ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

05.02.2008

Справа №2-28/16232-2007

За позовом – Державної установи «Держгідрографія» в особі філії ДУ «Держгідрографія» «Керченський район Держгідрографії», м.Керч,

до відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Крим Інтеройл», м. Керч,

про стягнення 1 049,88 грн.

Суддя С. М. Альошина

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – не з’явився

Від відповідача – не з’явився

Суть спору:

Державна установа «Держгідрографія» в особі філії ДУ «Держгідрографія» «Керченський район Держгідрографії», звернулась до господарського суду АР Крим із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крим Інтеройл», м. Керч, про стягнення 1 049,88 грн., у тому числі 810,34 грн. основного боргу, 124,17 грн. пені, 93,46 грн. індексу інфляції та 3 % річних у розмірі 21,91 грн.

Представник позивача у судовому засіданні, яке відбулось 24.01.2008 р., надав суду клопотання від 24.01.2008 р., в якому позивач просив суд стягнути з відповідача 124,17 грн. пені та 3 % річних у розмірі 21,91 грн., а в частині стягнення з відповідача 810,34 грн. позивач просив суд припинити провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України, у зв’язку зі сплатою відповідачем цієї суми боргу, що підтверджено банківською випискою № 157 від 11.12.2007 р.

Позивач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, однак, 04.02.2008 року, до розгляду справи у засіданні суду, від позивача на адресу господарського суду АР Крим надійшов лист № 1.2/1.4/338 від 01.02.2008 р., в якому позивач зазначив, що також підтримує позовні вимоги і в частині стягнення з відповідача 93,36 грн. індексу інфляції.

Відповідач у засідання суду не з’явився, вимоги ухвали господарського суду АР Крим від 24.01.2008 р. не виконав, хоча про час та місце розгляду справи у судовому засіданні повідомлений належним чином – рекомендованою кореспонденцією, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався, у зв’язку з неявкою представника відповідача у судове засідання та для надання сторонами додаткових документів і доказів у справі.

Строк вирішення спору був продовжений у порядку ст. 69 ГПК України, для надання сторонами додаткових документів і доказів у справі.

Розглянувши матеріали справи, суд

В С Т А Н О В И В:

17.01.2004 року між сторонами був укладений договір № 4.

Відповідно до п. 1.1. цього договору, предметом договору є надання замовнику (відповідачу) причальної лінії та додаткових послуг по обслуговуванню суден.

Згідно з п. 3.1. вищевказаного договору, за послуги надані у першому місяці стоянки та вказані у пунктах 1.1. і 2.1.1. даного договору, замовник (відповідач) здійснює оплату вартості послуг шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця (позивача) протягом п’яти діб з моменту виставлення рахунку.

Пунктом 3.2. вищевказаного договору передбачалось, що за послуги надані у наступні місяці, замовник (відповідач) зобов’язувався здійснювати передоплату у розмірі 50 % вартості послуг наданих за попередній місяць, не пізніше 10 числа поточного місяця.

На виконання умов вищевказаного договору, позивач свої зобов’язання виконав у повному обсязі, про що відповідачу були виставлені рахунки – фактури № СФ-0000415 від 30.11.2006 р. на суму 523,58 грн., № СФ-0000513 від 30.11.2006 р. на суму 237,04 грн. та № СФ-0000520 від 30.11.2006 р. на суму 49,72 грн., а всього на суму 810,34 грн., належно завірені копії яких додані позивачем до матеріалів справи.

Однак відповідач, у порушення умов вищевказаного договору, свої зобов’язання своєчасно не виконав, дані рахунки – фактури позивачу своєчасно не сплатив.

За таких обставин, заборгованість відповідача, на день подачі позову, склала 810,34 грн.

Вищевикладене свідчить про наявність зобов’язання у відповідача перед позивачем.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Згідно з п. 3.4. даного договору за несвоєчасну оплату рахунку (за різницю у сумі між передоплатою та фактичною вартістю послуг) замовник сплачує виконавцю пеню за кожен день затримки платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період нарахування пені.

Статтею 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, відповідачу нараховано пеню в сумі 124,17 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми боргу.

Таким чином, позивачем, нараховано відповідачу 93,46 грн. індексу інфляції та 3 % річних у розмірі 21,91 грн., які також підлягають стягненню з відповідача.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, у ході розгляду справи, тобто після порушення провадження у справі, відповідачем було сплачено позивачу 810,34 грн. основного боргу, що підтверджено банківською випискою за 11.12.2007 р., у зв’язку з чим в цій частині провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем, на день розгляду справи, в сумі 239,54 грн., у тому числі 124,17 грн. пені, 93,46 грн. індексу інфляції та 3 % річних у розмірі 21,91 грн., документально встановлений та підтверджений матеріалами справи.

Жодних заперечень, пов’язаних з предметом позову, зокрема, контррозрахунків на розрахунки позивача, щодо стягнення пені, індексу інфляції та 3 % річних, відповідачем суду представлено не було.

За таких обставин позов підлягає задоволенню частково.

Витрати на державне мито та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

1). Позов задовольнити частково.

2). Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Крим Інтеройл» (юридична адреса: 98320, АР Крим, м. Керч, вул. Свердлова, 49, кім. 418, фактична адреса: 98320, АР Крим, м. Керч, вул. Свердлова, 2, р/р 2849 у Промінвестбанку м. Керч, МФО 324548, ідентифікаційний код 30889790) на користь Державної установи «Держгідрографія» в особі філії Державної установи «Держгідрографія» «Керченський район Держгідрографії» (98318, АР Крим, м. Керч, вул. Кірова, 54, р/р 58871 у КФ АБ «Укрексімбанк», МФО 324786, ідентифікаційний код 25871380) 239,54 грн., у тому числі 124,17 грн. пені, 93,46 грн. індексу інфляції та 3 % річних у розмірі 21,91 грн., а також 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3). В іншій частині провадження у справі припинити.

Видати наказ після набрання рішенням господарського суду АР Крим законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Альошина С.М.