ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"23" червня 2008 р. Справа № 17/42

Господарський суд Рівненської області у складі судді Петухова М.Г. розглянувши справу

за позовом Державного комітету України з державного матеріального резерву

до Відкритого акціонерного товариства «Острозьке хлібоприймальне підприємство »

про повернення самовільно відчужених матеріальних цінностей державного резерву та сплату штрафних санкцій в сумі 424656 грн. 68 коп..

за участю представників сторін:

позивача: Приступа М.Є. - представник по довіреності;

відповідача: Бляшин М.С.- представник по довіреності;

Статті 20, 22 ГПК України сторонам роз’яснені.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в господарський суд з позовною заявою в якій просить зобов'язати відповідача повернути до державного матеріального резерву самовільно відчужене зерно : 1) пшениці 6 класу в кількості 22,632 т.; 2) ячменю пивовареного 2 класу в кількості 1,180 т.; 3) ячменю продовольчого 1 класу в кількості 42,113 т.; 4) ячменю кормового 3 класу в кількості 249,752 т. ; 5) овес 4 класу в кількості 10,575 т. загальною вартістю 415 103,62 грн. та стягнути з відповідача в доход державного бюджету 424 656,68 грн. штрафних санкцій, в тому числі 415 103,62 грн. штрафу в розмірі 100% самовільно відчужених цінностей та 9 553,06 грн. пені. Вимоги мотивував тим, що згідно договору відповідального зберігання матеріальних цінностей державного резерву № юр-2зб/323-2005 від 31.08.2005р. відповідач здійснює відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву, які є державною власністю і перебувають в оперативному управлінні Держкомрезерву України. В ході перевірки відповідача працівниками позивача, встановлено самовільне відчуження зерна вартістю 415 103,62 грн.. За такі дії відповідача встановлена відповідальність в ст. 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв".

В ході розгляду справи позивач подав заяву про уточнення позовних вимог (а.с.59-65), згідно якої просить зобов'язати відповідача повернути до державного матеріального резерву самовільно відчужене зерно : 1) пшениці 6 класу в кількості 22,632 т.; 2) ячменю пивовареного 2 класу в кількості 1,180 т.; 3) ячменю продовольчого 1 класу в кількості 42,113 т.; 4) ячменю кормового 3 класу в кількості 249,752 т. ; 5) овес 4 класу в кількості 10,575 т. , загальною вартістю 211535,03 грн. та стягнути з відповідача в доход державного бюджету 381 954,18 грн. штрафних санкцій, в тому числі 211535,03 грн. штрафу в розмірі 100% самовільно відчужених цінностей та 170 419,15 грн. пені.

Вимоги мотивує тим, що відповідач здійснює відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву, які є державною власністю і перебувають в оперативному управлінні Держкомрезерву України, а саме - зерно на підставі зберігальних зобов'язань форми Р-16, що додані до позову та уточнень до нього, які були закладені з вересня 1999р. по лютий 2000р.. Крім цього, між сторонами були укладені договір про відповідальне зберігання № юр-2зб/185-2001 від 26.03.2001р. та договір відповідального зберігання матеріальних цінностей державного резерву № юр-2зб/323-2005 від 31.08.2005р.. В ході перевірки відповідача працівниками позивача, встановлено самовільне відчуження зерна. За такі дії відповідача встановлена відповідальність згідно ст. 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв".

Відповідач у відзиві на позов, доповненнях до відзиву та у судовому засіданні проти позову заперечив, звертає увагу на те, що зберігання здійснювалося не на підставі договорів про відповідальне зберігання на які посилається позивач, оскільки вони були укладені значно пізніше, що підтверджується приймальними актами форми Р-16 від 09.09.1999р., 09.09.1999р., 15.10.1999р. та 23.02.2000р.. Відповідач заперечує факт самовільного відчуження зерна, оскільки зерно було зіпсоване через несвоєчасне освіження та заміну зерна, яка сталася з вини позивача, оскільки останній неоплачував послуги зі зберігання зерна та не реагував на листи відповідача, щодо освіження зерна чи розпорядження ним по закінченню терміну зберігання.

Крім цього, відповідач вказує на те, що застосування штрафних санкцій через майже шість років з дня виявлення порушення суперечить ст. 250 Господарського Кодексу України. З інших підстав зазначених у відзиві на позов та уточненнях до відзиву просить в позові відмовити повністю.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 14:45 год 23.06.08р. до 17:00год. 23.06.08р.

Розглянувши документи і матеріали справи, які подані учасниками процесу та зібрані судом, заслухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши всі обставини, на яких грунтуються їх вимоги та заперечення, дослідивши наявні у справі докази та давши їм належну оцінку, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що на основі Закону України "Про державний матеріальний резерв", згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 1129 від 08.10.1997р. " Про затвердження Порядку формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву", відповідач здійснював зберігання цінностей державного матеріального резерву, в тому числі і зерно пшениці 6 класу, ячменю пивовареного 2 класу, ячменю продовольчого 1 класу, ячменю кормового 3 класу, овес 4 класу, факт закладки якого підтверджено приймальними актами форми Р-16 від 16 від 09.09.1999р., 09.09.1999р., 15.10.1999р. та 23.02.2000р. (а.с.9-14,66-70).

Оформлення закладання зерна до державного резерву складанням приймальних актів - збережувальних зобов'язань за встановленою формою Р-16 передбачено п. 2.2 Інструкції про порядок оформлення операцій з хлібопродуктами держрезерву на пунктах відповідального зберігання, затвердженої наказом Держкомітету України по матеріальних резервах від 27.03.1996р. № 41 та Інструкцією № 55 від 15.02.1978р. "Про порядок ведення обліку тап оформлення операцій з зерном і продуктами його переробки", затвердженої наказом Державного комітету заготовок Ради Міністрів СРСР № 84.

Працівниками КРУ Держкомрезерву України було проведено перевірку наявності, якісного стану, умов зберігання, обліку та звітності матеріальних цінностей державного резерву, які знаходяться на відповідальному зберіганні на ВАТ "Острозьке ХПП". За результатом перевірки складено акт від 25.06.2003р. (а.с.78-82), згідно висновків якого виявлено, в тому числі самовільне відчуження зерна : пшениці 6 класу в кількості 21,632 т.; ячменю пивовареного 2 класу в кількості 19,769 т.; ячменю продовольчого 1 класу в кількості 42,113 т.; ячменю кормового 3 класу в кількості 254,945 т. ; овес 4 класу в кількості 9,506 т., а також встановлено несвоєчасне освіження матеріальних цінностей. Даний акт не підписаний керівником та головним бухгалтером ВАТ "Острозьке ХПП" з вказанням про те, що додані їх пояснення, проте таких пояснень сторони суду не надали.

Крім цього, працівниками КРУ Держкомрезерву України проведено перевірку наявності, якісного стану, умов зберігання, обліку та звітності матеріальних цінностей державного резерву, які знаходяться на відповідальному зберіганні на ВАТ "Острозьке ХПП", за результатом якої складено акт від 25.03.2005р. (а.с.74-77), згідно висновків якого виявлено, в тому числі самовільне відчуження зерна : пшениці 6 класу в кількості 22,632 т.; ячменю пивовареного 2 класу в кількості 1,180 т.; ячменю продовольчого 1 класу в кількості 42,113 т.; ячменю кормового 3 класу в кількості 447,040 т. ; овес 4 класу в кількості 15,865 т., а також встановлено несвоєчасне освіження матеріальних цінностей.

22 лютого 2008р. працівниками КРВ Західного регіону КРД Держкомрезерву України були проведено перевірку наявності, якісного стану, умов зберігання, обліку та звітності матеріальних цінностей державного резерву, які знаходяться на відповідальному зберіганні на ВАТ "Острозьке ХПП", за результатом якої складено акт від 22.02.2008р. (а.с.18-24), згідно висновків якого підтверджено факт самовільного відчуження зерна, що виявлено попередніми перевірками, а саме : пшениці 6 класу в кількості 22,632 т.; ячменю пивовареного 2 класу в кількості 1,180 т.; ячменю продовольчого 1 класу в кількості 42,113 т.; ячменю кормового 3 класу в кількості 249,752 т. ; овес 4 класу в кількості 10,575 т..

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державний матеріальний резерв",

самовільне відчуження матеріальних цінностей державного резерву визначено як - використання або реалізація відповідальним зберігачем матеріальних цінностей державного резерву, що перебувають у нього на відповідальному зберіганні, без відповідного рішення на це центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;

освіження запасів державного резерву - відпуск матеріальних цінностей з державного резерву у зв'язку із закінченням встановленого терміну зберігання матеріальних цінностей, тари, упаковки, а також внаслідок виникнення обставин, які можуть призвести до псування або погіршення якості продукції до закінчення терміну її зберігання, за умови одночасної або наступної поставки і закладення до державного резерву тієї ж кількості аналогічних матеріальних цінностей в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;

Відповідно до п.12 Порядку формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1129 від 08.10.1997р., відпуск матеріальних цінностей із державного резерву, що зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях системи державного резерву, у зв'язку з їх освіженням і заміною за рішеннями Держкомрезерву здійснюється згідно з планами освіження, які розробляються і затверджуються цим Комітетом за всією номенклатурою закладених матеріальних цінностей.

В той же час, висновки перевірок про самовільне відчеження зерна зроблені без посилань на конкретні первинні документи, які б підтверджували факт самовільного відчуження, як то накладні на відпуск зерна, товарно-транспртні або залізничні накладні, акти приймання передачі, складські довідки, тощо.

При цьому, роблячи висновок про самовільне відчеження зерна, перевіряючі одночасно в вищевказаних актах вказують на те, що це зерно зіпсоване, непридатне для використання і фактично є відходами, за виключенням ячменю пивовареного 2 класу в кількості 1,180 т. та ячменю продовольчого 1 класу в кількості 42,113 т. (а.с.75, 76,79), що вказує на те, що зіпсоване зерно не може вважатися самовільно відчуженим.

Відповідно до ст. 950 Цивільного Кодексу України, професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця. Під непереборною силою розуміють надзвичайну або невідворотна за даних умов подія.

Пунктом 1 ст. 12 Закону України "Про державний матеріальний резерв" передбачено, що державний резерв матеріальних цінностей є недоторканним і може використовуватися лише за рішенням Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п. 4 ст. 12 Закону України "Про державний матеріальний резерв", відпуск із державного резерву матеріальних цінностей, що підлягають освіженню (поновленню) і зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях системи державного резерву провадиться за рішенням центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом. Такий відпуск провадиться на конкурсних засадах. Кошти, отримані внаслідок такої реалізації, спрямовуються на придбання та закладення до державного резерву аналогічних матеріальних цінностей.

Крім цього, 31.07.2002р. набув чинності Закон України "Про зерно та ринок зерна в Україні" , частиною 2 статті 13 якого передбачено, що реалізація зерна державного резерву за необхідності його поновлення узгоджується з Державним агентом із проведення інтервенційних операцій.

Частиною 3 ст. 33 Закон України "Про зерно та ринок зерна в Україні" встановлено, що за втрату, нестачу чи пошкодження прийнятого на зберігання зерна після того, як настав обов'язок поклажодавця взяти це зерно назад, зерновий склад несе відповідальність лише за наявності з його боку умислу чи грубої необережності.

Як вбачається з листа відповідача № 117 від 30.09.2003р. на ім'я народного депутата Сулковського П.Г., листів позивача № 9-1/8056 від 10.11.2003р., № 9-1/8629 від 01.12.2003р., відповідач не мав можливості своєчасно здійснити освіження зерна в зв'язку з невиконанням позивачем своїх функцій розпорядника матеріальних цінностей та неоплатою послуг по зберіганню зерна (а.с.113-116).

Будь-яких доказів вжиття заходів по освіженню зерна, як то планів освіження, розроблених і затверджених Комітетом, документів, що підтверджують проведення торгів, відпуск матеріальних цінностей позивач суду не надав.

Крім того, з листа відповідача № 34 від 22.04.2005р. на ім'я начальника управління зерна та зернових продуктів державного резерву Волкова Є.Г. вбачається , що ВАТ "Острозьке ХПП" в 1999 році було закладено на зберігання пшеницю 3-4-6 класів. Частина вказаної пшениці була згідно нарядів Держрезерву переміщена на інші ХПП, а частина згідно актів зачистки віднесено до виправданої недостачі. Тому, підприємство, враховуючи акти зачистки зерна та відвантаження зерна відповідно до вказівок позивача, звернулося до позивача з проханням не рахувати зерно пшениці за підприємством (а.с.112).

Вказані факти було перевірено заступником Острозького міжрайонного прокурора який відмовив в порушенні кримінальної справи (постанова від 03.06.2005р. а.с.106), оскільки ним було встановлено, що дійсно мають місце факти викладені в листі № 34 від 22.04.2005 р.

Також відповідачем надано суду постанову про закриття кримінальної справи від 24.06.2004р. яка прийнята за результатами досудового слідства по факту розтрати зерна ячменю та вівса встановлених під час перевірки відповідача по акту від 25.06.2003р. з якої вбачається, що частину зерна вівса в кількості 5090 списано на природні втрати, 1394 кг. передано до категорії відходів, а решта 88863 кг. згідно наряду № 310 Держкомрезерву було передане на ДП "Радивилівський КХП". Факт розтрати зерна ячменю та вівса на ВАТ "Острозьке ХПП", що знаходиться на його відповідальному зберіганні про нестачу якого йдеться в акті контрольно-ревізійної перевірки не знайшов свого підтвердження (а.с.107,108).

Дані обставини підтверджені під час повторної перевірки Острозькою міжрайонною прокуратурою звернення позивача, за результатами якої винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної сприви від 07.02.2007р. (а.с.47).

Окрім того, згідно договору № 327 від 24.05.2005р. відповідач частково викупив частину ячменю кормового третього класу (некондиційного), який вже був зіпсований в кількості 197,288 т. (а.с.109-111), чим також спростовуються висновки актів перевірок про самовільне відчуження зерна ячменю.

Таким чином позивачем не доведено факт самовільного відчуження зерна пшениці 6 класу в кількості 22,632 т., ячменю кормового 3 класу в кількості 249,752 т. , овес 4 класу в кількості 10,575 т., оскільки матеріалами справи підтверджується факт псування зерна через його несвоєчасне освіження, при цьому відповідачем доведено відсутність своєї вини у псуванні зерна у формі умислу чи грубої необережності.

За таких обставин позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача повернути до Державного матеріального резерву зерна пшениці 6 класу в кількості 22,632 т., ячменю кормового 3 класу в кількості 249,752 т. , овес 4 класу в кількості 10,575 т. задовленню не підлягають.

В той же час матеріалами справи підтверджується і не спростовано відповідачем факт самовільного відчуження зерна ячменю пивовареного 2 класу в кількості 1,180 т.; ячменю продовольчого 1 класу в кількості 42,113 т., тому позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача повернути до Державного матеріального резерву вказане зерно підлягають задовленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 239 ГК України, штраф визначено, як один з видів адміністративно-господарських санкцій.

Відповідно до ст. 250 ГК України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Акти в яких зафіксовано самовільне відчуження зерна відповідачем складені 25.06.2003р. та 25.03.2005р. відповідно. В акті від 22.02.2008р. лише зроблено посилання на попередні два акти перевірки.

З врахуванням вищевказаних норм Господарського Кодексу України позовні вимоги в частині застосування до відповідача штрафу та пені є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 49, 82-85 , ГПК України, суд –

ВИРІШИВ :

1. Позов задоволити частково. Відкритому акціонерному товариству "Острозьке хлібоприймальне підприємство" (35820 Рівненська область, Острозький район, с.Оженин, вул. Котляревського, 1, код 00955785) на протязі десяти днів з дня набрання даним рішенням законної сили повернути до державного резерву України, Державному комітету України з державного матеріального резерву (01601, м.Київ, вул. Пушкінська, 28, код 00034016) - зерно ячменю пивовареного 2 класу в кількості 1,180 т. та зерно ячменю продовольчого 1 класу в кількості 42,113т.

2. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Острозьке хлібоприймальне підприємство" (35820 Рівненська область, Острозький район, с.Оженин, вул. Котляревського, 1, код 00955785) в доход державного бюджету України - 302 грн. 69 коп. держмита.

4. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Острозьке хлібоприймальне підприємство" (35820 Рівненська область, Острозький район, с.Оженин, вул. Котляревського, 1, код 00955785) в доход державного бюджету України - 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення оформлено та підписано 27.06.2008р.

Суддя                                                            М.Г. Петухов.