ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Юнайтед ФДС”

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Лакаса”

про стягнення 2 531,28 грн.

Суддя Станік С.Р.

Представники:

Від позивача: Шеремет О.М. – предст. (дов. № 275 від 08.11.2007)

Від відповідача: не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача 2 531,28 грн. основного боргу, а також відшкодування витрат по сплаті держмита –102,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 118,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2008 порушено провадження по справі № 47/43 та призначено її до розгляду на 04.03.2008.

Відповідач в судове засідання не з’явився, у зв’язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2008 розгляд справи було відкладено на 18.03.2008.

В судовому засіданні 18.03.2008 представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив суд позов задовольнити.

Відповідач відзив на позовну заяву та витребуваних судом документів не надав, в судові засідання 04.03.2008 та 18.03.2008 представника не направив. Через канцелярію Господарського суду міста Києва ніяких заяв, клопотань чи інших пояснень по суті спору по справі № 47/43 не подавав. Про проведення судових засідань 04.03.2008 та 18.03.2008 був повідомлений належним чином.

Справа розглядається в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Юнайтед ФДС” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Лакаса”, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем –Товариством з обмеженою відповідальністю “Юнайтед ФДС”, як продавцем, з однієї сторони, і відповідачем – Товариством з обмеженою відповідальністю “Лакаса”, як покупцем, з іншої, був укладений Договір купівлі-продажу № 15/12/2006 від 15.12.2006.

Відповідно до пункту 1.1 Договору купівлі-продажу № 15/12/2006 від 15.12.2006 продавець (позивач) зобов’язався передати товар в асортименті та за цінами, що вказуються в накладних, які є невід’ємною частиною цього Договору, а покупець (відповідач) зобов'язався прийняти та оплатити переданий товар.

Пунктом 2.7 зазначеного Договору встановлено, що товар вважається прийнятим за кількістю та найменуванням –згідно накладної, а за якістю відповідно до сертифіката відповідності (у випадку, якщо товар підлягає сертифікації).

Пунктом 2.9 даного Договору передбачено, що право власності покупця (відповідача) на поставлений товар виникає з моменту прийняття їм товару. Факт прийняття товару засвідчується відміткою покупця (відповідача) в накладній.

Відповідно до пункту 3.1 цього ж Договору ціни на товар, що постачається, вказуються в накладних, які являються невід’ємною частиною даного Договору.

Згідно пункту 3.2 Договору купівлі-продажу № 15/12/2006 від 15.12.2006 оплата за поставлений товар здійснюється з відстрочкою платежу 14 (чотирнадцять) календарних днів. Перебіг терміну починається з дня відвантаження товару продавцем (позивачем) покупцю (відповідачу).

Пунктом 3.3 даного Договору передбачено, що покупець (відповідач) здійснює оплату у гривнях на розрахунковий рахунок продавця (позивача) у термін, зазначений у пункті 3.2 цього Договору.

Пункт 4.1 Договору купівлі-продажу № 15/12/2006 від 15.12.2006 встановлює право продавця (позивача) вимагати від покупця (відповідача) своєчасної оплати за переданого йому товару, а пункт 5.2 зобов'язує покупця (відповідача)своєчасно сплачувати за товар який був переданий йому продавцем (позивачем).

На виконання умов Договору купівлі-продажу № 15/12/2006 від 15.12.2006, відповідно до видаткових накладних позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю “Юнайтед ФДС” відвантажив, а відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю “Лакаса” отримав товар, що підтверджується видатковою накладною № РН-0005617 від 12.12.2006 на суму 520,80 грн.; видатковою накладною № РН-0007017 від 07.03.2007 на суму 600,72 грн.; видатковою накладною № РН-0007310 від 21.03.2007 на суму 650,16 грн.; видатковою накладною № РН-007464 від 24.04.2007 на суму

541,80 грн.; видатковою накладною № РН-007609 від 03.05.2007 на суму 541,80 грн.; видатковою накладною № РН-007832 від 15.05.2007 на суму 541,80 грн.; видатковою накладною № РН-008053 від 25.05.2007 на суму 541,80 грн.; видатковою накладною

№ РН-008334 від 13.06.2007 на суму 541,80 грн.; видатковою накладною № РН-009166 від 02.08.2007 на суму 650,16 грн.; видатковою накладною № РН-009905 від 18.09.2007 на суму 845,28 грн.; видатковою накладною № РН-010488 від 16.10.2007 на суму

845,28 грн.; видатковою накладною № РН-011054 від 08.11.2007 на суму 845,28 грн.; видатковою накладною № РН-012121 від 24.12.2007 на суму 845,28 грн. (на загальну вартість переданого покупцю (відповідачу) товару згідно зазначених видаткових накладних 8 511,96 грн. Оригінали вищезазначених видаткових накладних, які підписані обома сторонами та скріплені їх печатками були дослідженні судом в судовому засіданні, а належним чином завірені копії долучено до матеріалів справи.

Відповідно до виписок банку, належним чином засвідчені копії яких долучено до матеріалів справи, відповідач –Товариство з обмеженою відповідальністю “Лакаса” частково оплатив отриманий товар: 31.01.2007 –520,80 грн., 25.05.2007 –2 334,48 грн., 07.06.2007 –541,80 грн., 14.08.2007 –541,80 грн. та

541,80 грн.,14.12.2007 –1 500,00 грн., а всього на суму 5 980,68 грн.

Таким чином, за розрахунком позивача, заборгованість відповідача станом на день подачі позову складає 2 531,28 грн. (8 511,96 грн. (сума поставленого товару) –5 980,68 грн. (оплата здійснена відповідачем)).

Згідно статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку. Основними видами господарських зобов’язань є майново-господарські зобов’язання та організаційно-господарські зобов’язання.

Господарським кодексом України у статті 175 визначено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а друга сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку і визначені майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексу. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Стаття 527 Цивільного кодексу України визначає, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України передбачено обов'язок покупця оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Стаття 692 Цивільного кодексу України покладає на покупця також обов'язок оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю “Юнайтед ФДС” належним чином виконав свої зобов’язання по Договору купівлі-продажу № 15/12/2006 від 15.12.2006 та передав відповідачу товар на загальну суму 8 511,96 грн. (відповідно до видаткових накладних), а відповідач –Товариство з обмеженою відповідальністю “Лакаса” свої обов’язки по оплаті отриманого від позивача товару не виконав в повному обсязі, а лише частково оплатив товар у розмірі 5 980,68 грн. (згідно з виписками банку).

Отже, на даний час у Товариства з обмеженою відповідальністю “Лакаса” перед Товариством з обмеженою відповідальністю “Юнайтед ФДС” існує заборгованість в сумі 2 531,28 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у судовому порядку. А тому суд визнав вимогу позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості по оплаті переданого по Договору купівлі-продажу № 15/12/2006 від 15.12.2006 товару в розмірі 2 531,28 грн. законною, обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Державне мито і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Лакаса” (, юридична адреса: 04071, м. Київ, вул. Оболонська, 7,

р/р в ВАТ АБ „Укргазбанк”, МФО 320478), а у випадку відсутності коштів - з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Юнайтед ФДС” (, місцезнаходження: 04209, м. Київ, вул. Полярна, 14, р/р 8101 в Солом’янському відділенні ВАТ „Сведбанк”, МФО 300164) 2 531 (дві тисячі п’ятсот тридцять одна) грн. 28 коп. основного боргу, а також 102 (сто дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

4.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя

С.Р.Станік