ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

19.02.08
Справа  № 23/287

Львівський
апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді
Краєвської М.В.

суддів:
Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

розглянувши
апеляційну скаргу суб”єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1від 28.11.2007 р. без номера

на
рішення Господарського
суду Львівської області від 22.11.2007 р.

у
справі № 23/287

за
позовом Верхньовисоцького
споживчого товариства, с.Верхнє Висоцьке Турківського р-ну Львівської обл.

до суб”єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1, с.Верхнє Висоцьке Турківського р-ну
Львівської обл.

про повернення об”єкта оренди та
стягнення 963, 53 грн. неустойки

За
участю представників сторін:

від
позивача -Васьків
О.Ю. (представник, довіреність № 45 від 21.11.2007 р. в матеріалах справи,
а.с.39);

від
відповідача -ОСОБА_1.
(суб”єкт підприємницької діяльності)

Представникам
сторін роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про
відвід суддів не поступало.

Оскільки
жодна зі сторін не заявляла клопотання про здійснення технічної фіксації
судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог
ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перегляд справи відкладався з
підстав, викладених в ухвалах Львівського апеляційного господарського суду від
22.01.2007 р., 05.02.2008 р.

Рішенням
Господарського суду Львівської області від 22.11.2007 р. у справі № 23/287
(суддя Бортник О.Ю.) позов задоволено частково, а саме: зобов”язано відповідача
звільнити орендоване за договором здачі в операційну оренду основних засобів
від 27.06.2007 р. приміщення та передати його позивачу за обгрунтованістю, а в
частині стягнення 963, 53 грн. неустойки провадження у справі припинено на
підставі п.4 ч.1 ст.80 ГПК України.

Відповідач
з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення
місцевого господарського суду скасувати повністю з підстав неповного з”ясування
обставин справи та порушення норм процесуального права.

Свої
вимоги скаржник обгрунтовує тим, зокрема, що господарським судом не витребувано
від позивача свідоцтва права власності на будівлю магазину; договір оренди
укладено одноособово -головою правління, а не зборами уповноважених пайовиків і
одноособово ним же розірваний; судом першої інстанції безпідставно відмовлено в
задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, чим порушено його
конституційне право на судовий захист.

У
судовому засіданні й у відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення
суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення з
наступних підстав: згідно з актом прийому-передачі від 27.06.2007 р.
відповідачу було передано в оренду частину торгового комплексу “Полонина” (45,
1 кв.м), а не цілу будівлю (453, 3 кв. м), об”єкт оренди (45, 1 кв.м) не має
окремого інвентарного номера, а є лише десятою частиною торгового комплексу,
тому свідоцтва на право власності не має; пунктом 4.2 Положення про громадське
майно (основні засоби) споживчої кооперації України передбачено, що рішення
вищого органу управління споживчого товариства або уповноваженого ним органу
необхідне лише при передачі орендодавцем права користування окремого
інвентарного об”єкта основних засобів орендарю на платній основі та на
визначений строк, але ж ніяк не частини окремого інвентарного об”єкта;
відповідач був повідомлений про припинення дії договору оренди від 27.06.2007
р.

Судом
апеляційної інстанції встановлено, що 27.06.2007 р. між Верхньовисоцьким
споживчим товариством (орендодавець за договором, позивач у справі) і суб”єктом
підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1(орендар за договором,
відповідач у справі) укладено договір здачі в операційну оренду основних
засобів - магазину площею 45 кв. м, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1(а.с.12-13).

Відповідно
до п.6.1 договору останній діє з 01.07.2007 р. по 01.09.2007 р.

У
разі відсутності заперечень орендодавця та орендаря про припинення договору
протягом одного місяця до його закінчення він вважається продовженим на той
самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (п.6.5
договору).

Розглянувши
апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази,
заслухавши пояснення представників сторін, колегія Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області
від 22.11.2007 р. у справі № 23/287 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу
суб”єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1- без задоволення.

При
цьому колегія суддів виходила з наступного.

Згідно
з ст.ст.525, 526, 530, 759, 763, 785 ЦК України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Договір найму
укладається на строк, встановлений договором. У разі припинення договору найму
наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було
обумовлено в договорі.

30.07.2007
р. позивач повідомив відповідача листом про припинення договору в зв”язку з
закінченням строку його дії 01.09.2007 р. та звільнення орендаря з приміщення
(як лист, а.с.11, так і доказ його відправки відповідачу, а.с.9-10, містяться в
матеріалах справи).

Крім
того, відповідач зобов”язувався звільнити орендоване приміщення до 01.09.2007
р., про що свідчить наявна у матеріалах справи розписка (а.с.31.).

Оскільки
договір здачі в операційну оренду основних засобів припинив свою дію 01.09.2007
р., то орендоване приміщення підлягає поверненню.

Покликання
апелянта на невитребування господарським судом від позивача свідоцтва права
власності на будівлю магазину є безпідставні, оскільки згідно з актом
прийому-передачі від 27.06.2007 р. відповідачу було передано в оренду частину
торгового комплексу “Полонина” (45, 1 кв.м), а не цілу будівлю (453, 3 кв. м),
об”єкт оренди (45, 1 кв.м) не має окремого інвентарного номера, а є лише десятою
частиною торгового комплексу, тому свідоцтва на право власності не має.

Твердження
скаржника про незаконне одноособове (головою правління, а не зборами
уповноважених пайовиків) як укладення договору оренди, так і його розірвання не
заслуговують на увагу, так як пунктом 4.2 Положення про громадське майно
(основні засоби) споживчої кооперації України передбачено, що рішення вищого
органу управління споживчого товариства або уповноваженого ним органу необхідне
лише при передачі орендодавцем права користування окремого інвентарного об”єкта
основних засобів орендарю на платній основі та на визначений строк, але ж ніяк
не частини окремого інвентарного об”єкта.

Що
стосується припинення провадження у справі в частині стягнення 963, 53 грн.
неустойки, то воно не суперечить вимогам п.4 ч.1 ст.80 ГПК України, оскільки
позивач відмовився від стягнення неустойки в зв”язку з перерахуванням
відповідачем грошових коштів за користування приміщенням протягом
вересня-листопада 2007 року.

Посилання
апелянта на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права у
зв”язку невідкладенням розгляду справи за наявності його клопотання є
безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Розгляд
справи судом за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним
чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування
рішення місцевого господарського суду. Проте, відповідач був повідомлений про
час і місце проведення судового засідання, про що свідчить повернення поштового
повідомлення з підписом про отримання ухвали (поштове повідомлення про вручення
знаходиться в матеріалах справи, а.с.3).

У
разі нез”явлення представника відповідача за викликом господарського суду
останній має право відкласти розгляд справи (ст.77 ГПК України), вжити
заходів, передбачених пунктом 5 статті 83 ГПК України або статтею 90 ГПК
України, чи прийняти рішення за відсутності цього представника (ст.75 ГПК
України), таким правом і скористався господарський суд, розглянувши справу за
наявними у ній матеріалами згідно з ст.75 ГПК України. Вищенаведене
узгоджується з положеннями п.3.6 Роз”яснення президії Вищого арбітражного суду
України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 “Про деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу України” з наступними змінами та
доповненнями.

Отже,
з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського
суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області відповідає
матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника
документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані
правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для
скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись
ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.
Рішення Господарського суду Львівської області від 22.11.2007 р. у справі №
23/287 залишити без змін, а апеляційну скаргу суб”єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1- без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття.

3.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.
Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя
М.В.Краєвська

Суддя
Н.А.Галушко

Суддя
Г.В.Орищин