КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.08                                                                      Справа № 321/12-05

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді          Поліщука В.Ю. (доповідач у справі),

суддів:                              Рудченка С.Г.,

Жук Г.А.,

при секретарі судового засідання Рустам'яні Е.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Броварської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області,

на постанову Господарського суду Київської області від 15.03.2006 року,

у справі №321/12-05 (суддя Писана Т.О.),

за позовом Дочірнього підприємства «АЕХ –Україна»(м.Славутич, Київська область),

до Державної податкової інспекції в м. Славутичі Київської області (м.Славутич, Київська область),

про визнання недійсним рішення ДПІ в м.Славутичі Київської області від 14.10.2004 року №/0 та рішення про результати розгляду апеляційної скарги №8738/24-58 від 02.11.2004 року,

від представників сторін:

від позивача: Тимчук О.Л. –представник (довіреність від 2.01.2008 року);

від відповідача: Артющенко О.О. –представник (довіреність №23 від 4.10.2007 року); Вітинська Р.Л. –представник (довіреність №36 від 18.03.2008 року);

В С Т А Н О В И В :

Дочірнє підприємство «АЕХ –Україна»звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до ДПІ у м. Славутичі Київської області про визнання недійсними рішення ДПІ в м.Славутичі Київської області від 14.10.2004 року №/0. Позовні вимоги були обґрунтовані, зокрема тим, що позивач, відповідно до Закону України «Про спеціальну економічну зону «Славутич», звільнений терміном на три роки від оподаткування прибутку, отриманого на території спеціальної економічної зони «Славутич»від реалізації інвестиційних проектів, затверджених виконавчим комітетом Славутицької міської ради.

Постановою Господарського суду Київської області від 15.03.2006 року по справі №321/12-05 позов задоволено повністю, визнано нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ в м. Славутичі від 14.10.2004 року №/0. Постанова місцевого господарського суду мотивована, зокрема тим, що позивач, відповідно до діючого законодавства набув пільг та був звільнений терміном на три роки від оподаткування прибутку, отриманого від реалізації інвестиційного проекту з IV кварталу 2003 року, в зв’язку з чим спірне податкове повідомлення - рішення було винесене без врахування норм вказаного закону, що надають пільги в оподаткуванні, а тому підлягає визнанню нечинним. Водночас, з Державного бюджету України на користь позивача було присуджено до стягнення 3 грн. 40 коп. - судового збору та 3300 грн. 00 коп. –в якості відшкодування витрат пов’язаних з проведенням судової експертизи.

Не погоджуючись із вказаною постановою Господарського суду Київської області, ДПІ в м. Славутичі Київської області 29.03.2006 року було подано до Київського міжобласного апеляційного господарського суду (через місцевий господарський суд) апеляційну скаргу, в якій скаржник просив скасувати спірну постанову та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник посилається на невірне застосуванням місцевим господарським судом норм матеріального права, зокрема, п.5 ст.1 Порядку визначення прибутку, отриманого від реалізації інвестиційних проектів суб’єктами спеціальної економічної зони «Славутич»та складання відокремленого балансу фінансово-господарської діяльності (затверджено Наказом Державної податкової адміністрації України №385 від 22.07.1999 року), оскільки за переконанням скаржника, ця норма не може бути застосована в такому випадку внаслідок того, що позивач здійснив власну реєстрацію як суб’єкта СЕЗ лише 25.12.2003 року, а тому доходи, отримані позивачем до 25.12.2003 року є доходами, отриманими від звичайної господарської діяльності, з яких має бути сплачений податок на прибуток. Крім того, скаржник зазначає, що фактична реалізація інвестиційного проекту була здійснена у січні 2004 року, а тому доходи, які були отримані у IV кварталі 2003 року не можуть бути доходами, отриманими від реалізації інвестиційного проекту.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 10.05.2006 року апеляційну скаргу ДПІ в м. Славутичі Київської області залишено без розгляду на підставі ч. 6 ст. 186 КАС України, матеріали справи №321/12-05 повернуто до Господарського суду Київської області.

30.06.2006 року до апеляційного господарського суду від Броварської МДПІ Київської області надійшла апеляційна скарга, в якій скаржник просить апеляційний господарський суд скасувати постанову Господарського суду Київської області від 15.03.2006 року у справі № 321/12-05 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Водночас, до апеляційної скарги скаржником було додано Заяву від 15.06.2006 року (вих. №1211/10-01) в якій скаржник просив апеляційний господарський суд поновити строк на апеляційне оскарження спірної судової постанови.

Ухвалою від 10.07.2006 року Київським міжобласним апеляційним господарським судом вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Господарського суду Київської області від 15.03.2006 року у справі №321/12-05 було призначено до розгляду у судовому засіданні за участю представників сторін.

Київським міжобласним апеляційним господарським судом ухвалою від 01.08.2006 року здійснено заміну відповідача у справі №321/12-05 (ДПІ в м.Славутичі Київської області на Броварську МДПІ Київської області) та поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження спірної судової постанови.

Ухвалою від 04.08.2006 року апеляційним господарським судом відкрито апеляційне провадження у справі №321/12-05 та за ухвалою від 09.08.2006 року проведено необхідні підготовчі дії, достатні для закінчення підготовки та призначення справи №321/12-05 до апеляційного розгляду. Київським міжобласним апеляційним господарським судом ухвалою від 14.08.2006 року закінчено підготовку та призначено розгляд справи у судовому засіданні 10.10.2006 року за участю представників сторін.

У судовому засіданні, яке відбулось 10.10.2006 року представником скаржника було подано Клопотання (вих.№10306 від 09.10.2006 року) в якому представник скаржника просив суд апеляційної інстанції зупинити провадження у справі №321/12-05 до закінчення процесу реорганізації та заміни відповідача по справі Броварської МДПІ Київської області на ДПІ у м. Славутичі.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 10.10.2006 року провадження у справі №321/12-05 було зупинено до встановлення правонаступника Броварської МДПІ Київської області.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 3.12.2007 року провадження у справі №321/12-05 було поновлено у зв’язку із припиненням обставин. які зумовили зупинення провадження у цій справі.

Розпорядженнями Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду та Заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду склад колегії суддів змінювався з підстав, зазначених у відповідних розпорядженнях.

Ухвалами Київського міжобласного апеляційного господарського суду розгляд справи №321/12-05 відкладався, крім того в судових засіданнях апеляційного господарського суду оголошувались перерви з підстав нез’явлення представників учасників судового провадження та необхідністю витребування додаткових доказів.

Під час розгляду справи в господарському суді апеляційної інстанції, представники скаржника вимоги, викладені в апеляційній скарзі підтримали у повному обсязі, просили скасувати спірну постанову та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, обґрунтовуючи це доводами наведеними в апеляційній скарзі.

Представник позивача у судових засіданнях апеляційного господарського суду проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову господарського суду Київської області від 15.03.2006 року у справі №321/12-05 - без змін. Водночас, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що позивачем відзиву на апеляційну скаргу надано не було.

В судовому засіданні апеляційного господарського суду, що відбулось 19.03.2008 року, колегією суддів апеляційного господарського суду була оголошена вступна та резолютивна частини ухвали апеляційної інстанції.

Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу і зібрані судом, заслухавши пояснення представників учасників адміністративного провадження, оцінивши докази, які мають значення для справи, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно було встановлено місцевим господарським судом, в період з 29.09.2004 року по 13.10.2004 року працівниками ДПІ у м.Славутич було проведено позапланову комплексну перевірку позивача дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 16.10.2003 року по 01.07.2004 року за результатами якої було складено Акт №116/23-1-32 від 13.10.2004 року (том 1, арк. справи 6-24).

В розділі 3 Акту від 13.10.2004 року (Висновки перевірки) зокрема зазначено, що позивачем допущені порушення вимог п.10.1 ст.10 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого було донараховано податок на прибуток за IV кварталі 2003 року в сумі 21,7 тис. грн. При цьому, як вбачається з тексту Акту перевірки, донарахування в Акті перевірки обґрунтовується наступним.

25.12.2003 року, Дочірнім підприємством «АЕХ-Україна»було отримано Свідоцтво суб'єкта спеціальної економічної зони «Славутич». Тому, згідно п.2 ст.6 Закону України «Про спеціальну економічну зону «Славутич»підприємство набуває право на отримання пільг по податку на прибуток з 25.12.2003 року.

Під час здійсненої перевірки було встановлено, що позивачем було складено Інвестиційний проект створення сучасної типографії широкоформатного друку. В ході реалізації інвестиційного проекту, 31.12.2003 року було здійснено монтаж і введення в експлуатацію друкарської машини фарбоструминного типу, про що був складений відповідний Акт вводу в експлуатацію від 31.12.2003 року. При цьому, першу відгрузку продукції згідно інвестиційного проекту було здійснено в січні 2004 року (рахунок №1 від 15.01.2004 року, довіреність №418068 серія ЯЖЖ). Актом перевірки було визначено, що перший прибуток від реалізації інвестиційного проекту позивачем отримано в 1 кварталі 2004 року.

В Акті перевірки вказано, що в порушення вимог п.10.1 ст.10 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», позивачем не оподатковано податком на прибуток об'єкт оподаткування в сумі 72400 грн. 00 коп., отриманий в IV кварталі 2003 року. Проте, об'єкт оподаткування в розмірі 72400 грн. 00 коп. ДП «АЕХ-Україна»було помилково та невірно віднесено до інвестиційної діяльності та оподатковано на пільгових умовах.

Як свідчать матеріали справи, 14.10.2004 року на підставі Акту перевірки №116/23-1-32 від 13.10.2004 року ДПІ в м.Славутич, відповідно до п.17.1.3 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», було прийняте податкове повідомлення-рішення №/0, яким позивачу було визначено податкове зобов’язання за платежем: податок на прибуток підприємств у сумі 30408 грн. 00 коп. у тому числі: 21720 грн. 00 коп. –основний платіж, 8688 грн. 00 коп. –штрафні (фінансові) санкції (том 1, арк. справи 25).

Як було встановлено колегією суддів господарського суду апеляційної інстанції, 22.10.2004 року вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем в адміністративному порядку, про що була подана скарга (том 1, арк. справи 26).

2.11.2004 року за результатами розгляду скарги ДПІ в м.Славутич було винесено Рішення №8739/24-58, яким позивачу в задоволенні скарги було відмовлено, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 14.10.2004 року №/0 було залишено без мін.

Судова колегія апеляційного суду, дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників учасників судового провадження, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувана постанова має бути залишена без змін виходячи з наступного.

З 01.09.2005 року, відповідно до п.1 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, зазначений кодекс набув чинності.

Відповідно до п.4) ч.1 ст.17 КАС України, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом відносяться до компетенції адміністративних судів.

Згідно з п.1 ч.1 ст.17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних та юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 7 ч.1 ст.3 КАС України встановлено, що суб'єкт владних повноважень –це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як встановлено апеляційним господарським судом, спірне податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем на підставі п.6.1 ст.6 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», ст.ст.2,11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»відповідно до яких, на державну податкову службу покладено обов’язок щодо здійснення контролю за додержанням податкового законодавства.

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що відповідач в цьому спорі №321/21-05 виступає, як суб’єкт владних повноважень, рішення якого оскаржується суб’єктом господарювання.

Частиною 6 КАС України визначено, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи положення вказаних правових норм, місцевим господарським судом були вірно застосовані приписи КАС України при розгляді позовних вимог у цій справі.

Згідно ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Здійснюючи перегляд в апеляційному порядку судового рішення місцевого господарського суду, апеляційним господарським судом встановлено правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, в частині визнання неправомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, що вбачається з наступного.

Як встановила колегія суддів апеляційного господарського суду, місцевий господарський суд вірно вказав на те, що мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що він є суб’єктом спеціальної економічної зони «Славутич». Зазначений висновок підтверджується наступним.

Порядок створення, ліквідації та особливості механізму функціонування спеціальної економічної зони «Славутич»визначено Законом України «Про спеціальну економічну зону «Славутич».

Згідно ст.ст.1,2 Закону, метою створення СЕЗ «Славутич»є залучення інвестицій для створення нових робочих місць у місті Славутич та забезпечення працевлаштування працівників Чорнобильської АЕС, які вивільняються у зв'язку з достроковим виводом її енергоблоків із експлуатації, збільшення обсягів виробництва товарів (робіт) і послуг, поставок на внутрішній ринок високоякісної продукції та послуг, а також впровадження нових технологій, ринкових методів господарювання та розвитку інфраструктури СЕЗ «Славутич», поліпшення використання природних та трудових ресурсів.

При цьому, як вірно було зазначено місцевим господарським судом, за наведених обставин, законодавство України на території СЕЗ «Славутич»діє з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про загальні засади створення і функціонування спеціальних (вільних) економічних зон» та Законом України «Про спеціальну економічну зону «Славутич».

Відповідно до ст.ст.3,4 Закону України «Про спеціальну економічну зону «Славутич», органами управління СЕЗ «Славутич»є: Славутицька міська рада та її виконавчий комітет у межах своїх повноважень; орган господарського розвитку і управління СЕЗ «Славутич», утворений Славутицькою міською радою за участю окремих суб'єктів підприємницької діяльності, які діють на території СЕЗ «Славутич».

До сфери повноважень Славутицької міської ради та її виконавчого комітету, зокрема, належать: укладення договору (контракту) з суб'єктом СЕЗ «Славутич»щодо умов реалізації інвестиційного проекту в порядку, встановленому Славутицькою міською радою; розгляд і затвердження в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, інвестиційних проектів, що реалізуються на території СЕЗ «Славутич».

Згідно ст.6 Закону України «Про спеціальну економічну зону «Славутич»суб'єктами СЕЗ «Славутич»є суб'єкти підприємницької діяльності, філії, відділення та інші відокремлені підрозділи, які розташовані на території СЕЗ «Славутич»і реалізують на цій території затверджені виконавчим комітетом Славутицької міської ради інвестиційні проекти кошторисною вартістю, еквівалентною не менше 200 тисяч доларів США, на підставі договору (контракту) щодо умов реалізації цього інвестиційного проекту та які зареєстровані органом господарського розвитку і управління СЕЗ «Славутич»як суб'єкти СЕЗ «Славутич».

Орган господарського розвитку і управління СЕЗ «Славутич»видає суб'єктам СЕЗ «Славутич»Свідоцтво про реєстрацію, що підтверджує право на отримання пільг, визначених цим Законом.

Як було вірно встановлено місцевим господарським судом, в Акті перевірки ДШ у м. Славутич Київської області №116/23-1-32 від 13.10.1004 року, (п.2.6 «Дотримання вимог Закону України від 03.06.1999 року №721-XIV «Про спеціальну економічну зону «Славутич») зазначено, що відповідно до вимог цього Закону ДП «АЕХ-Україна»складено Інвестиційний проект створення сучасної типографії широкоформатного друку, який затверджено рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради за №693 від 23.12.2003 року. Договір на реалізацію Інвестиційного проекту в спеціальній економічній зоні «Славутич»було затверджено 25.12.2003 року за №63. Свідоцтво про реєстрацію підприємства як суб'єкта СЕЗ №003 7 отримано 25.12.2003 року.

Кошторисна вартість проекту складає 461216,00 доларів США (власні кошти засновників та реінвестиції). Суть бізнес-ідеї є створення сучасної типографії широкоформатного друку.

Також, в Акті перевірки зазначено, що ДП «АЕХ-Україна»з 16.10.2003 року по 01.07.204 року не займалось діяльністю, яка не передбачена інвестиційним проектом.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про спеціальну економічну зону «Славутич», суб'єктами СЕЗ «Славутич», на території СЕЗ «Славутич»можуть провадитися всі види підприємницької діяльності, за винятком заборонених законами України.

Спеціальний правовий режим підприємницької діяльності, встановлений у СЕЗ «Славутич», поширюється на суб'єктів СЕЗ «Славутич»виключно під час здійснення ними підприємницької діяльності в період реалізації інвестиційного проекту на території СЕЗ «Славутич».

Затвердження виконавчим комітетом Славутицької міської ради інвестиційного проекту та укладення договору (контракту) щодо умов його реалізації є підставою для реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності органом господарського розвитку і управління СБЗ «Славутич», як суб'єкта СЕЗ «Славутич», укладення договорів оренди землі, приміщень тощо. Порядок укладення договору (контракту) визначається Славутицькою міською радою.

Таким чином, відповідно до вимог ст.ст.6,7 Закону України «Про спеціальну економічну зону «Славутич», ДП «АЕХ-Україна»на підставі затвердженого виконавчим комітетом Славутицької міської ради інвестиційного проекту кошторисною вартістю 461216 доларів США та Договору щодо умов його реалізації, було отримано Свідоцтво про реєстрацію підприємства як суб'єкта СЕЗ «Славутич»№0037 від 25.12.2003 року, яке підтверджує право позивача на отримання пільг, визначених вказаним Законом. Факт отримання позивачем Свідоцтва сторонами спору у справі не заперечується.

Виходячи з наведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивач з 25 грудня 2003 року набув права на отримання гарантованих пільг щодо оподаткування при умові здійснення підприємницької діяльності в період реалізації інвестиційного проекту на території СЕЗ «Славутич».

Правові, економічні та соціальні умови інвестиційної діяльності на території України визначає Закон України «Про інвестиційну діяльність», відповідно до ст.1 якого, інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект.

Інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій (ст.2 Закону).

Суб'єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності, згідно ст.5 Закону можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави.

Відповідно до п.2 ст.8 Закону України, «Про інвестиційну діяльність», суб'єкти інвестиційної діяльності зобов'язані: подавати в установленому порядку бухгалтерську і статистичну звітність; сплачувати податки, збори (обов'язкові платежі) в розмірах та у порядку, визначених законами України.

Згідно ст.9 цього Закону, основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

Як було вірно встановлено місцевим господарським судом, 27.10.2003 року в рамках реалізації інвестиційного проекту між позивачем, як виконавцем та ДП «Хехт Україна», як замовником був укладений Контракт №27-10/1 (том 1, арк. справи 29-31).

Пунктом 1 цього Контракту зазначено, що замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання по виготовленню та поставці плакатів, згідно специфікації, які є невід'ємною частиною даного контракту.

Відповідно до п.2 Контракту, позивач взяв на себе зобов’язання провести доставку продукції не пізніше 31.12.2003 року.

Відповідно до п.3 замовник зобов’язаний здійснити 100% передоплату в розмірі 50% не пізніше 4 банківських днів після підписання даного Контракту, а залишок 50% сплачує протягом 4 банківських днів після підписання акту виконаних робіт (п.3.1).

Місцевий господарський суд вірно встановив, що на виконання умов Контракту, ДП «Хехт-Україна»протягом жовтня-грудня 2003 року були перераховані на поточний рахунок позивача грошові кошти в сумі 172000 грн. 00 коп., у тому числі податок на додану вартість в розмірі 34400 грн. 00 коп. Факт здійснення перерахування підтверджено виписками банку з рахунків позивача, а саме: від 30.10.2003 року на загальну суму 30000 грн. 00 коп., у тому числі податок на додану вартість - 5000 грн. 00 коп.; від 19.11.2003 року на загальну суму 30000 грн. 00 коп., у тому числі податок на додану вартість - 5000 грн. 00 коп.; від 09.12.2003 року на загальну суму 40000 грн. 00 коп., у тому числі податок на додану вартість - 6666 грн. 67 коп.; від 11.12.2003 року на загальну суму 30000 грн. 00 коп., у тому числі податок на додану вартість - 5000 грн. 00 коп.; від 26.12.2003 року на загальну суму 12000 грн. 00 коп., у тому числі тому числі податок на додану вартість - 2000 грн. 00 коп.; від 30.12.2003 року на загальну суму 30000 грн. 00 коп., у тому числі податок на додану вартість - 5000 грн. коп. При цьому, як вбачається з цих виписок, призначення платежу «попередня оплата за виготовлення поліграфічної продукції відповідно до Контракту №27-10/1 від 27.10.2003 року»(том 1, арк. справи 31-36).

Як було встановлено місцевим господарським судом, вказана фінансова-господарська операція відображена позивачем в оборотно-сальдових відомостях по рахунку 36.1 «Розрахунки з вітчизняними покупцями»та по рахунку 31.1 «Банківські рахунки у національній валюті»за IV квартал 2003 року (том 1, арк. справи 84-95).

Відповідно до «Стандартів бухгалтерського обліку в Україні»(затверджено наказом Міністерства фінансів України №87 від 31.03.1999 року); Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», бухгалтерський та податковий облік базується на даних первинних документів, які підтверджують здійснення господарських операцій.

Первинний документ, згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст.9 цього Закону зазначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву підприємства, установи, від імені яких складений документ, назву документа (форми), код форми, дата і місце складання; зміст господарської операції, вимірювачі господарської операції (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Тобто, враховуючи зазначене, місцевий господарський суд дійшов до обґрунтованого висновку, що документальним підтвердженням виконання сторонами умов Контракту є належним чином оформлені первинні документи.

Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств»визначено, що продажем товарів є будь-які операції, що здійснюються згідно з договором купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію, незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів (п.1.31 ст.1).

Продажем результатів робіт (послуг) є будь-які операції цивільно-правового характеру з надання результатів робіт (послуг), з надання права на користування або на розпорядження товарами, у тому числі нематеріальними активами та іншими ніж товари об'єктами власності за компенсацію, а також операції з безоплатного надання результатів робіт (послуг).

Відповідно до п.3.1 ст.3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду на суму: валових витрат платника податку, визначених ст.5 цього Закону; суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із ст.ст.8, 9 цього Закону.

Прибуток платників податку, включаючи підприємства, засновані на власності окремої фізичної особи, згідно п.10.1 ст.10 Закону, оподатковується за ставкою 30 відсотків до об'єкта оподаткування.

Валовий дохід, згідно п.4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно п.5.1 ст.3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», валові витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Не вважаються продажем операції з надання товарів у межах договорів комісії, схову (відповідального зберігання), доручення, інших цивільно - правових договорів, які не передбачають передачу прав власності на такі товари.

Згідно п.п. 11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт(послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка із подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівку - дата її оприбуткування в касі платника податку, а за відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного надання результатів робіт (послуг) платником податку, (п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону).

У відповідності до п.11.1 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», для цілей цього Закону використовуються такі податкові періоди: календарні квартали, півріччя, три квартали, рік.

Згідно з п.16.4 та п.16.15 ст.16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»було розроблено «Порядок складання декларації про прибуток підприємства»(затверджено Наказом ДПА України №143 від 29.03.2003 року) відповідно до якого встановлено, що оригінал декларації подається платником до податкового органу за місцезнаходженням платника. Дані, наведені в декларації, повинні підтверджуватись первинними документами та відповідати податковому обліку (звітності).

Як було вірно встановлено місцевим господарським судом, з даними податкової звітності скоригований валовий доход позивача за 2003 рік складає 284100 грн. 00 коп., що відображено в рядку 03 Декларації про прибуток підприємства, сума валових витрат за 2003 рік складає 183900 грн. 00 коп., що відображено в рядку 06 даної декларації. Об'єкт оподаткування та прибуток, звільнений від оподаткування, відповідно складає 100200 грн. 00 коп. (рядки 08, 10 (додаток К5) Декларації) (том 1, арк. справи 92-95).

Заперечуючи проти позовних вимог, представники скаржника посилались на висновки Акта перевірки, відповідно до яких прибуток в сумі 27800 грн. 00 коп., який позивач вважає таким, що був отриманий від реалізації інвестиційного проекту, було відображено в рядку 10 «Прибуток, звільнений від оподаткування»Декларації про прибуток підприємства за IV квартал 2003 року. Заперечуючи проти того, що цей прибуток звільнений від оподаткування, податковим органом було визначено об'єкт оподаткування в сумі 72400 грн. 00 грн., як такий, що отриманий від звичайної фінансово - господарської діяльності за відповідний період, що не був оподаткований податком на прибуток за ставкою 30 відсотків,

Проте, місцевий господарський суд вірно визначив, що згідно з Актом перевірки не можливо дійти ґрунтовних висновків по яких господарських операціях та на підставі яких саме первинних документів ревізорами була визначена сума оподаткованого прибутку, що оподатковується за базовою ставкою та оподаткованого прибутку, що підлягає звільненню від оподаткування.

На підставі норм Закону України «Про спеціальну економічну зону «Славутич»був розроблений «Порядок визначення прибутку, отриманого від реалізації інвестиційних проектів суб'єктами спеціальної економічної зони «Славутич», та складання відокремленого балансу фінансово-господарської діяльності»(затверджено Наказом ДПА України №385 від 22.07.1999 року).

Пункт 1 ст.1 Порядку встановлює особливості визначення прибутку, отриманого від реалізації інвестиційних проектів суб'єктами спеціальної економічної зони «Славутич».

Відповідно до ст.9 Закону України в «Про спеціальну економічну зону «Славутич»та ст.1 Порядку передбачено спеціальний правовий режим підприємницької діяльності та особливості оподаткування на території СЕЗ «Славутич».

Зазначеними нормативними актами встановлено, що до суб'єктів СЕЗ «Славутич»застосовується спеціальний правовий режим підприємницької діяльності та надаються пільги щодо сплати ввізного мита, податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств, внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, збору до Державного інноваційного фонду України та плати за землю.

Згідно п.5 ст.9 цього Закону та п.п.3-5 ст.1 Порядку, прибуток суб'єктів СЕЗ «Славутич», отриманий на території СЕЗ «Славутич» від реалізації інвестиційних проектів, затверджених виконавчим комітетом Славутицької міської ради, звільняється від оподаткування на три роки, а з четвертого по шостий рік реалізації інвестиційних проектів оподатковується за ставкою 50 відсотків діючої ставки оподаткування. Ця норма застосовується з моменту одержання суб'єктами СЕЗ «Славутич»першого прибутку від реалізації інвестиційного проекту, а саме з того звітного (податкового) періоду, в якому було отримано такий прибуток. Першим роком терміну застосування пільгового режиму вважається рік, у будь-якому із звітних (податкових) кварталів якого отримано перший прибуток.

Відповідно до п.7 ст.1 Порядку, прибуток суб'єкта СЕЗ «Славутич», отриманий від реалізації інвестиційного проекту, визначається таким чином: п.п.7.1 - якщо вироблена продукція (роботи, послуги) філії, відділення, іншого відокремленого структурного підрозділу, цеху (дільниці), на яких реалізується інвестиційний проект, продається зовнішньому споживачу, то прибуток визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу, отриманого підприємством від - продажу товарів (робіт, послуг), виготовлених (виконаних, наданих) з використанням інвестицій, на суму валових витрат підприємства у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням цього виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а також на суму амортизаційних відрахувань, нараховану на основні засоби відповідно до ст. 8 цього Закону.

При цьому, прибуток визначається на підставі розрахунку обчислення прибутку структурного підрозділу (філії, відділення, дільниці, цеху) суб'єкта СЕЗ «Славутич», продукція якого виготовлена в результаті впровадження інвестиційного проекту і підлягає продажу за межі підприємства (додаток 1); цей розрахунок Додається органам державної податкової служби за місцем реєстрації таких суб'єктів СЕЗ «Славутич»як платників податків у терміни, встановлені для подання декларації про прибуток підприємства.

Вказаний Порядок обчислення прибутку використовується також тими платниками податку, щодо яких інвестиційні проекти запроваджено в цілому на підприємстві (п.п.7,1 п.7 ст.1).

Відповідно до п.п.7.3 Порядку - прибуток, визначений згідно з підпунктами 7.1 і 7.2 пункту 7 цього Порядку, звільняється від оподаткування і враховується при обчислення оподатковуваного прибутку в межах суми, що дорівнює сумі прибутку, розрахованого як добуток суми загального прибутку підприємства від реалізації інвестиційного проекту та коефіцієнта (витрати на виробництво й амортизацію структурного підрозділу до суми валових витрат й амортизації підприємства в цілому).

Якщо суб'єкт СЕЗ «Славутич»займається кількома видами підприємницької діяльності, то пільга в оподаткуванні прибутку застосовується тільки до прибутку, одержаного від того виду діяльності, що передбачений інвестиційним проектом. За таким видом діяльності суб'єкт СЕЗ «Славутич»повинен вести окремий податковий облік для визначення прибутку, одержаного від реалізації інвестиційного проекту (п.8 ст.1).

Прибуток, згідно п.9 ст.1 Порядку визначення прибутку, отриманого від реалізації інвестиційних проектів суб'єктами спеціальної економічної зони «Славутич», та складання відокремленого балансу фінансово-господарської діяльності, отриманий від реалізації інвестиційних проектів, повинен дорівнювати прибутку, визначеному цим підприємством на підставі даних податкового обліку. Прибуток як результат реалізації інвестиційних проектів відображається у відповідних документах податкової звітності і дорівнює прибутку, визначеному згідно з пунктом 7 цього Порядку.

Відповідно до п.6 ст.9 Закону України «Про спеціальну економічну зону «Славутич»та п.13 ст.1 Порядку визначення прибутку, отриманого від реалізації інвестиційних проектів суб'єктами спеціальної економічної зони «Славутич», та складання відокремленого балансу фінансово-господарської діяльності, до валового доходу суб'єктів СЕЗ «Славутич»з метою оподаткування не включається отримана згідно з інвестиційним проектом сума інвестицій у вигляді: коштів; матеріальних цінностей; нематеріальних активів, включаючи легалізовані на території України авторські права, права на винаходи, корисні моделі, промислові зразки, знаки для товарів і послуг, ноу-хау тощо, вартість яких у конвертованій валюті підтверджена згідно з законами (процедурами) країни інвестора або міжнародними торговельними звичаями, а також експертною оцінкою в Україні.

У разі, якщо протягом звітного (податкового) періоду відбувається часткове або повне відчуження зазначеної інвестиції, суб'єкт підприємницької діяльності, який отримав інвестицію, зобов'язаний сплатити податок з прибутку, одержаного в такому звітному (податковому) періоді.

Дані вимоги не поширюються на підприємства, на яких з урахуванням відчуження частки інвестиції обсяг інвестицій залишається не менше ніж 200 тис. дол. США.

Виходячи з наведених вище вимог законодавчих та нормативних актів, місцевий господарський суд вірно дійшов висновку, що грошові кошти, які були отримані позивачем у якості авансу по Контракту №27-10/1 від 27.10.2003 року в сумі 27800 грн. 00 коп. є прибуток, отриманий позивачем на території СЕЗ «Славутич»від реалізації інвестиційного проекту, затвердженого виконавчим комітетом Славутицької міської ради, звільняється від оподаткування на три роки з моменту одержання підприємством першого прибутку від реалізації інвестиційного проекту.

Відповідно до п.п. 11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», першою подією, яка відбулася раніше, а саме: поставка товару (робіт, послуг) або його оплата, є зарахування коштів від ДП «Хехт Україна», як замовника по Контракту, на розрахунковий рахунок позивача в сумі 172000 грн. 00 коп., у т.ч. податок на додану вартість в розмірі 34400 грн. 00 коп. в оплату товару (поліграфічна продукція), що підлягає продажу. Відвантаження поліграфічної продукції, як зазначено в Акті перевірки, здійснено в січні 2004 року. що самим позивачем не заперечується.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що грошові кошти, отримані позивачем, як передоплата за поліграфічну продукцію в IV кварталі 2003 року, є першим прибутком від реалізації інвестиційного проекту і тому мають бути оподатковувані на пільгових умовах.

У відповідності до п.11.1 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», звітним (податковим) періодом є квартал. Звітним періодом, в якому позивачем отримано перший прибуток від реалізації інвестиційного проекту є IV квартал 2003 року.

Таким чином, виходячи з вимог законодавчих і нормативних актів та дослідженими первинними бухгалтерськими документами і обліковими регістрами, господарський суд першої інстанції вірно встановив, що позивач набуває пільг і звільняється на три роки від оподаткування прибутку, отриманого від реалізації інвестиційного проекту з IV кварталу 2003 року.

Враховуючи наведене, за переконанням колегії суддів апеляційного господарського суду, суму прибутку в розмірі 72400 грн. 00 коп., отриману позивачем до моменту реєстрації ДП «АЕХ-Україна»суб'єктом СЕЗ «Славутич», а саме до 25.12.2003 року та вводу в експлуатацію підприємством друкарської машини фарбострунного типу, а саме до 31.12.2003 року, обґрунтовано віднесено до прибутку від реалізації інвестиційного проекту у IV кварталі 2003 року, так як цей прибуток є першим, прибутком від реалізації інвестиційного проекту, який було отримано саме у IV кварталі 2003 року.

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що висновки Акта перевірки №116/23-1-32 від 13.10.2004 року щодо оподаткування податком на прибуток за базовою ставкою об'єкту оподаткування в сумі 72400 грн. 00 коп., отриманого позивачем суб'єктом СЕЗ «Славутич», документально та нормативно не підтверджуються, оскільки Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств»податковим періодом визначає, календарний квартал, півріччя, три квартали, рік, а не конкретну календарну дату, в якій відбулась певна подія.

Таким чином, сума прибутку в розмірі 72400 грн. 00 коп., яка була отримана позивачем, обґрунтовано віднесено до прибутку від реалізації інвестиційного проекту у IV кварталі 2003 року.

Правомірність віднесення позивачем прибутку в розмірі 72400 грн. 00 коп. до прибутку від реалізації інвестиційного проекту у IV кварталі 2003 року підтверджені також Висновком Київського науково –дослідного інституту судових експертиз №250 судово-бухгалтерської експертизи від 20.01.2006 року

Зазначений Висновок експертної установи приймається колегією суддів апеляційного господарського суду у якості доказу, на підставі ст.70 КАС України відповідно до якої, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Стаття 69 КАС України визначає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 4 ст. 70 КАС України, встановлено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо обґрунтованості позовних вимог.

Відповідно до ч.1. ст.71 КАС України, обов’язок доказування щодо підстав своїх вимог і заперечень покладається на сторін, в залежності від обставин, які сторона доводить чи спростовує. Водночас, ч.2 ст. 71 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Таким чином, в нашому випадку, у справі №321/12-05 це стосувалось скаржника, який мав би довести належними засобами доказування наявність податкового зобов’язання, чого належним чином зроблено не було. Водночас, за переконанням колегії суддів апеляційного господарського суду, позивачем у повній мірі були доведені та обґрунтовані позовні вимоги, щодо визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що постанова Господарського суду Київської області від 15.03.2006 року у справі №321/12-05 прийнята при належному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права.

Відповідно з цим, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що постанова Господарського суду Київської області від 15.03.2006 року у справі №321/12-05 є обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, отже апеляційна скарга Броварської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області задоволенню не підлягає.

Керуючись Розділом VII «Прикінцеві та перехідні положення», ст.ст.11,69,71,184,195,196 п.1) ст.198, ст.200, п.1) ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Апеляційну скаргу Броварської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області на постанову Господарського суду Київської області від 15.03.2006 року у справі №321/12-05 залишити без задоволення.

2. Постанову Господарського суду Київської області від 15.03.2006 року у справі №321/12-05 залишити без змін.

3. Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження.

4. Матеріали справи №321/12-05 повернути до Господарського суду Київської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця з дати складення ухвали в повному обсязі до адміністративного суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали був виготовлений та підписаний 21.03.2008 року

Головуючий суддя                                                  Поліщук В. Ю.

Судді:                                                                       Рудченко С.Г.

Жук Г.А.

Дата відправки 03.04.08