ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2008 р.

№
15/284

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко
С.С. -головуючого,

Дунаєвської
Н.Г.,

Плюшка
І.А.,

розглянувши
матеріали касаційної скарги

Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1

на
постанову

Львівського
апеляційного господарського суду  від
08 жовтня 2007 року

у
справі

№
15/284

господарського
суду

Рівненської
області

за
позовом

Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1

до

1.          ТОВ "Денвел" 2.          Приватного підприємства "Пе
Россі"

про

зобов'язання
виконання умов договору, стягнення штрафу, визнання договору дійсним

за
участю представників сторін

від
позивача -ОСОБА_2

від
відповідача-1 -Парфенюк А.С. від відповідача-2 -не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Фізична
особа -підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Рівненської області
із позовом до ТОВ "Денвел" та Приватного підприємства "Пе
Россі" про зобов'язання укласти договір купівлі-продажу об'єктів
нерухомості, що знаходяться у м. Луцьк, по вул. Рівненській, 76а, а саме
-сховище загальною площею 446,3 м2, побутовий корпус загальною
площею 1276,7 м2, земельна ділянка площею 0,49 га, на умовах,
визначених попереднім договором, а також стягнення штрафу у розмірі 1000 грн.

В  обґрунтування
позовних  вимог  фізична
особа  - підприємець ОСОБА_1,
посилаючись на ст. ст. 554, 635 Цивільного кодексу України та ст.193
Господарського кодексу України, зазначає про ухилення ТОВ "Денвел"
від виконання зобов'язань за спірним договором.

До  прийняття рішення місцевим господарським
судом у справі фізична особа -підприємець ОСОБА_1 доповнив свої позовні вимоги,
просив визнати дійсним договір завдатку з істотними умовами договору
купівлі-продажу.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 06.07.2007 у справі №15/284 (Коломис В.В.) позов
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 задоволено.

Постановою  Львівського
апеляційного  господарського суду
від 08.10.2007 у справі № 15/284 (колегія суддів: головуючий Р. Марко, судді С.
Бойко, Т. Бонк) рішення господарського суду господарського суду Рівненської
області від 06.07.2007 скасовано, провадження у справі припинено, скасовано
забезпечення позову, вжите ухвалою господарського суду господарського суду
Рівненської області від 21.06.2007.

Апеляційний
господарський суд посилається на те, що договір завдатку (з істотними умовами
договору купівлі-продажу) не є господарським у розумінні господарського
законодавства України, звертає увагу на те, що спірний договір укладений
ОСОБА_1 як фізичною особою, а не як фізичною особою-суб'єктом підприємницької
діяльності, тому відповідно до ст.12 Господарського процесуального кодексу України
господарським судам не підвідомчий.

У
касаційній скарзі фізична особа -підприємець ОСОБА_1 просить скасувати
постанову Львівського апеляційного господарського суду від 08.10.2007 у справі
№ 15/284, а рішення господарського суду Рівненської області від 06.07.2007
залишити без змін.

В
обґрунтування доводів  касаційної  скарги фізична  особа -підприємець ОСОБА_1, підтримуючи
доводи своєї позовної заяви, посилається на правомірність та обґрунтованість
висновків місцевого господарського суду, та порушення і неправильне
застосування апеляційним господарським судом норм процесуального та
матеріального права.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ
"Денвел" просить залишити постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 08.10.2007 у справі № 15/284 без змін, а касаційну
скаргу фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 -без задоволення, погоджуючись з
правомірністю та обґрунтованістю прийнятої апеляційним господарським судом
постанови.

Вищим  господарським судом України за касаційною
скаргою фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 ухвалою від 07.02.2008 по справі №
15/284 порушено касаційне провадження.

Відповідач-2
процесуальним правом участі його повноважного представника в судовому засіданні
касаційної інстанції не скористався.

З
дотриманням меж перегляду справи в касаційній інстанції заслухавши
суддю-доповідача, а також представників позивача та відповідача-1, обговоривши
доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм
матеріального та процесуального права апеляційним господарським судом, колегія
суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно
ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові
рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи
перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального
і процесуального права.

Відповідно
до встановлених господарськими судами попередніх інстанцій обставин та
досліджених матеріалів у справі, 10.11.2006 ОСОБА_1 та ТОВ "Денвел" укладено
договір завдатку з істотними умовами договору купівлі продажу.

За
п.2 договору продавець  TOB
"Денвел" зобов'язаний заключите з покупцем
ОСОБА_1 нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу об'єктів нерухомості на
протязі одного місяця з моменту отримання ТОВ "Денвел" державного
акту на право власності на земельну ділянку.

Також,
10.11.2006 між ОСОБА_1 та Приватним підприємством "Пе Россі" укладено
договір поруки, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого ПП "Пе Россі" за
невиконання ТОВ "Денвел"
умов договору завдатку
від 10.11.2006, поручилося перед ОСОБА_1 на суму 1000 грн.

Задовольняючи
позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що
відповідно до ст. 182 ГК України, ст. 635 ЦК України попереднім є
договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін)
укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених
попереднім договором..

Апеляційний
господарський суд з висновками місцевого господарського суду не погодився,
оскільки встановив наступне.

Відповідно
до договору завдатку (з істотними умовами договору купівлі-продажу)  від
10.11.2006  однією із  сторін
цього  договору є громадянин
ОСОБА_1, підпис якого міститься у зазначеному договорі саме як фізичної
особи.

Згідно
копії Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи в якості Індивідуального
підприємця від 14.05.2007 серії 61 № 005170496 та Виписки Єдиного державного
реєстру індивідуальних підприємців міжрайонної інспекції Федеральної
податкової служби Росії від 14.05.2007 ОСОБА_1 зареєстрований
за основним державнім реєстраційним номером запису про державну реєстрацію
індивідуального підприємця лише 14.05.2007, що свідчить про те, що на момент
укладення спірного договору, ОСОБА_1 не міг виступати стороною спірного
договору в якості фізичної особи -підприємця.

Фізичною
особою -підприємцем ОСОБА_1 всупереч вимогам ст.ст. 33, 34 ГПК
України, не представлено засвідченої відбитком печатки ТОВ "Денвел"
квитанції, яка є відривною частиною прибуткового касового ордера про
приймання готівкових коштів у сумі 252500 грн., як і не представлено
розрахункових платіжних документів, які б свідчили про перерахунок на
розрахунковий рахунок ТОВ "Денвел" вищезазначених коштів.

Аналізуючи
законодавство України, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що
договір завдатку (з істотними умовами договору купівлі-продажу) від 10.11.2006
не може являтись попереднім господарським договором.

Відповідно
до ч. 1 ст. 181 ЦК України господарський договір за загальним правилом
викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого
печатками.

Договір
завдатку від 10.11.2006 договір не скріплено печатками.

Відповідно
до п. 1 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським
судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні
і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з
інших підстав.

Враховуючи
вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що договір
завдатку (з істотними умовами договору купівлі-продажу) від 10.11.2006 не є
господарським договором в розумінні господарського законодавства України, що
свідчить про порушення п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України,    оскільки місцевим господарським судом було
розглянуто справу, яка не підвідомча господарському суду з огляду на те, що
спір виник не на підставі господарського договору.

Згідно ч.
1 ст. 1 ГПК України, підприємства,
установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни,
які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі
- підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для
вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання
правопорушенням.

Апеляційний господарський суд встановив,
що договір завдатку (з
істотними умовами договору купівлі-продажу) від 10.11.2006 підписаний ОСОБА_1
як фізичною особою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.
80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає
вирішенню в господарських судах України.

Таким
чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що даний спір не
підлягає розгляду у господарських судах України, оскільки одним із суб'єктів
правовідносин, що виникли у даному випадку, являється фізична особа.

Відповідно
до ст. 68 ГПК України питання про скасування забезпечення позову вирішується
господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи
ухвалі.

Апеляційний
господарський суд дійшов висновку про припинення провадження у справі, тому
встановив, що підстави для залишення в силі вжитих господарським судом першої
інстанції заходів до забезпечення позову за заявою фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно
до ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати
нові докази або додатково перевіряти докази.

За
встановлених господарськими судами попередніх інстанцій обставин у даній
справі, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку,
що постанова апеляційного господарського суду відповідає законодавству,
фактичним обставинам та матеріалам справи.

Доводи
касаційної скарги не спростовують правомірність висновків постанови
апеляційного господарського суду про припинення провадження у даній справі на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України , Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 08.10.2007 у справі № 15/284 залишити без змін.

Головуючий
суддя
С. Самусенко

Судді:
Н. Дунаєвська

І. Плюшко