СУД  ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2008 р.
Справа № 12/28

Господарський
суд Чернівецької області у складі головуючого судді Бутирського А.А. за
участю секретаря судового засідання Козмуляка М.Д., розглянувши у
відкритому судовому засіданні адміністративний позов

Прокурора
Сокирянського району в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду
України у Сокирянському районі Чернівецької області

До приватного підприємця
ОСОБА_1м.Сокиряни Чернівецької області
Про стягнення заборгованості - в сумі
11354,10 грн.       Представники:   від позивача -Долінська А.О. -гол.
спеціаліст-юрисконсульт ( дов. від 18.02.2008р.)   від відповідача -ОСОБА_1.
-приватний підприємець   В засіданні приймали участь:  Швець О.А. -прокурор відділу облпрокуратури   СУТЬ СПОРУ: Прокурор Сокирянського
району Чернівецької області звернувся з позовом в інтересах держави в особі
Управління Пенсійного фонду України у Сокирянському районі Чернівецької
області до приватного підприємця ОСОБА_1м.Сокиряни Чернівецької області про
стягнення 11354,10  грн., яка
складається з недоїмки по внесках на загальнообов'язкове пенсійне страхування
до зазначеного вище Фонду за період з 01.10.2006р. по 31.10.2007р. в сумі
7076,84 грн. та фінансової санкції,
згідно рішення № 360 від 14.12.2007 року в сумі 4277,26 грн.  Ухвалою суду від 04.02.2008 року відкрито
провадження у справі, судове засідання призначено на 27.02.2008 року.
Відповідач в судовому засіданні усно заперечив проти позовних вимог,
посилаючись при цьому на те, що він є платником єдиного податку. Заслухавши
представників сторін та прокурора, розглянувши подані документи, з'ясувавши
фактичні обставини справи, суд -  ВСТАНОВИВ:
Відповідач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у
Сокирянському районі Чернівецької області і є платником страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.  01 січня 2004 року за винятками,
зазначеними у Прикінцевих положеннях, набув чинності Закон України “Про
загальнообов'язкове  державне пенсійне
страхування” (далі - Закон), який визначає, зокрема, принципи, засади і
механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного
страхування в Україні. Згідно зі статтями 1 та 14  Закону страхувальниками є роботодавці
-зокрема, підприємства, установи і організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та господарювання.  У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 17 Закону
страхувальник зобов'язаний
нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.
Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону страхувальники  зобов'язані
сплачувати  страхові  внески, нараховані за відповідний базовий
звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення
цього періоду. Статтею 106 вказаного Закону, передбачено відповідальність
страхувальників за несвоєчасну сплату сум страхових внесків, які зобов'язані
самостійно обчислити внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і
розмірах, визначених цією статтею. Суми
страхових  внесків своєчасно не  сплачені страхувальниками у строки,  визначені
статтею  20  цього Закону, в тому числі обчислені
територіальними органами Пенсійного фонду у випадках,  передбачених частиною третьою статті  20
цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати
страхових внесків (далі - недоїмка) і
стягуються  з  нарахуванням  пені
та застосуванням фінансових санкцій. Відповідно ж до частини 6 статті
20 цього Закону страхувальники зобов'язуються сплачувати страхові внески,
нараховані за відповідний базовий період, не пізніше ніж через 20 календарних
днів із дня закінчення цього періоду. У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 17
Закону страхувальник зобов'язаний
подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом. За підсумками року
платники, зазначені в п.п.2.1.3 п.2.1 Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду
України, затверджену постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від
19.12.2003р. та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. №
64/8663 надають органу Пенсійного фонду за місцем проживання розрахунки сум
страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за
звітний рік до 1 квітня наступного за звітним роком. Розрахунок подається
платником незалежно від стану його фінансово-господарської діяльності. Особи
винні в неподані чи несвоєчасному подані до органу Пенсійного фонду
встановленої звітності, а також у поданні недостовірної звітності, несуть відповідальність
відповідно до чинного законодавства. Відповідно до  п.5 ч. 9 ст. 106 Закону за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання
недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого
обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних
органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми
страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше десяти неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення -у розмірі 20
відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян. 30.11.2007 року начальником відділу персоніфікованого обліку та
головним спеціалістом відділу  обліку
надходження платежів УПФУ в Сокирянському районі було проведено перевірку
правильності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати внесків
на обов'язкове державне пенсійне страхування та достовірності подання
первинних документів про застрахованих осіб, які використовуються у системі
персоніфікованого обліку приватним підприємцем ОСОБА_1. За результатами
перевірки складений акт, яким встановлено необхідність донарахування
відповідачу страхових внесків до зазначеного фонду в сумі 8542,64 грн., з
яких 1465,80 грн. було зараховано, як сплата внесків по єдиному податку. По
факту даного порушення прийнято рішення № 360 від 14.12.2007 року про
застосування фінансових санкцій за донарахування органом ПФУ або
страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків
в сумі 4277,26 грн. Згадане рішення, на момент вирішення спору виконано не
було та до органів Державної виконавчої служби не пред'являлась, а тому є
обов'язковим для виконання відповідачем. Таким чином, у відповідача, який
отримав вказане рішення 26.12.2007 року, про що свідчить повідомлення про
вручення, виникла заборгованість по сплаті фінансових санкцій складає 4277,26  грн. та по внесках на загальнообов'язкове
пенсійне страхування 7076,84 грн.
Вказаний борг на день слухання справи не погашений, а тому підлягає
стягненню. Доводи відповідача не беруться до уваги судом, виходячи з
наступного. Статтею 5 Закону України ”Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування” регулюються відносини, що виникають між суб'єктами
системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших
нормативно-правових актів на ці правовідносини може поширюватися лише у
випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить.
Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; перелік
платників страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових внесків; стягнення заборгованості за цими
внесками. Пунктом першим статті 11 Закону установлено, що загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які працюють на
підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до
законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та
господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях, в об'єднаннях
громадян, у фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності та інших
осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний
податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний
торговий патент) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на
інших умовах, передбачених законодавством. Згідно з пунктом 1 статті 14
Закону страхувальниками цих осіб є їх роботодавці, які відповідно до частини
1 статті 15 цього Закону є платниками страхових внесків та зобов'язані на
підставі пункту 6 частини 2 статті 17 зазначеного Закону нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові
внески. У статті 18 Закону зазначено, що страхові внески є цільовим
загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в
порядку, встановленому цим Законом; вони не включаються до складу податків,
інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування, на ці внески
не поширюється податкове законодавство, а іншим законодавством не можуть
встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або
звільнення від їх сплати. Ставки, механізм справляння та пільги щодо сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлені Законом
України ”Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування”, яким разом
із Законом № 1058-ІУ не встановлено такої пільги, як звільнення від сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне страхування для суб'єктів
підприємницької діяльності, котрі перейшли на спрощену систему оподаткування.
Аналізуючи наведені правові норми, суд вважає, що страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не входять до системи
оподаткування, на них не поширюється податкове законодавство, іншим
законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати
страхових внесків або звільнення від їх сплати. Отже, обов'язок сплачувати
страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не
зумовлюється статусом платника податку як суб'єкта підприємницької
діяльності. Судові витрати, у частині державного мита, покласти на
відповідача, з вини якого спір безпідставно доведено до розгляду судом. На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.71,86,94,159,160-163,185,186,п.6
Прикінцевих та перехідних Положень Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -   ПОСТАНОВИВ:  1.
Позов задовольнити. 2.
Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1м.Сокиряни Чернівецької
області, АДРЕСА_1, (код НОМЕР_1)  на
користь Управління Пенсійного фонду України у Сокирянському районі
Чернівецької області, вул. Центральна, 74, (р/р 0200 у
Сокирянському відділенні ВАТ “Державний ощадбанк України”, МФО 356334) 7076,84
грн. недоїмки по сплаті страхових внесків та 4277,26  грн. фінансових санкцій. 3.          Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1м.Сокиряни Чернівецької області, АДРЕСА_1, (код НОМЕР_1)  в доход державного бюджету судовий збір в
сумі 113,54 грн.  Відповідно до ч. 1
ст. 185, ч. 1-3, 5 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України,
сторони які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному
порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження та апеляційної скарги, які подаються в апеляційну
інстанцію через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення. Заява
про апеляційне оскарження даної постанови подається протягом десяти днів з
дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно
до ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, з дня складання у
повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження. Постанова суду першої інстанції, якщо інше не
встановлено цим Кодексом набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо
таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, встановлений цим
кодексом, постанова набирає сили після закінчення цього строку.  У разі надання апеляційної скарги,
постанова набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.                          Суддя  А.А.Бутирський