ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"31" березня 2008 р.                                                                      Справа №12/283

За позовом Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини 1241 м.Івано-Франківськ

до відповідача Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Чернівціобленерго" м.Чернівці

про визнання недійсними акту від 12.10.2007 року та протоколу від 26.10.2007 року

Суддя Бутирський А.А.

Представники:

Від позивача –Боднар С.В.. –юрисконсульт (довіреність від 21.01.2008 року)

Від відповідача –не з’явився

Від прокурора: не з’явився

Спір вирішується поза межами двохмісячного строку, передбаченого статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторін

СУТЬ СПОРУ: Військовий прокурор Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини 1241 м.Івано-Франківськ звернувся з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Чернівціобленерго" м.Чернівці про визнання недійсним акту про порушення Правил користування електричною енергією юридичною особою №7-1443 від 12.10.2007 року та протоколу засідання комісії №486 від 26.10.2007 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що акт про порушення Правил користування електричною енергією юридичною особою був складений в односторонньому порядку за відсутності відповідальної особи.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує, мотивуючи це тим, що оскарження дій лише щодо факту складання акту та протоколу не передбачено діючим законодавством як спосіб захисту прав.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що прокурор звернувся з позовом про визнання недійсними акту від 12.10.2007 року та протоколу від 26.10.2007 року.

За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у статті 16 ЦК України. Одним із таких способів, як указано у пункті 10 частини 1 названої вище статті, є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Цією нормою також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Акт державного чи іншого органу –це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов’язковий характер для суб’єктів цих відносин. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов’язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв’язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації, тобто позивача у даній справі.

Частина 2 статті 20 ГК України серед актів, визнання незаконними які передбачено статтею 16 ЦК України, як спосіб захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів встановлює, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживача. Тобто за змістом вказаної норми господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі, актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту.

Оскаржений позивачем акт та протокол ВАТ "Чернівціобленерго" за своїми ознаками до таких актів не відносяться, оскільки ніяких правових наслідків для позивача не породжують, прав та охоронюваних законом інтересів останнього не порушують, не носять характеру обов'язкових до виконання ненормативних актів, а є лише фіксацією порушення, яке було виявлено при проведенні перевірки дотримання Правил користування електричною енергією. Відповідно, вони не є правочинами, оскільки не є підставами для набуття, зміни чи припинення цивільних прав і обов’язків, а тому не можуть бути предметом позовних вимог щодо визнання їх в судовому порядку недійсними.

Отже, оскаржений позивачем акт від 12.10.2007 року та протокол комісії від 26.10.2007 року, може бути використано в якості доказу у разі звернення відповідача до суду з позовом про стягнення розміру недоврахованої електроенергії, або звернення позивача з позовом про зобов'язання відповідача поновити поставку електроенергії, і підлягають оцінці судом у відповідності з вимогами статті 43 ГПК України, адже в суді захищаються права, що порушені або оспорюються, а не фіксуються докази і не встановлюється їх доказове значення поза спором про право, що такими доказами підтверджується чи спростовується..

За таких обставин, спори такої категорії не підлягають вирішенню в господарських судах України, а відтак провадження у справі підлягає припиненню (аналогічна правова позиція викладена у постанові ВСУ від 26.02.2008р. у справі №20/328а).

Керуючись пунктом 1 частини 1 статі 80, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд –

УХВАЛИВ:

Провадження у справі припинити.

Суддя

А.А. Бутирський