ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" березня 2008 р.

Справа № 29/26-08-425

За позовом ТОВ „Гладіолус”

До відповідача ТОВ „Вінер-Мотор Спорт”

про визнання правовідношень припиненими

Суддя                     Аленін О.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: Кучерук С.І. - довіреність;

Від відповідача: Шкуренко Л.В. - довіреність;

Чіканчі О.І. - довіреність;

В судовому засіданні від 19.03.2008р. приймали участь:

Від позивача: не з’явився

Від відповідача: Чіканчі О.І. - довіреність

Суть спору: ТОВ „Гладіолус” звернувся до суду з позовом до ТОВ „Вінер-Мотор Спорт” про визнання правовідношень припиненими.

Відповідач надав відзив на позов, в якому проти позову заперечує та вважає позов безпідставним та недоведеним.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, оцінивши докази які мають значення для справи, - суд встановив:

Відповідно до позову, позивач просить визнати правовідношення між ТОВ „Гладіолус” та ТОВ „Вінер-Мотор Спорт” по оплаті послуг згідно договору на технічне обслуговування, ремонт техніки, продаж запасних частин та масел за № 1/0106 від 01.01.2006р. за період 2006 рік припиненими.

Позивач зазначив, що підставою для звернення позивача до суду стало те, що ТОВ „Гладіолус” повністю виконав рішення суду № 9/45-07-1189 від 02 квітня 2007 року, яким на користь відповідача було стягнуто 89222,67 грн., однак відповідач вимагає повторної оплати уже оплачених сум, ухиляється провести з позивачем відповідне звірення розрахунків в якому відображені вже проведені і оплачені рахунки в той же час свій документально підтверджений контрозрахунок не надає.

При подачі позовної заяви позивач посилається на положення ст.ст. 1, 28, 54, 57 ГПК України.

Під час розгляду справи вимоги за позовом позивачем не уточнювались, інші підстави для стягнення вказаної суми суду не надавались.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги, які заявлені позивачем з підстав наведених у позові не можуть бути задоволені виходячи з такого.

У відповідності з ч. 1 ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 2 ГПК України передбачено, що господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

За приписами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Між тим, звернувшись з відповідним позовом, позивач не визначив в чому саме полягає порушення його господарських (цивільних) прав чи інтересів, на захист яких він звернувся до суду Не визначив позивач також і правову природу заявлених вимог. Норми, якими керувався позивач при подачі позову, регулюють загальні положення подання позовних заяв в порядку господарського судочинства. Втім, позивач навіть не визначив яке саме зобов’язання виникло між сторонами і чому полягає порушення такого зобов’язання відповідачем.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. 3. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

За таких обставин вимоги, що заявлені позивачем, з підстав наведених в позові не є обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають

Керуючись ст.ст. 82-85, ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Рішення підписано 24.03.2008р.

Суддя Аленін О.Ю.