ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.05.08 Справа №6/276/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Зубкова Т.П. судді Зубкова Т.П. , Мойсеєнко Т. В. , Шевченко Т. М.

при секретарі: Пересаді О.В.

За участю представників сторін:

відпозивача – Філерська Б.В. (довіреність № 4 від 29.12.2007 р.)

від відповідача – Шугайло А.В. (довіреність № 1/01 від 14.01.2008 р.)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи та апеляційну скаргу Запорізької торгово-промислової палати (м. Запоріжжя)

на рішення господарського суду Запорізької області від 15.10.2007 р. у справі № 6/276/07

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАЗінвестбуд»

(м. Запоріжжя)

до відповідача Запорізької торгово-промислової палати (м. Запоріжжя)

про стягнення суми,

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАЗінвестбуд» звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Запорізької торгово-промислової палати 26769,60 грн. основного боргу за виконані в серпні 2006 р. роботи по договору підряду № 66/06 від 23.02.2006 р., 1895,14 грн. пені (нарахованої за період з 06.09.2006 р. по 06.03.2007 р. – на 18738,72 грн. боргу; за період з 06.03.2007 р. по 26.05.2007 р. – на 8030,88 грн. боргу), 1255,49 грн. втрат від інфляції (нарахованих за період з жовтня 2006 р. по квітень 2007 р. на борг в сумі 18738,72 грн.) та 458,12 грн. – 3 % річних (нарахованих за період з 06.09.2006 р. по 26.05.2007 р. – на 18738,72 грн. боргу; за період з 06.03.2007 р. по 26.05.2007 р. – на 8030,88 грн. боргу).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.10.2007 р. у справі № 6/276/07 (суддя Місюра Л.С.) позов задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача 28025,09 грн. основного боргу з врахуванням суми інфляційних втрат, 1895,14 грн. пені, 458,12 грн. – 3% річних, а також 303,78 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (арк. справи 91-92).

Не погоджуючись з прийнятим судовим актом, 23.10.2007 р. Запорізька торгово-промислова палата (відповідач у справі) звернулась до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (арк. справи 96-97).

Заявник просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 15.10.2007 р. у справі № 6/276/07 та прийняти нове, яким залишити позовні вимоги ТОВ «ЗАЗінвестбуд» без задоволення.

З підстав, викладених в апеляційній скарзі, заявник вважає, що господарським судом Запорізької області при винесенні рішення були неповно з’ясовані обставини справи і висновки, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що судом не з’ясовано, а позивачем не доведено – коли саме були підписані спірні акти виконаних робіт. Вказує, що в актах є посилання на договір № 66/6, а не № 66/06. На думку заявника, твердження позивача про те, що вказівка на № 66/6 є технічною помилкою, належним чином не доведено. Посилається на те, що відповідно до Інструкції № 88 «Ведення бухгалтерського обліку» документи, які складені з помилками та без обов’язкових реквізитів, не можуть прийматися для ведення бухгалтерського обліку.

Також заявник посилається на те, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, зокрема, ст.ст. 599, 653 ЦК України, оскільки у зв’язку із припиненням дії договору № 66/06 від 23.02.2006 р. зобов’язання між сторонами також припинилися.

12.12.2007 р. постановою Запорізького апеляційного господарського суду рішення у справі залишено без змін (арк. справи 109-110).

05.03.2008 р. Вищий господарський суд за результатами розгляду касаційної скарги Запорізької торгово-промислової палати скасував постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 12.12.2007 р. у справі № 6/276/07; справу передано на новий розгляд до Запорізького апеляційного господарського суду (арк. справи 131-133).

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 08.04.2008 р. апеляційна скарга Запорізької торгово-промислової палати прийнята до провадження та призначена до розгляду на 16.05.2008 р.

Розпорядженням Голови Запорізького апеляційного господарського суду № 917 від 15.05.2008 р. справу № 6/276/07 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Зубкова Т.П. (доповідач), судді Мойсеєнко Т.В., Шевченко Т.М.

В судовому засіданні 16.05.2008 р. представник заявника (відповідача у справі) підтримав у повному обсязі вищевикладені доводи в обґрунтування вимог за апеляційною скаргою.

Позивач у справі – Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАЗінвестбуд» письмовий відзив не представив.

Представник позивача в судовому засіданні повідомив, що позивач апеляційну скаргу відповідача не визнає, вважає доводи заявника надуманими, а оскаржуване рішення – обґрунтованим, прийнятим за повного з’ясування обставин справи, підстав для його скасування не вбачає. Просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 15.10.2008 р. у справі № 6/276/07 – без змін.

За клопотанням представників сторін апеляційний розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. За їх згодою в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в повному обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення місцевого господарського суду, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.02.2006 р. між Запорізькою торгово-промисловою палатою (замовником, відповідачем у даній справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАЗінвестбуд» (підрядником, позивачем у даній справі) було укладено договір № 66/06 (надалі – Договір), відповідно до умов якого Замовник доручив, а Підрядник зобов’язався виконати власними та залученими силами і засобами будівельні, монтажні, пусконалагоджувальні роботи, передбачені проектною документацією, по будівництву будівлі адміністрації виставок ЗТПП на перехресті вулиць Гастело - Нижньодніпровська в м. Запоріжжі, (надалі – об’єкт), а також здати об’єкт Замовнику в експлуатацію в обумовлений термін.

Відповідно до п. 5.1 Договору підрядник надає замовнику для перевірки, погодження та підписання акти приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3) не пізніше двох днів до закінчення місяця, що закривається формою.

Оплата робіт проводиться замовником щомісячно протягом п’яти перших днів місяця, наступного за звітним, на підставі актів виконаних підрядних робіт (Форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних підрядних робіт (Форма КБ-3) (п. 5.2 Договору).

Додатковою угодою № 6 від 27.07.2006 р. сторони доповнили п. 5.2 Договору текстом наступного змісту: «Замовник оплачує роботи в розмірі 70 % вартості виконаних підрядних робіт, пред’явлених до оплати за звітний місяць по формам КВ-2в та КБ-3, а решту 30 % резервує для наступної оплати після усунення можливих дефектів та браку на протязі 6 місяців з моменту здачі даного об’єкту Замовнику».

На виконання умов Договору позивач в серпні 2006 р. виконав підрядні роботи на загальну суму 26769,60 грн., що підтверджується актами приймання виконаних підрядних робіт за серпень 2006 р. (на суму 961,20 грн., на суму 10736,40 грн., на суму 15072,00 грн., копії актів – арк. справи 22, 25-26, 29-30) та довідками про вартість виконаних підрядних робіт за серпень (арк. справи 21, 24, 28).

Для оплати виконаних підрядних робіт позивач 31.08.2006 р. виставив відповідачу рахунки-фактури № СФ-0000473 (на суму 961,20 грн.), № СФ-0000474 (на суму 15072,00 грн.), № СФ-0000475 (на суму 10736,40 грн.).

Відповідач виставлені рахунки-фактури залишив несплаченими.

14.09.2006 р. сторони підписали Угоду про те, що договір підряду № 66/06 від 23.02.2006 р. припиняє свою дію з 23.08.2006 р.

Стягнення з Запорізької торгово-промислової палати 26769,60 грн. основного боргу, 1895,14 грн. пені, 1255,49 грн. суми інфляції та 458,12 грн. – 3 % річних стало предметом судового розгляду у даній справі.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи, зокрема, копіями Актів приймання виконаних підрядних робіт за серпень 2006 р. (форми КБ-2в на суму 961,20 грн., на суму 10736,40 грн., на суму 15072,00 грн.) та довідками про вартість виконаних підрядних робіт за той же місяць підтверджується, що в серпні 2006 р. позивач виконав та передав відповідачу підрядні роботи за Договором на загальну суму 26769,60 грн.

Акти підписані обома сторонами за Договором без зауважень, посвідчені печатками підприємств.

Виходячи з умов п. 5.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 6 від 27.07.2006 р.) замовник мав оплатити роботи, отримані за Актами приймання виконаних підрядних робіт за серпень 2006 р., наступним чином: 18738,72 грн. (70% від їх загальної вартості) – в строк до 05.09.2006 р., 8030,88 грн. (решту 30% від їх загальної вартості) – в строк до 05.03.2007 р.

Відповідач, як замовник, свої зобов’язання щодо оплати, всупереч умов Договору та вимог закону, не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за Договором в сумі 26769,60 грн.

Доказів оплати вказаної суми відповідач суду не надав.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення основного боргу за Договором заявлені обґрунтовано. Висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в цій частині відповідають матеріалам справи.

Посилання заявника на те, що Акти не містять дати підпису, а тому не можуть свідчити про вчинення господарської операції, є безпідставним, оскільки відсутність такого реквізиту як дата, не спростовує самого факту вчинення господарської операції – прийняття виконаних підрядних робіт за серпень 2006 р. Колегія суддів зауважує, що відповідач, підписуючи вказані акти, не був позбавлений права зазначити дату підписання самостійно.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Пунктом 6 ст. 231 ГК України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з п. 9.1 Договору, сторони обумовили, що у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов’язань Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі 0,5 % від вартості простроченого платежу за кожен день прострочки, враховуючи Закон України « Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань» від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР.

З огляду на вищевикладене, перевіривши розрахунок пені, колегія суддів вважає, що господарським судом правомірно задоволено вимоги про стягнення пені в сумі 1895,14 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Колегія суддів вважає, що господарський суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача 1255,49 грн. втрат від інфляції та 458,12 грн. – 3 % річних.

Доводи відповідача про те, що в спірних актах вказані реквізити не договору № 66/06 від 23.02.2006 р., а договору № 66/6 від 23.02.2006 р., обґрунтовано не взяті господарським судом до уваги. Відповідач, посилаючись на те, що вказані акти складені за іншим договором, відповідних доказів не представив. Як пояснив представник позивача, при зазначенні номера договору була допущена технічна помилка (описка). Колегія суддів з’ясувала, що 23.02.2006 р. інших договорів між сторонами, з подібною нумерацією, не укладалося. Вказані в актах роботи відповідають роботам, які передбачені Договором № 66/06 від 23.02.2006 р. Колегія суддів вважає, що допущена у зазначенні номеру договору описка не спростовує здійснення підрядником робіт за договором підряду № 66/06 від 23.02.2006 р.

Помилковим є твердження заявника, що у зв’язку з припиненням дії Договору у сторін за ним припинились будь-які зобов’язання. Пунктом 2 ст. 653 ЦК України, на який посилається в обґрунтування таких доводів заявник, передбачено, що зобов'язання сторін припиняються у разі розірвання договору. Проте, угодою від 14.09.2006 р. Договір було не розірвано, а змінено (в частині строку його дії). Відповідно до п. 1 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов’язання сторін змінюються відповідно до змінених умов. Відповідачем не доведено, що підрядні роботи, за які позивач стягує заборгованість, виконувались після 23.08.2006 р.

Комплексний аналіз положень ст. 599 та п. 4 ст. 631 ЦК України дає підстави стверджувати, що зобов’язання між сторонами припиняться у випадку їх належного виконання, а закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Посилання заявника на рішення господарського суду Запорізької області від 16.01.2007 р. по справі № 10/393/06 є безпідставним з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Згідно ч. 1 ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Вказаним рішенням не спростовується обґрунтованість вимог позивача та не підтверджується обґрунтованість заперечень відповідача по даній справі.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки доводи заявника апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах права, не підтверджені відповідними доказами та спростовані дослідженими обставинами справи, апеляційна скарга залишається судом без задоволення.

Колегія суддів дійшла висновку про відповідність рішення господарського суду Запорізької області нормам чинного законодавства. Підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Судові витрати по розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідно до приписів ст. 49 ГПК України покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Запорізької торгово-промислової палати (м. Запоріжжя) залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 15.10.2007 р. у справі № 6/276/07 залишити без змін.

Головуючий суддя Зубкова Т.П.

судді Зубкова Т.П.

Мойсеєнко Т. В. Шевченко Т. М.