СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

19 травня 2008 року

Справа № 2-24/17539-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Щепанської О.А.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Черткової І.В.,

секретар судового засідання                                        Хміль О.Ю.

за участю представників сторін:

позивача: Фунтікова Дмитра Геннадійовича, довіреність №б/н , Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрінвест";

відповідача: Остроушко Вікторії Вікторівни, доручення №3075/9/10-0 від 27.04.2007, Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим;

відповідача: Володькіна Сергія Анатолійовича, доручення №2285/9/10-0 від 04.05.2006, Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Колосова Г.Г.) від 21 березня 2008 року у справі № 2-24/17539-2007А,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрінвест" (Приморський парк ім. Гагаріна, б.4,Ялта,98635)

до          Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим (вул. Васильєва, 16,Ялта,98600)

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 21 березня 2008 року у справі №2-24/17539-2007А (суддя Г.Г. Колосова) задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "Центрінвест" до Державної податкової інспекції в місті Ялті Автономної Республіки Крим про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення.

Суд визнав нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в місті Ялті Автономної Республіки Крим №/0 від 05.12.2007.

Суд стягнув з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Центрінвест" 03,40грн. судового збору.

Не погодившись з постановою суду, Державна податкова інспекція в місті Ялті Автономної Республіки Крим звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підставі та за правилами статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши справу, судова колегія встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в місті Ялті №0 від 05.12.2007 про донарахування 56928,50грн. податку на прибуток іноземних юридичних осіб та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 113857,00грн. за порушення Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин і додержання норм матеріального і процесуального права при прийнятті судом першої інстанції постанови, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю "Центрінвест" зареєстровано як суб’єкт підприємницької діяльності - юридична особа виконавчим комітетом Ялтинської міської ради 23.08.2000 та взято на облік до Державної податкової інспекції в місті Ялті Автономної Республіки Крим.

Матеріалами справи підтверджується, що у листопаді 2007 Державною податковою інспекцією в місті Ялті було проведено виїзну планову перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Центрінвест" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2006 по 30.09.2007, за результатами якої, було складено акт від 23.11.2007 року №3060/ 23-0/31067919/163 (а. с. 10-19).

Отже, на підставі вказаного акту, було винесено податкове повідомлення-рішення №/0 від 05.12.2007, яким, товариству з обмеженою відповідальністю "Центрінвест" за порушення підпункту "а" підпункту 13.1, пункту 13.2 статті 13 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №283/97-ВР від 22.05.1997 із змінами та доповненнями (далі –Закон №283) донарахований податок на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 56928,50грн. та застосовані штрафні санкції у сумі 113857,00грн., повна сума визначеного податкового зобов'язання - 170785,50грн.

Позивач просив визнати повідомлення-рішення №/0 від 05.12.2007 нечинним як таке, що суперечить чинному законодавству.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що Конвенцією між Урядом Республіки Австрія та Урядом України про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і на майно встановлено, що відсотки, які виникають в одній Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, будуть оподатковуватись у цій другій Державі. Однак, такі відсотки можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, в якій вони виникають.

Також, рішення про місце уплати податку з доходу з джерелом походження з України повинен приймати сам резидент Австрія - фірма "RТІ Нolding Gmb”, яка такого рішення не ухвалювала.

Отже, у позичальника були відсутні правові підстави для оплати (вимоги сплати) податків в Україні з відсотків, сплачених за користування позиковими коштами.

Проте, відповідач дані вимоги не визнав та просив у позові відмовити, посилаючись на те, що порядок утримання і перерахування до бюджету податку на доходи нерезидента (резидента Австрії по відсотках, які сплачуються резидентом України) встановлений і регулюється наступними нормативними документами:

•          Статтею 13 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" із змінами і доповненнями;

•          Міжнародним договором про уникнення подвійного оподаткування (для резидентів Австрії - Конвенція між Урядом Республіки Австрія та Урядом України про запобігання подвійному оподаткуванню та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і на майно від 16.10.1997);

•Порядком звільнення (зменшення) від оподаткування доходів з джерелом їх походження з України, затвердженим постановою КМУ від 06.05.2001 №470.

Відповідно до пункту 2.1.2 статті 2 Закону №283 нерезиденти є платниками податку на прибуток.

Відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону України №283/97-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств", усі доходи, отримані нерезидентом з джерелом їх походження з України, від здійснення господарської діяльності (зокрема на рахунки нерезидента, які ведуться в гривнях) оподатковуються в порядку і по ставках, визначених цією статтею.

В пункті 1.21 статті 1 Закону №283 передбачено, що доходи з джерелом їх походження з України - будь-які доходи, отримані резидентами або нерезидентами від будь-яких видів їх діяльності на території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, сплачених резидентами України, доходи від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до портів, розташованих в Україні, доходи від продажу нерухомого майна, розташованого в Україні, доходи, отримані у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України, а також доходи страховиків-резидентів від страхування ризиків страхувальників-резидентів за межами України, інші доходи від господарської діяльності на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних служб України.

Таким чином, на думку відповідача, для цієї статті під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, що сплачуються на користь нерезидента, слід розуміти проценти, дисконтні доходи, у тому числі відсотки за борговими зобов’язаннями, випущеними (виданими) резидентом.

Більше того, відповідач посилався на те, що згідно з пунктом 13.2 статті 13 Закону №283, резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від здійснення господарської діяльності (зокрема на рахунки нерезидента, які ведуться в гривнах), окрім доходів, вказаних в пунктах 13.3-13.6, зобов’язані утримувати податок з таких доходів, вказаних в пункті 13.1 цієї статті, по ставці у розмірі 15 відсотків від суми і за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено нормами міжнародних угод, які вступили в силу.

Як визначено пунктом 1 статті 11 Конвенції між Урядом Республіки Австрія та Урядом України про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і на майно проценти, що виникають в одній Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, будуть оподатковуватись у цій другій Державі.

Однак, пунктом 2 статті 11 Конвенції передбачено, що такі проценти можуть також оподатковуватися у Договірній Державі, в якій вони виникають і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо одержувач є фактичним власником процентів, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати:

і) 2 відсотки від валової суми процентів, що сплачуються:

і) у зв'язку з продажем у кредит будь-якого промислового, комерційного або наукового обладнання;

іі) у зв'язку з продажем або наданням у кредит будь-яких виробів чи послуг одним підприємством другому підприємству, або

ііі) по позиках будь-якого виду, що надаються банком або другою фінансовою установою;

b) 5 відсотків від валової суми процентів в усіх інших випадках.

Отже, у даному випадку Конвенція зменшує ставку для резидентів Австрії, які не є банками і фінансовими установами, до 5%, але не змінює сам порядок уплати відсотків на території України, що згідно з пунктом 2 статті 11 Конвенції діє відповідно до законодавства держави, на території якої виникають проценти.

Таким чином, з урахуванням викладеного, відповідач вважає, що при перерахуванні відсотків нерезиденту 27.06.2007 в сумі 225459,40 доларів США позивачеві слід було застосовувати ставку 5% податку на доходи нерезидента з джерелом походження з України.

Сума заниженого податку, на думку відповідача, складає 56928,50грн. (225459,40 х 5% х 5,05).

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дані доводи відповідача не можуть бути прийняти до уваги, а вимоги позивача щодо визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 05.12.2007 є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених доказів в матеріалах справи, 20.08.2003 між товариством з обмеженою відповідальністю "Центрінвест" був укладений договір позики №1 з нерезидентом "RТІ Нolding Gmb". Вказаний договір зареєстрований в ГУ НБУ в АР Крим (реєстраційне свідоцтво №190).

Станом на 01.07.2006 позивачем було отримано позикових засобів від нерезидента в загальній сумі 4350000,00 доларів США.

У періоді, що перевірявся, здійснено часткове повернення позикових засобів в сумі 700000,00 доларів США (п/п №9 від 27.06.2007) і відсотків за користування позиковими засобами в сумі 225459,40 доларів США (п/п №10 від 27.06.2007).

Утримання і сплата до бюджету податку на доходи нерезидента при перерахуванні відсотків за користування позиковими засобами товариством з обмеженою відповідальністю "Центрінвест" в періоді, що перевірявся, не здійснювалась.

Статус "RТІ Нolding Gmb”, як резидента Австрії підтверджений довідкою Федерального міністерства фінансів Австрії.

Згідно з пунктом 13.2 статті 13 Закону №283 резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 13.1 цієї статті, за ставкою у розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачене нормами міжнародних угод, які набрали чинності.

Статтями 15 та 19 Закону України від 29 червня 2004 №1906-ІУ "Про міжнародні договори України” із змінами та доповненнями визначено, що чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.

Чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Зокрема, статтею 19 Закону України від 18.02.1997 №77/97-ВР "Про систему оподатковування" зазначено, що якщо міжнародним договором України, ратифікованим Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що їх містять закони України про оподаткування, то застосовуються правила міжнародного договору.

Аналогічно статтею 18 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" регламентовано: якщо міжнародним договором, ратифікованим Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Законом, застосовуються норми міжнародного договору. У разі укладення договорів з нерезидентами не дозволяється включення до контракту податкових застережень, згідно з якими підприємства, що виплачують доходи, беруть на себе зобов'язання щодо сплати податків на доходи нерезидентів.

Згідно з пунктами 1 і 2 статті 11 Конвенції між Урядом республіки Австрія та Урядом України про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і на майно, підписаної 16.10.1997, ратифікованої 17.03.1999, що вступила в чинність 20.05.1999, проценти, що виникають в одній Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, будуть оподатковуватись у цій другій Державі. Однак, такі проценти можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, в якій вони виникають.

Також, пунктом 3 статті 11 вищевказаної Конвенції передбачено, що термін "проценти" при використанні в цій статті означає доход від боргових вимог будь-якого виду, незалежно від іпотечного забезпечення і незалежно від володіння правом на участь у прибутках боржника, і зокрема, доход від урядових цінних паперів і доход від облігацій чи боргових зобов’язань, включаючи премії та винагороди, що сплачуються стосовно таких цінних паперів, облігацій та боргових зобов'язань.

Відповідно до статті 19 Закону України від 18.02.1997 №77/ 97-ВР "Про систему оподатковування" і статті 18 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", порядок оподатковування процентів отриманих резидентом Австрії з джерелом їхнього походження з України регламентується винятково нормами Конвенції.

В статті 11 Конвенції прямо передбачено можливість для сторін договору позики між резидентом України та резидентом Австрії самостійно вибирати, де будуть оподатковуватися відсотки з джерелом їхнього походження з України, в Австрії або в Україні.

Як вбачається з матеріалів справи, одержувачем доходу ("RТІ Нolding Gmb”) було зроблено вибір про те, що відсотки за договором будуть оподатковуватися в Австрії.

Звітом про виплачені доходи та внесення до бюджету податку з доходів нерезидентів (вх. у Державній податковій інспекції №47043 від 25.07.2007) товариство з обмеженою відповідальністю "Центрінвест" повідомило Державну податкову інспекцію у місті Ялті про місце оподатковування відсотків.

Основу для тлумачення міжнародних договорів становить Віденська конвенція про право міжнародних договорів від 23.05.1969 (ратифікована Україною 14.05.1986), що у статтях 31-33 містяться основні правила тлумачення міжнародних договорів. Зокрема, тлумачення угод про запобігання подвійного оподатковування повинне здійснюватися сторонами шляхом обміну листами та нотами. Конвенція також вимагає, щоб міжнародний договір тлумачився сумлінно, а термінам варто надавати звичайного значення в їхньому контексті з урахуванням об'єкта та цілей договору.

Тлумачення, здійснюване самими учасниками міжнародного договору за узгодженням називається автентичним. Воно оформляється угодою, що має обов'язкову юридичну чинність. Суперечки між державами-учасниками із приводу тлумачення положень міжнародного договору вирішуються шляхом проведення переговорів або іншої процедури, передбаченої сторонами в договорі.

Офіційних тлумачень статті 11 Конвенції між Урядом республіки Австрія та Урядом України про уникнення подвійного оподаткування немає.

При застосуванні міжнародних договорів про уникнення подвійного оподатковування тлумачення їхніх положень повинне здійснюватися відповідно до міжнародного права.

В статті 23 Конвенції, на яку посилається Державна податкова інспекція в місті Ялті, також не встановлено обов'язковість оподатковування доходу резидента Австрії в Україні. Даною нормою лише передбачено механізм заліку податку, сплаченого резидентом Австрії в Україні по його добровільному бажанню, у рахунок погашення податкових зобов'язань в Австрії.

Також, в оглядовому листі Вищого арбітражного суду України від 22.09.2000 № 01-8/516 пункт 2), прямо зазначено що доходи австрійської фірми підлягають оподатковуванню в Україні постійного місцезнаходження. Аналогічний висновок містіться і у постанові Севастопольського апеляційного господарського суду у справі №2-22/4864-2007А.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як визначено частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи факти, викладені вище, судова колегія апеляційної інстанції вважає правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

При викладених обставинах судова колегія Севастопольського апеляційного господарського суду вважає, що постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 21 березня 2008 року у справі № 2-24/17539-2007А було прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова господарського суду Автономної Республіки Крим від 21 березня 2008 року у справі № 2-24/17539-2007А підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 21 березня 2008 року у справі № 2-24/17539-2007А залишити без змін.

2.Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

3.Ухвалу може бути оскаржено до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали у повному обсязі.

Головуючий суддя                                                                      О.А. Щепанська

Судді                                                                                                    К.В. Волков

І.В. Черткова