєвський комбінат хлібопродуктів" листом від 7.05.07 повідомлено, що відповідачем поставка пшениці не здійснювалась.

Відповідач свої зобов'язання за договором № юр-2/766з-2006 від 23.08.2006 не виконав, у судове засідання доказів по виконання не надав.

Згідно п. 3 ст. 14 Закону України „Про державний матеріальний резерв" позивачем нарахований штраф в розмірі 50% вартості недопоставлених (незакладених) матеріальних цінностей, що складає 975000,00грн. (50% від 1 950 000,00 грн.).

У зв’язку з невиконанням в добровільному порядку позивачем подано позов.

Досліджуючи надані сторонами докази, наведенні міркування, судом приймається до уваги наступне.

Відповідач за зустрічним позовом просить визнати недійсним договір між сторонами №юр-2766з-2006 від 23.06.06 .

Згідно ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України від 16.01.03 господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Враховуючи, що згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна ті обставини , на які вона посилається на підставу своїх вимог і заперечень , стороною , яка оскаржує правочин, повинні бути доведені обставини не відповідності його закону .

Недійсність правочину визначена також нормами ст. 215 та 203 ЦК України . Так, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема, зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу України , іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідач посилається на порушення норм п. 1 та п. 3 ст. 92 ЦК України , згідно яких юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону, орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. При цьому зазначається відсутність повноважень всупереч п.9.7 статуту директора Руденко І.М. щодо права підписувати договір і відповідно перевищення наданих їй повноважень.

Однак, відповідачем не враховується ч. 2 п. 3 та п. 4 ст. 92 ЦК України , згідно яких у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Тому зазначені посилання відповідача не приймаються до уваги.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи всі необхідні документи для участі у конкурсі на придбання продовольчого зерна до державного резерву подавались власником ПП „Корпорація Євро-Контракт" Борщовим Володимиром Костянтиновичем, що підтверджується його підписом на переліку документів, у т.ч. рішення № 2 від 1.02.06 про призначення директором Руденко І.М. Відповідно власник відповідача підтвердив своє бажання взяти участь у конкурсі на придбання продовольчого зерна до державного резерву чим дав згоду у разі перемоги укласти відповідний договір. Крім того, спірний договір був укладений на виконання протоколу засідання конкурсної комісії Держкомрезерву України від 17.08.2006 № 36.

З‘ясовуючи і оцінюючи у судовому засіданні всі обставини справи , суд не встановив , а відповідач не довів також інших , ніж заявлено відповідачем , порушень при укладені спірного договору вимог ст. 203 ЦК України щодо змісту , форми укладення , волевиявлення і спрямованості цих угод .

Судом враховується також те , що згідно норм Порядку формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1997 № 1129 поставка матеріальних цінностей до державного резерву підприємствами-постачальниками здійснюється за договорами, що укладаються з Держкомрезервом, підприємствами, установами і організаціями-зберігачами відповідно до типового договору на поставку матеріальних цінностей до державного резерву, який затверджується Держкомрезервом.

При цьому згідно ст.2 Закону України „Про державний матеріальний резерв" під терміном поставка матеріальних цінностей до державного резерву розуміється закупівля та (або) відвантаження (доставка) матеріальних цінностей на підприємства, в установи і організації для їх зберігання, а під терміном закладення матеріальних цінностей до державного резерву - прийняття матеріальних цінностей для зберігання в державному резерві. Факт закладки матеріальних цінностей до державного резерву оформлюється приймальним актом по формі р-16 (п. 10 Порядку та п. 3.3 договору, укладеного між сторонами).

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до вказівок договору у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Натомість відповідачем своїх зобов’язань за укладеним між сторонами договором не виконано.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій.

Згідно пп. 6 п. 5 Положення „Про Державний комітет України з державного матеріального резерву", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 08.06.2006 № 810, позивач має право застосовувати фінансові санкції передбачені ст. 14 Закону України „Про державний матеріальний резерв" .

За прострочення поставки, недопоставку (неповне закладення) матеріальних цінностей до державного резерву постачальник згідно з п. 3 ст. 14 Закону України „Про державний матеріальний резерв" сплачує неустойку в розмірі 50% вартості недопоставлених (незакладених) матеріальних цінностей. Неустойка стягується до повного виконання зобов'язання з урахуванням недопоставленої кількості продукції в попередньому періоді поставки. Згідно п. 2.1 умов договору у разі неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань, останній сплачує штраф в розмірі 50 % вартості недопоставленої продукції.

Оскільки вартість непоставлених до державного резерву 2 500,00 тонн пшениці 3-го класу становить 1950 000,00 грн., то розмір 50% штрафу відповідно складає 975 000,00 грн.

За таких обставин , позовні вимоги за зустрічним позовом безпідставні і у їх задоволенні належить відмовити, а позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовані матеріалами справи , відповідають чинному законодавству і підлягають задоволенню з покладенням судових витрат на відповідача згідно ст.ст.44,49 ГПК України .

Керуючись ст. ст. 1, 45, 47, 13, 15, 33, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, СУД

ВИРІШИВ:

Позов Державного комітету України з державного матеріального резерву м. Київ до Приватного підприємства "Корпорація "Євро-Контракт" м. Кам'янець- Подільський про зобов'язання відповідача протягом тридцяти днів з дня набрання рішенням суду по справі законної сили, виконати умови договору № юр-2/766з-2006 від 23.08.2006 повністю, а саме: поставити та закласти до державного резерву пшеницю 3-го класу в кількості 2 500,00 тонн по ціні 780,00 грн. (з ПДВ) за одну тонну продукції на загальну суму вартості 1 950 000,00 грн. та про стягнення 975 000,00 грн. штрафу в доход Державного бюджету на р/р 011 Державного комітету України з державного матеріального резерву (одержувач коштів: ГУ ДКУ , банк одержувача ГУ ДКУ у м. Києві, МФО 820019, код КЕКД-21081100 задовольнити.

Зобов’язати Приватне підприємство "Корпорація "Євро-Контракт" м. Кам'янець- Подільський ( вул. Тімірязєва, 84, кв. 32 , код 33990045 ) протягом тридцяти днів з дня набрання рішенням суду по справі законної сили, виконати умови договору № юр-2/766з-2006 від 23.08.2006 з Державним комітетом України з державного матеріального резерву м. Київ (вул. Пушкінська, 28, код 00034016 ) повністю, а саме: поставити та закласти до державного резерву пшеницю 3-го класу в кількості 2 500,00 тонн по ціні 780,00 грн. (з ПДВ) за одну тонну продукції на загальну суму вартості 1 950 000,00 грн.

Стягнути з Приватного підприємства "Корпорація "Євро-Контракт" м. Кам'янець- Подільський ( вул. Тімірязєва, 84, кв. 32 , код 33990045 ) 975 000,00 грн. ( дев’ятсот сімдесят п’ять тисяч гривень 00 коп. ) штрафу в доход Державного бюджету України на р/р 011 Державного комітету України з державного матеріального резерву м. Київ ( вул. Пушкінська, 28, код 00034016 ) (одержувач коштів: ГУ ДКУ , банк одержувача ГУ ДКУ у м. Києві, МФО 820019, код КЕКД-21081100) . Видати наказ.

Стягнути з Приватного підприємства "Корпорація "Євро-Контракт" м. Кам'янець- Подільський (вул. Тімірязєва, 84, кв. 32 , код 33990045 ) В ДОХОД ДЕРЖАВНОГО БЮДЖЕТУ УКРАЇНИ НА РАХУНОК 0002 УДК М. ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ, В ГУ ДКУ У ХМЕЛЬНИЦЬКІЙ ОБЛАСТІ, МФО 815013, КОД 23565225 (КОД БЮДЖЕТНОЇ КЛАСИФІКАЦІЇ 22090200, СИМВОЛ ЗВІТНОСТІ 095) ДЕРЖАВНЕ МИТО В РОЗМIРI 9835,00 грн. ( дев’ять тисяч вісімсот тридцять п’ять гривень 00 коп. ) , А НА РАХУНОК 0002 УДК М. ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ В ГУ ДКУ У ХМЕЛЬНИЦЬКІЙ ОБЛАСТІ, МФО 815013, КОД 23565225 (ПРИЗНАЧЕННЯ ПЛАТЕЖУ –22050000) ВИТРАТИ НА ІНФОРМАЦІЙНО - ТЕХНІЧНЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ СУДОВОГО ПРОЦЕСУ В РОЗМІРІ 118,00 ГРН. СТО ВІСІМНАДЦЯТЬ ГРИВЕНЬ 00 КОП. . ВИДАТИ НАКАЗИ, ЯКІ НАПРАВИМТИ ДЛЯ ВИКОНАННЯ КАМ’ЯНЕЦЬ-ПОДІЛЬСЬКІЙ ОДПІ.

У ЗАДОВОЛЕННІ ЗУСТРІЧНОГО ПОЗОВУ ВІДМОВИТИ.

Суддя                                                                      Ю.П. Олійник

Рішення оформлено і підписано 6.05.08.

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу.