Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2008 року Справа № 49/475-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А.(доповідач), судді Бабакова Л.М., Гончар Т.В.

при секретарі Пархоменко О.В.

за участю представників сторін:

за участю представників сторін :

позивача – Юрченко І.М., дов.№206/10 від 29.12.07 р. (копія у справі)

відповідача – Каннуникової Т.М., дов. №46 від 03.01.08 р. (копія у справі)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури територій" (вх. № 510Х/2-6)

на рішення господарського суду Харківської області від 12 лютого 2008 року по справі № 49/475-07

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури територій", м. Харків

про стягнення 3828651,84 грн., -

встановила:

У грудні 2007 року Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулася до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за поставлений природний газ згідно договору на постачання природного газу № 06/06-536 ТЕ-32 укладеного між сторонами 30 жовтня 2006 року. Сума боргу відповідно до вимог позовної заяви становить 3828651,84 грн., з яких 3085039,72 грн. –основний борг, 247278,27 грн. –сума пені за несвоєчасну оплату спожитого газу, 394301,29 грн. –інфляційних витрат та 102032,56 грн. –3% річних, оскільки відповідач не сплачує свою заборгованість у добровільному порядку.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12 лютого 2008 року (суддя Кононова О.В.) позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури територій" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 3085039,72 грн. –основного боргу, 374533,05 грн. –інфляційних витрат, 102032,56 грн. –трьох відсотків річних, 197822,62 грн. – пені, 25038,95 грн. –витрат по сплаті державного мита та 115,87 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач, Харківське обласне комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури територій", з рішенням господарського суду Харківської області не погодився, надав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про його скасування в частині відмови в задоволенні клопотання про розстрочення виконання рішення суду. Просить прийняти нове рішення, яким зменшити розмір пені на 70% та відстрочити виконання рішення на 12 місяців. При цьому, скаржник вважає оскаржуване рішення незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач, Дочірнє підприємство "Газ-тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" відзиву на апеляційну скаргу не надав, проте його представник під час судового засідання зазначив, що, на його думку, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, повно і об'єктивно дослідив усі обставини справи, в зв'язку з чим просить рішення господарського суду від 12 лютого 2008 року залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Перевіривши, в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, повноту встановлення обставин справи і докази по справі на їх підтвердження та їх юридичну оцінку судом першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 30 жовтня 2006 року між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (постачальник) та Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території" (покупець) був укладений договір № 06/06-536 ТЕ-32 на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій. Відповідно до умов договору позивач зобов’язався передати у власність відповідачеві в 2006 році природний газ, а відповідач зобов’язався прийняти природний газ та оплатити його на умовах даного договору.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що оплата за газ мала бути здійснена грошовими коштами в наступному порядку: перша оплата в розмірі 34% від вартості запланованих місячних обсягів - не пізніше 10 числа поточного місяця; подальші оплати - плановими платежами, по 33% від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу до 20-го та 30 (31)-го числа місяця. Остаточний розрахунок мав бути здійснений на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем передачі газу.

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", позивач по справі, свої зобов’язання виконала в повному обсязі, на підставі вищезазначеного договору передала Харківському обласному комунальному підприємству "Дирекція розвитку інфраструктури територій" природний газ протягом листопада - грудня 2006 року в обсязі 11957,966 тис. куб. м. на загальну суму 8203163,72 грн., що підтверджено актами приймання-передачі природного газу, належним чином засвідчені копії яких залучені до матеріалів справи. Проте, відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання, відмовився від виконання обов'язків, покладених на нього умовами договору в частині своєчасної та належної оплати, лише частково оплатив надані позивачем послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість з оплати за договором постачання природного газу в сумі 3085039,72 грн.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу.

Відповідач, ще в ході розгляду справи в суді першої інстанції, визнав суму основного боргу у розмірі 3085039,72 грн. та інфляційні витрати у розмірі 374533,05 грн. Проте, проти нарахування 3% заперечував, посилаючись на статтю 232 Господарського кодексу України. Крім того, відповідач надав клопотання про зменшення розміру пені на 70% та відстрочку виконання рішення на 12 місяців, яке не було задоволено господарським судом Харківської області через необґрунтованість та непідтвердженість належними доказами. Саме в цій частині відповідач не погоджується з винесеним рішенням господарського суду Харківської області.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи та заслухавши присутніх представників сторін під час судового засідання, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

По-перше, слід зазначити, що відповідно до статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

До таких обставин відносяться матеріально-правові факти, зокрема, фінансовий стан сторін, а також ступінь вини відповідача та інші обставини справи.

Зазначена стаття не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може розстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Таким чином, заявник апеляційної скарги ані в суд першої інстанції, ані в суд апеляційної інстанції не надав обґрунтованих доказів свого скрутного фінансового становища на підтвердження клопотання про розстрочення виконання рішення.

По-друге, в своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що природний газ, отриманий ним за спірним договором, постачався для потреб населення, бюджетних установ та інших організацій. Проте, слід зазначити, що відповідач постачає природний газ споживачам на підставі цивільних правочинів, які укладає від власного імені та у своїх інтересах, відповідно до яких набуває для себе прав та обов’язків. При недотриманні споживачами умов зазначених договорів, саме відповідач є носієм права, яке порушено, самостійно здійснює захист своїх інтересів в судах, виступаючи стороною у справі.

Таким чином, несплата заборгованості населенням, бюджетними установами та іншими організаціями перед Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури територій", не є підставою для звільнення відповідача від обов’язку сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за спірним договором № 06/06-536 ТЕ-32 укладеного між сторонами 30 жовтня 2006 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури територій" не було надано доказів, які б спростували доводи позивача, а тому його вимоги щодо скасування рішення в частині відмови у задоволені клопотання про розстрочення задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги викладене вище, колегія суддів доходить висновку, що заперечення Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури територій", наведені в апеляційній скарзі, позбавлені фактичного та правового обґрунтування, на їх підтвердження не було надано відповідних доказів, а господарський суд Харківської області дав належну юридичну оцінку обставинам справи та правильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим підстави для скасування рішення господарського суду Харківської області від 12 лютого 2008 року по справі № 49/457-07 відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, -

постановила:

Апеляційну скаргу Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури територій" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 12 лютого 2008 року по справі № 49/457-07 залишити без змін.

Повний текст постанови підписаний 09 квітня 2008 року.

Головуючий суддя О.А. Істоміна

суддя Л.М. Бабакова

суддя Т.В. Гончар