ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"15" травня 2008 р.

справа № 5020-9/066

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Тадем”

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача :Державного підприємства “Пансіонат “Ізумруд”

про стягнення заборгованості в сумі 33166,87 грн,

суддя Рибіна С. А.

представники сторін:

від позивача – не з’явився;

від відповідача – Малий О.С., представник, довіреність б/н від 27.03.2008;

від третьої особи –Воротилов Є.Є., представник, довіреність № 03 від 08.01.08,

Суть спору:

Регіональне відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі звернулося до господарського суду міста Севастополя з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Тадем” про стягнення 33166,87 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем зобов'язань за договором оренди б/н від 06.10.2000, та просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по орендної платі у розмірі 9 950,00 грн., а також стягнути на користь балансоутримовича ДП “Пансіонат “Ізумруд” заборгованість по орендної платі у розмірі 23 216,87 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідач надав суду відзив на позов (а.с. 28), в якому він проти позову заперечує, пояснив, що п.1.1 Договору оренди строк оренди встановлений 4 місяця на рік, у зв’язку з сезонним характером роботи пансіонату, тому орендна плата сплачується ним лише за 4 місяця, вважає, що у позивача відсутні правові підстави для стягнення з відповідача орендної плати за решту 8 місяців та на користь третьої особи.

Третя особа надала суду відзив на позов (вх. № 6452, а.с. 20-21), в якому вона позов підтримує у повному обсязі, вважає, що відповідно до законодавства України орендна плата повинна стягуватися протягом року, а відповідач сплатив орендну плату лише за 4 місяця, проте самостійні вимоги на предмет позову не заявив.

Згідно ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні представникам сторін та третьої особи роз'яснені процесуальні права та обов'язки.

За клопотанням представників сторін та третьої особи, відповідно до статті 10 Конституції України, статті 10 Закону України “Про судоустрій України”, пояснення та клопотання по справі надавалися ними російською мовою.

У судовому засіданні 13.05.2008 суд оголосив перерву, після перерви позивач явку представника не забезпечив.

Заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, дослідивши представлені докази, суд

встановив:

06 жовтня 2000 року між ДП “Пансіонат “Ізумруд” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Тадем” був укладений договір оренди нерухомого майна (далі - Договір), а саме: бару “Грот”, площею 56,0 кв.м., який розташований за адресою: місто Севастополь, с. Орліне, пансіонат “Ізумруд”, та бару “Якор”, площею 45,0 кв.м., який розташований за адресою: місто Севастополь, с. Орліне, пансіонат “Ізумруд”.

Згідно п. 2.1 Договору оренди від 06.10.2000 орендар вступає у користування майном одночасно з підписанням сторонами акту прийому-передачі вказаного майна уповноваженими представниками сторін. Вказаний акт був підписаний сторонами 20.10.2000 (а.с. 57).

Згідно п.1.1 Договору оренди від 06.10.2000 строк оренди встановлений 4 місяця на рік.

Відповідно до п.3.1 Договору оренди річний розмір орендної плати складає 5995,30 грн., що складає 10% експертної вартості обох об’єктів.

Згідно п.3.2 Договору орендна плата за обо об’єкта щомісяця складає 499,61, без НДВ, за перший місяць оренди та перераховується Орендарем не пізніше 20 числа наступного за звітним з урахуванням індексу інфляції. Також розмір орендної плати підтверджується розрахунком орендної плати (а.с. 8).

Додатковою угодою від 19.07.2003 до Договору оренди розмір орендної плати за нерухоме майно, яке орендується, був збільшений до 909,14 грн. за місяць (а.с. 11), вказана додаткова угода була підписана сторонами.

Додатковою угодою від 25.07.2007 до Договору оренди розмір орендної плати за нерухоме майно, яке орендується, був збільшений до 1744,53 грн. за місяць (а.с. 14), вказана додаткова угода була підписана сторонами. Розрахунок плати в даному розмірі затверджений Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (а.с. 15).

Відповідач вносив орендну плату за Договором оренди від 06.10.2000 за нерухоме майно лише за 4 місяця в рік, позивач вважає, що відповідач повинен вносити орендну плату також за решту 8 місяців.

Викладене стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості по орендної плати за несплачені місяці за період з 2005 по 2007 рік.

Суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.2003 та пункту 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України дані кодекси застосовуються до правовідносин, що виникли після набрання ними чинності, тобто після 01.01.2004.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним та Господарським кодексами України, положення цих Кодексів застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ними чинності.

Правовідносини між сторонами виникли до 01.01.2004, не припинені в порядку, встановленому ст.ст. 216-223 Цивільного кодексу УРСР, тому при розгляді спору суд керується Цивільним кодексом України в редакції 2003 року та Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог діючого законодавства, одностороння відмова від виконання зобов’язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Згідно ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно до ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ч.1 ст. 19 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Річна орендна плата за користування цілісним майновим комплексом підприємства, його структурним підрозділом не може перевищувати десяти відсотків вартості орендованого майна.

Згідно до ч.3 ст. 19 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до п.1.1 Договору оренди від 06.10.2000 сторонами строк оренди встановлений 4 місяця на рік. Договір не змінений, не визнаний недійсним, не скасований.

Таким чином, довід позивача про те, що за договором оренди від 06.10.2000 повинна бути стягнена орендна плата за 12 місяців є не обґрунтованим.

Не може бути прийнятий довід позивача, що даний порядок не встановлений чинним законодавством з тих підстав, що згідно до ст. 179 Господарського кодексу України та вищезазначених норм, зобов’язання із сплати відповідачем орендної плати виникло на підставі договору, умови якого погоджені сторонами саме в такому вигляді –оренда 4 місяця на рік, який існує на момент вирішення спору.

Судом встановлено, що відповідач вносив орендну плату за 2005, 2006 та 2007 рік за 4 місяці, що підтверджується розрахунком суми позову (а.с. 16-17) та сторонами, та заборгованості за цей період у відповідача не має.

Крім того, позивач не є стороною по договору та в ході судового розгляду позивачем не надано суду доказів, які підтверджують повноваження на звернення позивача з даним позовом до суду в інтересах ДП “Пансіонат “Ізумруд”.

Третя особа - ДП “Пансіонат “Ізумруд” із самостійними вимогами не звертався.

На підставі вищевикладеного, суд визнає вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 49, 82, 84-85 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

Суддя С.А. Рибіна

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України і підписано 20.05.2008

Розсилка:

1. позивач – Регіональне відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (99008, м. Севастополь, пл. Повсталих, 6)

2. відповідач –ТОВ “Тадем” (м. Севастополь, вул. Комуністична, б. 38 кв. 31)

3. третя особа –ДП “Пансіонат “Ізумруд” (99803, м. Севастополь, Севастопольська зона ПБК № 13)

4. справа

5. наряд