ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.08 Справа № 21/347

Господарський суд Львівської області у складі:

судді Масловська Л.З.

при секретарі Зубачик Н.

За позовом: інституту геофізики ім. С.І. Субботіна Національної академії наук України, м. Київ, до відповідача:Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області, смт. Івано-Франкове, Львівська область,

за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору –Фізико-механічний інститут імені Г.В. Карпенка, м. Львів, Троян Ярослав Дмитрович, смт. Івано-Франкове, Львівська область, Жінко Марія Костянтинівна, смт. Івано-Франкове, Львівська область,

про скасування рішень Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області №300 від 26.01.2006 р. “Про передачу земельної ділянки у власність” та №302 від 26.01.2006 р. “Про надання земельної ділянки у власність під будівництво індивідуального житлового будинку”.

за участю представників сторін:

позивача – Ганущин М.В., Сумарук Ю.П.-пред.

відповідача –н/з

третіх осіб – Жінко М.К., Троян Я.Д.

Суть спору: Позовну заяву подано інститутом геофізики ім. С.І. Субботіна Національної академії наук України, м. Київ, до Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області, смт. Івано-Франкове, Львівська область, за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору –Фізико-механічний інститут імені Г.В. Карпенка, м. Львів, Троян Ярослав Дмитрович, смт. Івано-Франкове, Львівська область, Жінко Марія Костянтинівна, смт. Івано-Франкове, Львівська область, про скасування рішень Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області №300 від 26.01.2006 р. “Про передачу земельної ділянки у власність” та №302 від 26.01.2006 р. “Про надання земельної ділянки у власність під будівництво індивідуального житлового будинку”.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 05.12.2007 р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 15.01.2008 р.. Розгляд справи неодноразово відкладався з мотивів, зазначених в ухвалах суду від 15.01.2008 р., 26.02.2008 р., 11.03.2008 р., 10.04.2008 року, 15.05.2008 року, 04.06.2008 року, 23.06.2008 року.

У відповідності до ст. 75 ГПК України справа слухається за наявними у ній доказами. Представникам сторін роз’яснено їх права згідно зі ст. ст. 20,22 ГПК України.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві, поясненнях. Ствердив, зокрема, що рішенням №72 від 27.02.1959 р. виконавчий комітет Івано-Франківської районної ради депутатів трудящих відвів правопопереднику позивача 0,71 га орної землі: дві ділянки 0,53 га та 0,18 га. Розпорядженням президента НАН України №221 від 07.04.2005 р. позивачу передано на баланс нерухоме майно та закріплено за позивачем зазначені ділянки. Не зважаючи на звернення позивача, відповідач не оформив у встановленому порядку позивачу право користування, навпаки, оспорюваними рішеннями передав у власність земельні ділянки суміжним землекористувачам Троян Я.Д. та Жінко М.К., у тому числі за рахунок земель, що є в користуванні позивача. Просить позов задоволити.

Третя особа на стороні відповідача –Фізико-механічний інститут імені Г.В. Карпенка позов підтримала з аналогічних мотивів.

У судовому засіданні представник відповідача позов заперечив з мотивів, зазначених у запереченні. Ствердив, що рішення №72 від 27.02.1959 р. виконавчого комітету Івано-Франківської районної ради депутатів трудящих виконане не було, позивач користується лише земельною ділянкою площею 6,3613 га на підставі Державного акту на права постійного користування землею ІІ-ЛВ №000463. Пояснив, що стверджувані позивачем земельні ділянки йому не належать, докази порушення їх меж відсутні. На підставі оспорюваних рішень у власність були надані земельні ділянки, які знаходились у постійному користуванні спадкодавців їх отримувачів ще з 1930 р. згідно із документами польського уряду. Просить у позові відмовити.

Треті особи на стороні відповідача –Троян Я.Д., Жінко М.К. позов заперечили з аналогічних мотивів.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

Позивач користується земельною ділянкою площею 6,3613 га на підставі Державного акту на права постійного користування землею ІІ-ЛВ №000463, виданого на підставі рішення Івано-Франківської селищної ради №106 від 24.12.1998 р.. З матеріалів справи не вбачається посилань на порушення права землекористування вказаною ділянкою.

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської райради депутатів трудящих №72 від 27.02.1959 р. “Про відвід 0,71 га орної землі інституту машинознавства та автоматики Академії Наук УРСР” вирішено відвести інституту машинознавства та автоматики Академії наук УРСР дві земельні ділянки в населеному пункті Залісся Івано-Франківської селищної ради із земель держземфонду, а саме 0,18 га між сусідами Наконечна Марія, Ховолко Іван та дорога; 0,53 га між сусідами Троян Д.А., держлісфонд та магнітна станція. П. 2 рішення зобов’язано інженера землевпорядника провести відвод в натурі.

Посилання відповідача на ту обставину, що дане рішення виконане не було, що відвід ділянки в натурі фактично не проводився, не заслуговує на увагу, оскільки не залежно від дати прийняття рішення, воно є обов’язковим до виконання. Згідно із ст. 57 Конституції (Основного закону) УРСР 1937 р., який діяв на час існування спірних відносин, ради депутатів трудящих ухвалюють рішення і дають розпорядження в межах прав, наданих їм законами СРСР і Української РСР. У відповідності до ст. 144 Конституції України, яка діє на час ухвалення рішення із врахуванням стверджуваного відповідачем невиконання до цього часу рішення органу місцевого самоврядування, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Не заслуговує на увагу і посилання відповідача на належність правопопередникам третіх осіб Троян Я.Д. та Жінко М.К. земельних ділянок з 1930 років у відповідності до документів польського уряду, як таке, що не має юридичного значення та суперечить законодавству. Згідно із ст. 6 Конституції (Основного закону) УРСР 1937 р., земля, її надра, води, ліси, тощо є державною власністю, тобто всенародним добром. У відповідності до ст. 3 ЗК УРСР 1970 р. земля є виключною власністю держави і надається тільки в користування. Дії, які в прямій або прихованій формі порушують право державної власності на землю, забороняються. У відповідності до ст. 6 ЗК України 1990 р., колишнім власникам землі (їх спадкоємцям) або землекористувачам земельні ділянки не повертаються. За їх бажанням їм може бути передано у власність або надано у користування інші земельні ділянки на загальних підставах. Відповідно, земельні ділянки, які до встановлення радянської влади належали певним особам, перейшли у власність держави і є вільними до відведення їх новим користувачам у встановленому порядку.

Правонаступником інституту машинознавства та автоматики Академії наук УРСР є Фізико-механічний інститут імені Г.В. Карпенка, що підтверджується п.1 постанови №4 від 15.01.1964 року “Про реорганізацію наукових установ Академії наук УРСР” та додатком №1 від 15.01.1964 року до вищезазначеної постанови, який містить перелік наукових установ Академії наук УРСР, що реорганізуються.

Розпорядженням президії НАН України №221 від 07.04.2005 р. “Про передачу основних засобів з балансу на баланс” вирішено дозволити Фізико-механічному інституту імені Г.В. Карпенка передати на баланс Інституту геофізики ім.. С.І. Суботіна НАН України зазначене майно та закріпити за позивачем земельні ділянки площею 0,53 га та 0,18 га у смт. Івано-Франкове Львівської області. Майно було передано, що підтверджується актом передачі з балансу Фізико-механічного інституту ім. Г.В.Карпенка НАН України на баланс Інституту геофізики ім.С.І.Субботіна НАН України господарських будівель, споруд та лабораторних приміщень №187 від 06.05.2005 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про закріплення зазначених земельних ділянок.

Згідно із ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок юридичним особам здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок. Клопотання юридичної особи підлягає розгляду відповідною районною державною адміністрацією або сільською, селищною, міською радою у місячний строк і відповідна рада зобов’язана надати згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки (ч. 5 ст. 123 ЗК України). Проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Однак, лише 26.01.2006 р. відповідачем було прийнято рішення №297 “Про розгляд заяв магнітної обсерваторії “Львів” ГІФ НАН України”, яким, всупереч ст. 123 ЗК України, ч. 2 ст. 19 Конституції України було зобов’язано позивача пред’явити картографічні матеріали на зазначені земельні ділянки.

Крім того, у відповідності до п. 2 вказаного рішення, було зобов’язано постійну комісію з питань регулювання земельних відносин вивчити це питання і повторно розглянути. Згідно із ч. 1 ст. 73 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Однак, цей пункт рішення виконаний не був, доказів зворотнього суду не надано.

Ст. 26 Закону України “Про місцеве самоврядування” відносить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин до виключної компетенції місцевої ради. Згідно із ч. 1 ст. 47 цього закону, постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. Таким чином, вирішивши повернути питання на розгляд постійної комісії, відповідач тим самим визнав, що відмовив позивачу у наданні земельної ділянки і що питання, неодноразово порушене позивачем, не було фактично вирішено ним по суті. Тим самим, відповідач не дотримався строків розгляду заяви про надання в оренду земельної ділянки, встановлених в ст. 123 ЗК України.

Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 123 ЗК України, рішення про відмову у наданні земельної ділянки в користування має містити мотивовані пояснення з посиланням на відповідні положення нормативно-правових актів, затвердженої містобудівної документації та документації із землеустрою. Однак, доказів відповідності рішення від 26.01.2006 р. зазначеним вимогам суду не надано. Станом на дату розгляду справи судом іншого рішення по суті порушеного питання відповідачем не прийнято. Водночас, позивач не ставить вимоги про скасування зазначеного рішення.

Оспорюваними рішеннями Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області №300 від 26.01.2006 р. “Про передачу земельної ділянки у власність” та №302 від 26.01.2006 р. “Про надання земельної ділянки у власність під будівництво індивідуального житлового будинку” Троян Ярославу Дмитровичу та Жінко Марії Костянтинівні було вирішено надати у власність земельні ділянки відповідно 0,45 га та 0,15 га.

Позивач посилається на ту обставину, що надані цими рішеннями земельні ділянки включають в себе частину земельних ділянок, відведених рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської райради депутатів трудящих №72 від 27.02.1959 р. “Про відвід 0,71 га орної землі інституту машинознавства та автоматики Академії Наук УРСР”, на оформлення яких претендує позивач. Згідно із ст.. 15 ЦК України не лише цивільне право, а й інтерес, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, підлягає захисту.

Однак, зазначене твердження не доведено суду у встановленому порядку належними доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Проте, суду не доведено належними доказами порушення закону відповідачем при прийнятті оспорюваних рішень. Згідно із ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.24,26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, ст.123 ЗК України, ст.ст.33,49,82-85 України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Суддя                                                                                           Масловська Л.З.