СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.08                                                                                 Справа № 8/598пд.

Суддя господарського суду Луганської області Середа А.П., розглянувши матеріали справи за позовом

Приватного підприємства «Транзит», місто Луганськ,

до Державного підприємства «Укрспецавтобаза», місто Київ, -

про визнання договору недійсним та виконання певних дій, -

при секретарі судових засідань Качановській О.А.,

в присутності представників сторін:

від позивача –не з’явився;

від відповідача –Ополонець І.В. –начальник юридичного відділу, - довіреність №2/07-07 від 10.07.07 року, -

встановив:

суть спору: позивачем заявлено вимогу про:

визнання недійсним договору комісії на купівлю транспортних засобів №5/09/ТР від 25.11.05 року, укладеного між Державним підприємством «Укрспецавтобаза»(далі –ДП «Укрспецавтобаза», - відповідач) та Приватним підприємством «Транзит»(далі - ПП «Транзит», - позивач);

повернення сторін за договором у первісний стан та зобов’язання їх повернути одна одній у натурі все одержане на виконання договору «(провести тристоронню реституцію)»;

покладення на відповідача судових витрат, у т.ч.: державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У судовому засіданні, яке відбулося 21.12.07 року, за клопотанням представника відповідача, здійснено фіксацію судового процесу технічними засобами.

На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено до 09 січня 2008 року –з метою надання сторонам можливості подати до суду додаткові докази.

09.01.08 року, через канцелярію суду, надійшло клопотання позивача (вих. №б/н від 09.01.08 року), в якому він, «у зв’язку з неможливістю явитися представнику позивача на розгляд справи №8/598пд, який відбудеться 09.01.2008 року, о 12 год. 20 хв., у приміщенні господарського суду Луганської області, та надати у повному обсязі витребувані судом докази», - просить суд «відкласти розгляд справи на строк один місяць». При цьому взаємно узгоджене клопотання представників сторін про продовження терміну судового розгляду справи до суду не надано.

У зв’язку з тим, що встановлений частиною 1 ст. 69 ГПК України термін судового розгляду справи закінчується 10.01.08 року, на підставі заяви судді господарського суду Середи А.П. заступником голови господарського суду Луганської області Рябцевою О.В. ухвалою від 09.01.08 року термін розгляду справи продовжено на один місяць –до 10.02.08 року.

На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено з 09 січня до 05 лютого 2008 року –з метою надання сторонам можливості подати до суду додаткові докази.

04.02.08 року, через канцелярію суду, надійшло клопотання позивача (вих. №б/н від 04.02.08 року) про те, що «у зв’язку з неможливістю явитися представнику позивача на розгляд справи №8/598пд, який відбудеться 05.02.08 року, 10 год. 00 хв., у приміщенні господарського суду Луганської області та надати у повному обсязі витребувані судом документи», - він просить «відкласти розгляд справи на строк 2 тижні».

До судового засідання, призначеного на 05.02.08 року, позивач не прибув, участь у ньому свого представника не забезпечив; вимоги, викладені в ухвалах суду від 10.11.07 року (п. 4); 21.12.07 року (п. 3) та від 09.01.08 року (п.3) належним чином не виконав, не надавши до суду переконливих доказів причин таких своїх дій.

Представник відповідача у судовому засіданні, яке відбулося 05.02.08 року, звернувся до суду з клопотанням про відмову від здійснення фіксації судового процесу технічними засобами, яке не суперечить вимогам ст.4-4 та 81-1 ГПК України, а тому його задоволено судом.

Заявлений позов він не визнав, пославшись на те, що:

1)доводи позивача про те, що спірний договір комісії його сторонами «укладено без попередньої згоди засновника, як це передбачено статутом позивача, у зв’язку з чим його необхідно визнати недійсним», - суперечить фактичним обставинам справи, оскільки відповідно до ст. 241 Цивільного кодексу України (далі –ЦКУ) правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

З наявних у справі документальних доказів вбачається, що позивач такі дії вчинив;

2)своїм листом від 18.07.07 року за вих. №117 позивач визнав наявність у нього боргу у сумі 230081,26 грн. перед відповідачем за спірним договором;

3)твердження позивача про те, що спірний правочин не спрямований на настання правових наслідків, передбачених його змістом, з огляду на те, що ціна договору не визначена та не зазначена у договорі, то п.4.1 договору передбачено, що за виконання доручення комітент сплачує комісіонеру винагороду у розмірі 1% від суми договорів купівлі, - що свідчить про те, що ціна договору визначена, що відповідає вимогам частини 1 ст. 1013 ЦКУ, згідно якій комітент повинен виплатити комісіонерові плату у розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії.

Аналогічна позиція викладена у відзиві відповідача на позов (вих. №б/н від 21.12.07 року).

Ознайомившись з клопотанням позивача від 04.02.08 року –про відкладення розгляду справи терміном на 2 неділі, представник відповідача заперечив проти його задоволення, вважаючи, що дії позивача просто спрямовані на навмисне затягування судового процесу, тобто є тяганиною.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку представника відповідача з цього приводу, суд вважає, що воно задоволенню не підлягає з огляду на те, що:

жодним чином не обґрунтоване;

термін судового розгляду справи закінчується 10.02.08 року, що позбавляє суд можливості як відкласти її розгляд на строк, про який йдеться у клопотанні, так і взагалі –відкласти розгляд справи, з забезпеченням можливості належним чином повідомити сторони про день, час та місце наступного судового засідання.

І.Заслухавши представника відповідача, дослідивши обставини справи та додатково надані докази, суд дійшов наступного.

1. 25.11.05 року між Приватним підприємством «Транзит»(Комісіонер), - з одного боку, - та Державним підприємством «Укрспецавтобаза»(Комітент), - з іншого боку, - укладено договір комісії №5/09/ТР, згідно якому Комітент доручає Комісіонеру, а останній зобов’язується укласти від свого імені та за рахунок Комітента зовнішньоекономічний договір (договори) на купівлю транспортних засобів, істотні умови яких визначаються сторонами у Додатку №1 до цього договору, та передати все одержане за договорами купівлі Комітенту на митній території України, після повного митного очищення, у відповідності до умов цього договору та додатків до нього (п.1.1 договору).

Передбачене п. 1.1 цього договору доручення Комісіонер зобов’язується виконати на умовах, найбільш вигідних для комітента (п. 1.2).

Комісіонер зобов’язаний укласти договори купівлі в межах виділених коштів, розмір яких визначається у п. 4, у строк до 31 грудня 2005 року, якщо більший розмір не буде погоджено сторонами (п. 1.3).

Комісіонер, виконуючи доручення Комітента, передбачене п. 1.1 цього договору, здійснює розрахунки з третьою особою –продавцем (нерезидентом) за договорами купівлі у валюті, через свій поточний рахунок (п. 1.4).

Розрахунки між Комісіонером та Комітентом проводяться виключно в національній валюті України (па. 1.5).

Майно, отримане Комісіонером у відповідності до умов цього договору та договорів купівлі, є власністю Комітента (п. 1.7).

Комісіонер відповідно до умов договору зобов’язаний:

укласти від свого імені та за рахунок Комітента договори купівлі (п. 2.1.1);

повідомляти Комітенту на його вимогу всі відомості про хід виконання договорів купівлі (п.2.1.2);

передати Комітенту придбані за договорами купівлі транспортні засоби, перевірити їх якість і комплектність та вжити всіх необхідних заходів щодо їх збереження від втрати, нестачі або пошкодження (псування) до моменту передачі їх Комітенту (п. 2.1.3);

при виконанні договору забезпечити митне оформлення придбаних транспортних засобів за рахунок коштів Комітента, сплатити відповідні митні платежі та податки, які стягуються при перетинанні кордонів (п.2.1.6);

провести необхідну комерційно-маркетингову роботу, знайти продавця, провести всю переддоговірну роботу і укласти з продавцем договори купівлі відповідно до вказівок Комітента на найбільш вигідних для останнього умовах (п.2.1.8);

після виконання доручення передати Комітенту транспортні засоби, подати Комітенту звіт і передати всі документи за виконаним дорученням, а також передати Комітенту на його вимогу усі права щодо продавця за договорами купівлі (п. 2.1.9);

будь-які витрати, які несе Комісіонер, пов’язані з виконанням цього договору і договорів купівлі, повинні бути попередньо узгоджені з Комітентом. В іншому випадку Комітент може відмовитися відшкодувати Комісіонеру вказані витрати (п. 2.1.11).

Комітент відповідно до умов договору зобов’язаний:

не пізніше 5-ти банківських днів з моменту набрання чинності цим договором передати Комісіонеру кошти для виконання доручення за цим договором у сумі , яка погоджена у п. 4 додатку №1 (п. 3.1.1);

здійснити остаточний розрахунок з Комісіонером не пізніше 10-ти банківських днів після виконання Комісіонером доручення (передачі Комітенту транспортних засобів) та подання звіту (п. 3.1.2).

За виконання доручення відповідно до умов цього договору Комітент сплачує Комісіонеру винагороду у розмірі 1% від суми договорів купівлі (п. 4.1).

Після передачі Комітенту кожної партії транспортних засобів Комітент сплачує Комісіонеру у безготівковому порядку у термін не пізніше 5-ти банківських днів винагороду у розмірі пропорційному вартості переданих Комітенту транспортних засобів, виходячи з розміру винагороди, визначеної п. 4.1 даного договору (п. 5.1).

Усі витрати Комісіонера, зроблені ним у зв’язку з виконанням своїх обов’язків за цим договором, відображаються у його звіті, який складається та подається Комітенту після виконання доручення у повному обсязі відповідно до умов цього договору в письмовій формі, з додаванням усіх необхідних документів та пояснень щодо витрат (п. 6.1).

Відшкодовуються лише витрати Комісіонера, здійснені ним з відома та за згодою Комітента (п. 6.2).

Комісіонер зобов’язаний виконати доручення Комітента щодо придбання транспортних засобів протягом 90 діб з дня отримання коштів на виконання доручення у розмірі, який погоджено у п. 4 додатку №1 до цього договору (п. 7.1).

Комісіонер зобов’язаний передати Комітенту придбані транспортні засоби не пізніше 31 березня 2006 року (п. 7.2).

У випадку порушення зобов’язання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначені цим Договором та чинним в Україні законодавством (п. 8.1).

Усі спори, що виникають з цього договору або пов2язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами (п. 9.1).

Якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного в Україні законодавства (п. 9.2).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (п. 10.1).

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 10.1 цього договору, та закінчується після остаточних розрахунків між сторонами, але не пізніше 01 червня 2006 року (п. 10.2).

Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п. 10.3).

Цей договір може бути розірваний за взаємною згодою сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору (п. 10.6).

Усі правовідносини, що виникають з цього договору або пов’язані з ним, у тому числі пов’язані із дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього договору, тлумаченням його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення договору, регламентуються цим договором та відповідними нормами чинного в Україні законодавства, а також застосованими до таких правовідносин звичаями ділового обороту на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості (п. 11.1).

Додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід»ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками (п. 11.5).

Цей договір складений при повному розумінні сторонами його умов та термінології (п. 11.7).

Сторони також уклали та підписали Додаток №1 до договору комісії на купівлю транспортних засобів №5/09/ТР, згідно пункту 1.1. якої предметом купівлі є транспортні засоби марки іmler-Benz Actros»типу тягач сідельний у кількості 16 штук, з напівпричепами тентованими (п.1.1); вартість одного сідельного тягача – не більше 25000 євро (п.1.6), вартість одного напівпричепа –не більше 12000 євро (п. 1.7).

Сума коштів, яка перераховується Комітентом –Комісіонеру для виконання доручення за цим договором, становить 1.500.000,00 грн. Гроші перераховуються на розрахунковий рахунок Комісіонера не пізніше 5-ти банківських днів від дати укладання договору. Після укладення Комісіонером договору (договорів) на купівлю транспортних засобів, Комісіонер подає Комітенту розрахунок вартості придбаних транспортних засобів та митних платежів для митного оформлення транспортних засобів.

Остаточний розрахунок між Комітентом та Комісіонером , у т.ч. і по виплаті винагороди, проводиться у відповідності до умов цього договору та додатків до нього (п. 4).

Сторонами також підписано Додаток №2 до основного договору, яким врегульовано обов’язок Комісіонера здійснити розмитнення транспортних засобів, ввезених на митну територію України на виконання умов договору.

2.На виконання умов цього договору сторонами виконано відповідні дії, які витікають із його суті та змісту.

Так, з письмових доказів, наданих відповідачем до справи на підтвердження факту того, що позивач схвалив спірний договір та вжив заходів до його виконання, вбачається, що Комісіонером (позивачем по справі) було укладено низку договорів купівлі транспортних засобів та отримано останні, що підтверджується підписаними обома сторонами:

1)актом виконаних робіт від 13.02.06 року, згідно якому підтверджено факт виконання робіт з доставки Комісіонером –Комітенту 1 сідельного тягача та одного напівпричепу, у зв’язку з чим Комісіонеру належить до сплати комісійна винагорода у розмірі 1800,00 грн.;

актом приймання-передачі транспортних засобів №б/н від 13.02.06 року –про передачу 1-го сідельного тягача іmler-Benz 954.03 Actros 1835LS» та 1-го напівпричепу «СRONE CDP 27», а також додатками до нього, згідно яким загальна вартість тягача та напівпричепа становить 253352,82 грн.;

2)двома актами приймання-передачі транспортних засобів №б/н від 31.07.06 року –про передачу 2-х сідельних тягачів іmler-Benz 954.03 Actros 1835LS» та 2-х напівпричепів «СRONE CDP 27», а також додатками до них, згідно яким вартість 2-х тягачів та двох напівпричепів –становить 486006,41 грн.;

3)актом виконаних робіт від 31.08.06 року, згідно якому підтверджено факт виконання робіт з доставки Комісіонером –Комітенту 2-х сідельних тягачів та 2-х напівпричепів, у зв’язку з чим Комісіонеру належить до сплати комісійна винагорода у розмірі 3480,00 грн.;

актом виконаних робіт від 31.08.06 року, згідно якому підтверджено факт виконання робіт з доставки Комісіонером –Комітенту 1-го сідельного тягача та 1-го напівпричепа, у зв’язку з чим Комісіонеру належить до сплати комісійна винагорода у розмірі 2000,00 грн.;

актом приймання-передачі транспортних засобів №б/н від 31.08.06 року –про передачу 1-го сідельного тягача іmler-Benz 954.03 Actros 1835LS» та 1-го напівпричепа «СRONE CDP 27», а також додатками до нього, згідно яким вартість тягача та напівпричепа –становить 281093,71 грн.;

4)актом виконаних робіт від 12.03.07 року, згідно якому підтверджено факт виконання робіт з доставки Комісіонером –Комітенту 1-го сідельного тягача та 1-го напівпричепа, у зв’язку з чим Комісіонеру належить до сплати комісійна винагорода у розмірі 7220,00 грн.;

5)актом приймання-передачі транспортних засобів №б/н від 16.03.07 року –про передачу 1-го сідельного тягача іmler-Benz 954.03 Actros 1835LS», а також додатком до нього, згідно якому вартість тягача становить 200960,28 грн.

Крім того, факт схвалення та виконання позивачем спірного договору підтверджується також його листом від 18.07.07 року за вих. №117, адресованим відповідачу по цій справі, згідно якому він визнає, що згідно акту звірення взаємних розрахунків за договором комісії №5/09/ТР від 25.11.05 року за станом на 01.07.07 року Приватне підприємство «Транзит»має перед ДП «Укрспецавтобаза»борг у сумі 230081,26 грн., у зв’язку з чим позивач просить відповідача в рахунок погашення заборгованості розглянути питання про можливість передачі напівпричепа-рефрижератора TZ»вартістю 212340,00 грн.; залишок заборгованості у сумі 17741,26 грн. позивач зобов’язується погасити до 01.12.2007 року.

Однак, у позовній заяві та у судовому засіданні представник позивача заявив, що він вважає, що договір вищецитований договір комісії підлягає визнанню недійсним, оскільки:

ціну договору комісії, яка є його істотною умовою, сторонами не визначено та не зазначено у договорі, а правочин не спрямований на настання реальних правових наслідків: фактично вона становить не 1.500,000,00 грн., які відповідач перерахував на користь позивача, - а 3.522.400,00 грн.;

особа, що підписала договір від імені ПП «Транзит»- директор – перевищила свої повноваження, надані їй згідно п. 4.4.5 Статуту підприємства, згідно якому директору надано право самостійно приймати рішення про укладення договорів на суму, що не перевищує 10.000 грн.; однак директором здійснено підписання договору на суму, що перевищує вказаний розмір, без отримання письмової згоди засновника ПП «Транзит», - тобто директор на момент підписання договору не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Відповідач повністю не згоден з позовом з підстав, про які йдеться вище у цьому рішенні.

ІІ.Заслухавши представника відповідача, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов НЕ підлягає задоволенню за наступних підстав.

1.Як сказано у ст.11 Цивільного кодексу України (далі –ЦКУ), цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, які встановлені актами цивільного законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, між іншим, являються договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦКУ).

Частинами 1-5 статі 203 ЦКУ встановлені наступні загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦКУ).

2.Аналізуючи положення ст. 203 ЦКУ, посилання позивача на те, що директор ПП «Транзит» підписав спірний договір з перевищенням повноважень, наданих йому згідно Статуту підприємства, а також наявні у справі докази, суд вважає, що заперечення відповідача проти позову у цій частині ґрунтуються як на фактичних обставинах справи та наявних у ній доказах (наведені вище у цьому рішенні), так і на чинному законодавстві.

Як беззаперечно встановлено при розгляді цього спору, договір комісії №5/09/ТР від 25.11.05 року підписала директор Рудь О.В., - тобто вона діяла як представник сторони згідно Статуту підприємства.

Згідно частині 1 статті 237 ЦКУ, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Частиною 3 тієї ж статті визначено, що представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

У даному випадку право представництва інтересів ПП «Транзит»для Рудь О.В. виникло на підставі Статуту підприємства.

Статтею 239 ЦКУ встановлено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Оскільки у даному випадку позивач однією з підстав для визнання визнання спірного правочину недійсним посилається на те, що представник, який підписав його від імені ПП «Транзит»не мав належного обсягу цивільної дієздатності, то суд при вирішенні цього спору керується статтею 241 ЦКУ, відповідно до частини 1 якої правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Частиною 2 тієї ж статті визначено, що наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Суд вважає, що відповідачем належним чином доведено, що позивач своїми діями, спрямованими на реальне виконання спірного договору, довів те, що він схвалив правочин, укладений від імені ПП «Транзит»директором Рудь О.В.

3. Згідно частині 1 ст.626 ЦКУ договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана виконати на користь іншої сторони (кредитора) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші і т.д.) або утриматися від певних дій а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов'язання (ст. 509 ЦКУ).

Згідно ст.526 ЦКУ зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 527 ЦКУ встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання.

Суд вважає, що факт неналежного виконання будь-якою із сторін за цим спором своїх зобов’язань за спірним договором –не доведена.

Правовідносини, які мають місце між сторонами по справі, належать до договору комісії.

За договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента (ст.1011 ЦКУ).

Договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії.

Комітент може бути зобов'язаний утримуватися від укладення договору комісії з іншими особами.

Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов'язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну (частини 1-3 ст. 1012 ЦКУ).

Комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії (ч. 1 ст. 1013 ЦКУ).

Оцінюючи спірний договір з точки зору таких його суттєвих умов, як умови про майно, яке Комісіонеру належить купити для Комітента, та його ціна, суд вважає, що вони визначені у спірному договорі належним чином, що підтверджується вищецитованими пунктами розділу 1-го договору, у тому числі –його пунктом 1.3, а також пунктами 1.1-1.7 та 4 Додатку №1 до основного договору.

Судом також звернуто увагу на редакцію пункту 1.3 основного договору, у якому сказано, що комісіонер зобов’язаний укласти договори купівлі в межах виділених коштів, розмір яких визначається у п. 4, у строк до 31 грудня 2005 року, якщо більший розмір не буде погоджено сторонами (п. 1.3).

Позивач не довів, що:

спірний договір не спрямований на реальне встановлення правовідносин та настання тих наслідків, які ним передбачені;

він не схвалив у подальшому договір, укладений його представником з перевищенням повноважень, наданих йому відповідно до Статуту підприємства;

сума вартості транспортних засобів, які йому належало купити для Комітента на виконання спірного договору, дійсно перевищує 1.500.000 грн.;

відповідач відмовив йому в оплаті вартості транспортних засобів, які він купив для нього на суму більше, ніж 1.500.000 грн.

4. Наявними у справі доказами, наданими відповідачем, на думку суду, доведено, що позивач, виконуючи свої зобов’язання у відповідності з укладеним договором комісії, виконував також вимоги статті 1014 ЦКУ, згідно якій комісіонер зобов'язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо у договорі комісії таких вказівок немає, комісіонер зобов'язаний вчиняти правочини відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.

Якщо комісіонер вчинив правочин на умовах більш вигідних, ніж ті, що були визначені комітентом, додатково одержана вигода належить комітентові.

Таким чином, суд, враховуючи вищевикладене, вважає, що у нього відсутні правові підстави для визнання спірного договору комісії недійсним та застосування правил статті 215 ЦКУ, а також статтей 207 та 208 Господарського кодексу України.

За таких обставин вимоги позивача задоволенню НЕ підлягають.

Відповідно до ст.ст. 47-1 та 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 202-204, 241,509,526,527,626, 1010-1014 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.22,32-33,36,38, 69, 77 та 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Судові витрати покласти на позивача.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні 05.02.08 року за згодою представника відповідача оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного господарського суду Луганської області у той же термін.

Рішення складено у повному обсязі та підписано –08 лютого 2008 року.

Суддя           А.П.Середа