КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2008                                                                                           № 31/58

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:

За участю представників:

від позивача - Сергієнко А.Ю.

від відповідача - Немириська А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги

1. Акціонерного товариства фірми «Укргазбуд»

2. Українського державного підприємства «Укрхімтрансаміак»

на рішення Господарського суду м.Києва від 31.03.2008

у справі № 31/58

за позовом                               Акціонерного товариства фірма "Укргазбуд"

до                                                   Українського державного підприємства "Укрхімтрансаміак"

про                                                  визнання неправомірними дії при виконанні мирової угоди

ВСТАНОВИВ:

АТ фірма «Укргазбуд» звернулося в Господарський суд міста Києва з позовом про стягнення УДП «Укрхімтрансаміак» 1253264,40 грн. основного боргу, 396735,97 грн. інфляційних витрат, 94252,37 грн. 3% річних, 228094,12 грн. пені.

Рішенням господарського суду м. Києва від 31.03.2008 року у справі № 31/58 позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з відповідач на користь позивача 396735,97 грн. інфляційних витрат, 94252,37 грн. 3% річних, 128094,00 грн. пені, припинено провадження в частині основного боргу, в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення в частині відмови у позові та прийняти в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача 228094,12 грн. пені.

Свої вимоги апелянт обгрнутовує тим, що у місцевого господарського суду були відсутні підстави для зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача за порушення умов договору підряду № 03/05 від 07.04.2005 р.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач також подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення в частині стягнення з нього 396735,97 грн. інфляційних витрат, 94252,37 грн. 3% річних, 128094,00 грн. пені та відмовити у позові.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що сума основного боргу, яка відповідачем погашена, є для нього дуже значною. А тому додаткове стягнення штрафних санкцій, збитків від інфляції та 3% річних може призвести до збиткової діяльності підприємства.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів відзначає наступне.

07.04.2005 р. між сторонами був укладений договір підряду № 03/05, за умовами якого позивач як підрядник зобов’язався виконати за дорученням відповідача обумовлені роботи.

Виконання позивачем робіт на суму 2543488,8 грн. підтверджується наявними у справі доказами та представниками сторін у судовому засіданні.

В силу ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Під час розгляду справи місцевим господарським судом сума основного боргу за договором підряду відповідачем була оплачена. З огляду на викладене судом правомірно припинено провадження у справі в цій частині на підставі п. 1-1 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, обов’язок по оплаті виконаних позивачем робіт настав у відповідача 18.02.2006 р.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене суд вважає правомірними вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 396735,97 грн. інфляційних витрат та 94252,37 грн. 3% річних, а рішення місцевого господарського суду в цій частині – законним та обґрунтованим.

Разом із тим судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності достатніх правових підстав для зменшення розміру пені, нарахованої на підставі п. 6.3 укладеного між сторонами договору підряду.

Так, у п. 6.3 вказаного договору сторони погодили, що у разі порушення строків оплати виконаних робіт замовник сплачує підряднику пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 вказаної статті).

У відповідності до ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Отже, при укладенні договору підряду сторони діючи свідомо, за взаємною згодою та на підставі чинного законодавства погодили однією з умов цього договору умову про нарахування та сплату пені замовником у разі порушення ним строків оплати виконаних підрядником робіт.

В силу ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Таким чином, законодавством надано суду право зменшити розмір штрафних санкцій у тому разі, якщо він значно перевищує розмір збитків, завданих позивачу.

При цьому, як вказано вище, сума основної заборгованості відповідача на момент звернення позивача до суду із позовом, становила 1 253 264,40 грн., а отже в даному випадку заявлений до стягнення розмір пені у сумі 228 094,12 грн. у будь-якому разі не перевищує розмір збитків, завданих відповідачем позивачу в наслідок нездійснення повної та своєчасної оплати робіт, виконаних за його замовленням.

З огляду на те, що заявлений позивачем до стягнення розмір пені не є надмірно великим порівняно із збитками кредитора, у місцевого господарського суду були відсутні правові підстави для посилання на ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України як на підставу для зменшення у половину пені, передбаченої п. 6.3 договору підряду.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судовою колегією окрім вказаного вище береться до уваги також і те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що стягнення з відповідача штрафних санкцій у повному обсязі на підставі п. 6.3 договору підряду призведе до збиткової діяльності підприємства відповідача.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що рішення місцевого господарського суду про часткове задоволення вимог позивача про стягнення 228094,12 грн. пені підлягає зміні, позов в цій частині підлягає задоволенню повністю.

У зв`язку з цим апеляційна скарга Українського державного підприємства «Укрхімтрансаміак» підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Українського державного підприємства «Укрхімтрансаміак»залишити без задоволення.

2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2008 р. у справі № 31/58 змінити, виклавши у наступній редакції:

3.          Позов задовольнити.

4.          Стягнути з Українського державного підприємства «Укрхімтрансаміак»(м. Київ, вул. М. Раскової, 15, ) на користь Акціонерного товариства фірми «Укргазбуд»(м. Київ, вул. Пироговського, 19, ) 396735,97 грн. інфляційних витрат, 94252,37 грн. 3% річних, 228094,12 грн. пені, 19723,47 грн. державного мита та 13,89 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5.          Припинити провадження в частині стягнення основного боргу.

6.          Стягнути з Стягнути з Українського державного підприємства «Укрхімтрансаміак»(м. Київ, вул. М. Раскової, 15, ) на користь Акціонерного товариства фірми «Укргазбуд»(м. Київ, вул. Пироговського, 19, ) 1000,00 грн. державного мита за перегляд рішення апеляційною інстанцією.

7.          Доручити Господарському суду м. Києва видати накази на виконання даної постанови.

Головуючий суддя

Судді

02.06.08 (відправлено)