ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

03.06.2008

Справа №2-24/17522-2007А

За адміністративним позовом Паливно – енергетичного комплексу «Современник», (95017 м. Сімферополь, проспект Перемоги, 15; ідентифікаційний код 24870616)

До відповідача ДПІ в м. Сімферополі, (95053 м. Сімферополь, вул. М. Залки, 1/9)

Про скасування податкових повідомлень-рішень

Суддя Колосова Г.Г.

При секретарі Капустіної І.М.

За участю представників:

Від позивача - Аметова Е.М., довіреність б.н. від 10.01.2008 р.

Від відповідача – Щербіна Д.С., довіреність № 45/10-0 від 25.05.2007 р.

Сутність спору:

Позивач звернувся з позовом до господарського суду АР Крим про скасування податкових повідомлень - рішень № /0 від 06.07.2007 р., № /1 від 08.08.2007 р., № /2 від 09.10.2007 р. про донарахування податку на прибуток у розмірі 98016,00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 49008,00 грн. за порушення Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідач проти позову заперечує за мотивами, викладеними у запереченні на позов та у додатковому запереченні.

Згідно з п. 6 Закону України “Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України” № 2953-ІV від 06.10.2005р., що набрав чинність 01.11.2005р., до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991р. (1798-12), вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 41 Кодексу Адміністративного судочинства України судом здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справі, дослідивши надані докази, заслухавши представників сторін, суд -

Встановив:

Паливно – енергетичний комплекс «Современник» зареєстровано як суб’єкт підприємницької діяльності-юридична особа виконкомом Сімферопольської міської ради 21.08.2007 р. та узято на податковий облік в ДПІ в м. Сімферополі.

25.06.2007р. Державною податковою інспекцією в м. Сімферополь здійснена виїзна планова перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2006 р. по 31.12.2006 р.

Згідно з висновками акту перевіркою встановлено зокрема порушення вимог пункту 4.1.6 п. 4.1. ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997 р., що виразилось у заниженні податку на прибуток у розмірі 98016,00 грн.

Вказані висновки акту мотивовано тим, що у позивача значиться кредиторська заборгованість перед кредиторами – ТОВ «Комтекс» та ТОВ «Ніо», які не значаться у державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців (установчі документи кредиторів визнані рішенням суду не дійсними), у зв’язку з чим позивач повинен був віднести суму заборгованості у валовий дохід як суму безповоротної фінансової допомоги.

На думку перевіряючих, це є підставою вважати припиненими зобов'язання за договорами між позивачем і ТОВ «Комтекс» та ТОВ «Ніо» в порядку статті 609 ЦК України, яка передбачає припинення зобов’язань у разі ліквідації юридичної особи.

На підставі акту перевірки ДПІ в м. Сімферополі винесене податкове повідомлення-рішення № 1/0 від 06.07.2007 р., яким донараховано податку на прибуток у розмірі 98016,00 грн. та застосовано штрафних санкцій у розмірі 49008, 00 грн.

Позивач оскаржив податкове повідомлення – рішення у адміністративному порядку, однак рішення було залишено без змін.

Позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, оскаржувані податкові повідомлення-рішення було прийнято на підставі підпункту “б” підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181.

Відповідно до зазначеної норми закону контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Суд вважає, що в даному випадку перевіркою не було достовірно встановлений факт заниження валових доходів підприємства.

Зокрема, перевіряючі інспектори-ревізори дійшли висновку про припинення зобов’язань за договорами, укладеними між позивачем та ТОВ «Комтекс», а також між позивачем та ТОВ «Ніо», на підставі того, що установчий договір, статут, свідоцтво платника податків ТОВ «Комтекс» були 17.04.2003 р. визнані в судовому порядку недійсними, а також статут, свідоцтво платника податків ТОВ «Ніо» 12.11.2004 р. також були визнані в судовому порядку недійсними.

Проте, зазначений висновок є передчасним і не заснованим ані на фактичних обставинах справи, ані на нормах чинного законодавства України.

Відповідно до статті 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Стаття 101 ЦК України встановлює випадки ліквідації юридичної особи, а саме: юридична особа ліквідується: за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами; за рішенням суду про визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом.

Визнання недійсними установчих документів підприємства не тягне за собою ліквідацію юридичної особи, крім того суд зазначає, що юридичним наслідком скасування державної реєстрації підприємства з підстав визначення його установчих документів недійсними мало бути здійснення ліквідаційної процедури, під час якої вирішуються питання про задоволення вимог кредиторів, в тому числі держави.

Крім того, відповідно до статті 111 ЦК України юридична особа є ліквідованою з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення, доказів внесення до ЄДР записів про припинення ТОВ «Комтекс» та ТОВ «Ніо» відповідачем суду не надані.

Відповідно до п 4.1. ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Підпунктом 4.1.6 п. 4.1. ст. 4 Закону визначено, що валовий дохід включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги.

Підпункт 1.22.2 п. 1.22 ст. 1 Закону визначає поняття безповоротної фінансової допомоги - сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності.

Поняття строку позовної давності визначено ст. 126 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 127 ЦК України).

Інших підстав для включення суми у валовий дохід як безповоротну фінансову допомогу закон не передбачає.

У зв’язку з тим, що строк позовної давності за договорами щодо стягнення кредитної заборгованості не скінчився, у відповідача були відсутні підстави для віднесення суми у розмірі 392062,00 грн. у доходи підприємства як безповоротну фінансову допомогу та на підставі п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» нарахування податку на прибуток, застосування штрафних санкцій.

В той же час, ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов’язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування та їх посадових осіб діяти тільки з підстав, в межах повноважень і способом, передбаченими Конституцією і законами України.

Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів того, що донарахування позивачу податку на прибуток, як слідство, застосування штрафних санкцій, спірним податковим повідомленням-рішенням здійснено обґрунтовано, ДПІ в м. Сімферополі суду не надано.

За таких обставин уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 3 грн. 40 коп. з Державного бюджету України на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина постанови.

Постанова складена у повному обсязі 06.06.2008 року.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.ч.1 ст. 94, 98, 160-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

1.          Позов задовольнити.

2.          Скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ в м. Сімферополь № /0 від 06.07.2007 р. (№ /1 від 08.08.2007 р., № /2 від 09.10.2007 р.) про донарахування податку на прибуток у розмірі 98016,00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 49008,00 грн.

3.          Стягнути з Державного бюджету України на користь Паливно – енергетичного комплексу «Современник», (95017 м. Сімферополь, проспект Перемоги, 15; ідентифікаційний код 24870616) 3,40 грн. судового збору.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАСУ - з дня складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження , апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Колосова Г.Г.