ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"02" квітня 2008 р.                                        Справа № 17/88

м. Чернігів                                                                          «02 »квітня 2008 року

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Кушнір І.В., судді Фесюра М.В., Сидоренко А.С., розглянула у відкритому судовому засіданні за участю:

Секретаря судового засідання: Чепурна О.В.

Представників позивача: Дорошенко В.А. –директор, наказ №20 від 14.11.95р., паспорт.

Плющ О.В. –представник, дов. б/н від 04.01.06р.

Представників відповідача: Городник Т.М. – заст. нач. управління, дов.№10-2017/669 від 19.03.08р.

матеріали справи №17/88

За ПОЗОВОМ: Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт»

юридична адреса: 14020, м. Чернігів, вул. Малиновського, 32

фактична адреса: 14027, м. Чернігів, вул. Шевченка, 103

До ВІДПОВІДАЧА: Державної податкової адміністрації України

04655 МПС, м. Київ-53, Львівська площа, 8

Про зобов’язання вчинити певні дії

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Моноліт»пред`явлено позов до ДПА України про зобов’язання вчинити певні дії, а саме: надати остаточний висновок щодо доцільності продовження терміну розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом від 11.10.06р. за №11/10/06, укладеного між ТОВ «Моноліт»та ТОВ «БергСтрой»(м. Москва), за яким отримано висновок Міністерства економіки України про належність операції за зовнішньоекономічним контрактом до операції поставки складних технічних виробів згідно зі статтею 6 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”, вважаючи незаконним та необґрунтованим відмову у наданні такого висновку.

Відповідач проти позову заперечує з тих підстав, що у листі Позивача було відсутнє обґрунтування щодо необхідності продовження термінів розрахунків, умовами контракту взагалі не визначено конкретний термін поставки обладнання. Крім того, умова та назва контракту свідчать, що це є договір купівлі-продажу готового та бувшого у використанні товару.

Крім того, документи стосовно отримання остаточного висновку щодо доцільності продовження терміну розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом надані податковому органу після закінчення законодавчо встановлених термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності та закінчення дії самого контракту.

На момент звернення до ДПА України, а саме 23.03.07р., закінчився строк дії контракту, крім того, Позивачу на той момент вже було 02.03.07р. повернуто предоплату та контракт фактично був розірваний.

Крім того, на даний момент надання таких висновків виключено з компетенції ДПА України.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

11.10.06р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «БергСтрой»(Росія, м.Москва) –Продавець та Товариством з обмеженою відповідальністю «Моноліт»(Україна) – Покупець було укладено Договір купівлі продажу обладнання №11/10/06 (далі Договір), а саме: преса пакетувального, модель RICO S-40, 1988р.в. №81 б/в.

Згідно п.2.1., 2.2. Договору загальна вартість Товару складає 1400000 рублів Російської Федерації. Оплата проводиться Покупцем в наступному порядку: в строк до 19.10.06р. оплата в розмірі 1400000 рублів Російської Федерації. Оплата проводиться Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця або іншим способом за погодженням сторін у відповідності до діючого законодавства Російської Федерації.

Відповідно до п.3.4. Договору Товар передається Покупцю на протязі 7 днів після повної оплати Товару з одночасним підписанням акту прийомки-передачі Товару.

Згідно п.4.1. Договору, останній укладений на строк з 11.10.06р. до закінчення всіх взаєморозрахунків між Продавцем та Покупцем.

Платіжним дорученням №0408004 від 16.10.06р. Позивач перерахував ТОВ «БергСтрой»1400000 рублів Російської Федерації.

Листом від 10.01.07р. за №09/07 ТОВ «БергСтрой»повідомив Позивача, що перевіркою справності пресу встановлено несправність головного циліндру, а тому необхідно тривалість поставки преса продовжити ще на три місяці, тобто до 160 днів.

Листом від 11.01.07р. за №2/11/01 ТОВ „Моноліт” було запропоновано п.4.1. Договору вважати викладеним в наступній редакції: «Настоящий Контракт укладений на строк з 11.10.06р. до 11.01.07р.».

Як пояснили в судовому засіданні представники Позивача, обмін пропозиціями відбувався електронною поштою, в зв`язку з чим, ТОВ «БергСтрой»та ТОВ «Моноліт»обмінялися відсканованими разом з печатками копіями уточненого контракту купівлі продажу обладнання за №11/10/06 від 11.10.06р. Після його узгодження сторонами, ці відскановані з печатками копії було скріплені сторонами відтисками мокрої печатки, що підтверджується наданим для огляду в судовому засіданні оригіналом даного контракту та доданою до справи клопотанням, що надійшло до суду 17.03.08р., копією контракту.

Пунктом 3.4. Контракту було визначено, що продавець і покупець зобов`язані організувати погрузку Товару протягом 7 днів після закінчення робіт по демонтажу Товару.

Пунктом 4.1. Контракту було визначено: «Настоящий Контракт укладений на строк з 11.10.06р. до 11.01.07р.».

11.01.07р. між сторонами була укладена додаткова угода, згідно якої п.4.1. Договору був викладений в наступній редакції: «Настоящий Контракт укладений на строк з 11.10.06р. до 20.03.07р.».

Листом від 26.02.07р. за №1/26/02 ТОВ „Моноліт” ініціювало розірвання контракту з вимогою повернути предоплату та з дня повернення предоплати вважати контракт розірваним.

02.03.07р. ТОВ «БергСтрой»повернуло ТОВ «Моноліт» кошти в сумі 1400000 рублів Російської Федерації, оскільки виготовлення головного циліндру є практично неможливим, що підтверджується відповідними копіями платіжних документів. Між сторонами була досягнута угода про розірвання договору та повернення передплати покупцю.

Листом від 22.02.07р. за №5/02 Позивач звернувся до Міністерства економіки України про отримання висновку щодо віднесення вищевказаного зовнішньоекономічного договору до видів, визначених у статті 6 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Листом від 20.03.07р. за №102-41/419 Мінекономіки України надано Позивача висновок про віднесення вищевказаного Договору до договорів поставки складних технічних виробів.

Листом від 23.03.07р. за №13/03 Позивач звернувся до Державної податкової адміністрації України про отримання остаточного висновку щодо доцільності продовження терміну розрахунків згідно із статтею 6 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Листом від 30.03.07р. за №3103/6/22-5016 Державна податкова адміністрація України відмовила в наданні висновку.

Листом від 04.05.07р. за №16/05 Позивач повторно звернувся до Державної податкової адміністрації України про отримання остаточного висновку щодо доцільності продовження терміну розрахунків згідно із статтею 6 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Листом від 15.05.07р. за №4680/6/22-5016 Державна податкова адміністрація України повторно відмовила в наданні висновку, зазначивши, що з порушених у листі питань ДПА України надавалась обґрунтована відповідь листом від 30.03.07р. за №3103/6/22-5016 на адресу підприємства.

Листом від 06.07.07р. за №22/07 Позивач знову звернувся до Державної податкової адміністрації України про отримання остаточного висновку щодо доцільності продовження терміну розрахунків згідно із статтею 6 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Листом від 26.07.07р. за №7161/6/22-5016 Державна податкова адміністрація України повторно відмовила в наданні висновку, зазначивши, що з порушених у листі питань ДПА України надавалась обґрунтована відповідь листами від 30.03.07р. за №3103/6/22-5016 та від 15.05.07р. за №4680/6/22-5016 на адресу підприємства.

Враховуючи, відмову ДПА України, ТОВ «Моноліт»пред`явлено позов до ДПА України про зобов’язання вчинити певні дії, а саме: надати остаточний висновок щодо доцільності продовження терміну розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом від 11.10.06р. за №11/10/06, укладеного між ТОВ «Моноліт»та ТОВ «БергСтрой»(м. Москва), за яким отримано висновок Міністерства економіки України про належність операції за зовнішньоекономічним контрактом до операції поставки складних технічних виробів згідно зі статтею 6 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.11 вищевказаного Кодексу:

“Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.”

Відповідно до ч.2 ст.69 зазначеного Кодексу:

«Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.»

Згідно ч.ч.4,5 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України:

«Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної ініціативи.»

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України:

«1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.»

Згідно ч.1 ст.1 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” від 23 вересня 1994 року N185/94-ВР, в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, (далі Закон №185):

«Виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у терміни виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 90 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного терміну потребує індивідуальної ліцензії Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №185:

«Імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 90 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують індивідуальної ліцензії Національного банку України.»

Згідно ч.ч.1,2 ст.6 Закону №185:

«У разі перевищення термінів, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону, в разі виконання резидентами договорів виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, оперативного і фінансового лізингу, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення Національний банк України може надавати індивідуальні ліцензії.

Порядок віднесення операцій резидентів до зазначених у частині першій цієї статті встановлюється Кабінетом Міністрів України.»

Згідно п.5 Порядку віднесення операцій резидентів у разі провадження ними зовнішньоекономічної діяльності до договорів виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, оперативного та фінансового лізингу, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 2002р. N445 (далі Порядок), який був чинним на момент виникнення спірних відносин:

«До операцій резидентів, які здійснюються під час виконання договорів поставки складних технічних виробів, відносяться операції з поставки устаткування частинами або складних технічних виробів, що потребують установки, монтажу, налагодження, гарантійного обслуговування і введення їх у дію на місці експлуатації, а також з поставки складних технічних виробів, термін виготовлення та транспортування яких перевищує 90 днів.»

Відповідно до п.10 Порядку:

«Для одержання остаточного висновку щодо доцільності продовження терміну розрахунків згідно із статтею 6 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" резидент повинен подати до Державної податкової адміністрації такі документи:

1) лист-звернення, складений за довільною формою, з обов'язковим обґрунтуванням необхідності продовження терміну повернення валютної виручки за зовнішньоекономічним договором (контрактом) із зазначенням суми заборгованості та терміну, необхідного для завершення розрахунків;

2) висновок Мінекономіки щодо віднесення зовнішньоекономічного договору (контракту) до видів, визначених у статті 6 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті";

3) засвідчену в установленому порядку копію зовнішньоекономічного договору (контракту) з обов'язковим зазначенням юридичної адреси та банківських реквізитів іноземних контрагентів. Якщо текст зовнішньоекономічного договору викладений іноземною мовою, заявник додає його переклад, засвідчений в установленому порядку;

4) копії документів, що засвідчують стан виконання зовнішньоекономічного договору (контракту) на дату звернення до Мінекономіки (платіжні документи, довідки банків, вантажні митні декларації, коносамент тощо).»

Згідно п.11 Порядку:

«Перелічені у пункті 10 цього Порядку документи розглядаються Державною податковою адміністрацією протягом десяти днів з дня їх реєстрації. Після закінчення цього терміну Національному банку та резиденту надається остаточний висновок щодо доцільності продовження терміну розрахунків згідно із статтею 6 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

У разі відмови Державної податкової адміністрації у видачі остаточного висновку резиденту надається відповідь з обґрунтуванням причин відмови, про що інформується Мінекономіки.»

Як вбачається з листа від 30.03.07р. за №3103/6/22-5016 Державна податкова адміністрація України відмовила в наданні висновку, зазначивши наступне.

У листі відсутнє обґрунтування щодо необхідності продовження термінів розрахунків, умовами контракту взагалі не визначено конкретний термін поставки обладнання. Крім того, умова та назва контракту свідчать, що це є договір купівлі-продажу готового та бувшого у використанні товару.

Крім того, документи стосовно отримання остаточного висновку щодо доцільності продовження терміну розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом надані податковому органу після закінчення законодавчо встановлених термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності та закінчення дії самого контракту.

Відмову з даних підстав суд вважає необґрунтованою з наступних підстав.

Відповідно до п.п.13,14 Порядку:

13. Резидент несе повну відповідальність за достовірність відомостей, що містяться у поданих ним документах, згідно із законодавством.

14. Висновки, зазначені у пунктах 8 і 10 цього Порядку, не надаються Мінекономіки та Державною податковою адміністрацією в разі, коли:

·          резидентом подані не всі документи або подані документи не відповідають вимогам законодавства;

·          до однієї із сторін зовнішньоекономічного договору (контракту) застосовано відповідно до статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спеціальну санкцію - тимчасове припинення зовнішньоекономічної діяльності;

·          до іноземного контрагента за зовнішньоекономічним договором (контрактом) застосовано відповідно до статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спеціальну санкцію - індивідуальний режим ліцензування.»

В листі-відмові не зазначено як конкретного переліку документів, які не подані Позивачем, так і не зазначено жодної конкретної правової норми (пункт, частина, стаття відповідного Закону України чи іншого нормативного акту), якій не відповідають подані документи.

В листі від 23.03.07р. за №13/03, яким Позивач звернувся до Державної податкової адміністрації України про отримання остаточного висновку щодо доцільності продовження терміну розрахунків згідно із статтею 6 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", було зазначено, зокрема, наступне.

Згідно контракту ТОВ „БергСтрой” зобов`язане після отримання оплати провести ряд складних робіт: доукомплектувати відсутні вузли та деталі, провести ревізію електрообладнання і поміняти головний циліндр, провести запуск та випробування промислового обладнання на своїй території. Також необхідно прийняти до уваги, що виготовлення головного циліндра преса являється складним та тривалим технологічним процесом.

Цей комплекс робіт передбачає підписання нових контрактів на закупку нових деталей у інших виробників і виконання відповідних робіт. В зв`язку з цим строк поставки преса перевищує 90 днів і складає 156 днів, що підтверджується графіком виконання робіт ТОВ „БергСтрой”.

До даного листа були додані свідоцтва про реєстрацію ТОВ «Моноліт»та ТОВ «БергСтрой», копії контракту від 11.10.06р. за №11/10/06 та додаткової угоди до нього №1 від 11.01.07р., копію платіжного доручення №0408004 від 16.10.06р. про оплату Товару, лист від 10.01.07р. за №09/07 та висновок Міністерства економіки України.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що ТОВ „Моноліт” були подані всі документи, передбачені Порядком, які відповідають вимогам законодавства, в тому числі і лист-звернення з обґрунтуванням необхідності продовження терміну повернення валютної виручки за зовнішньоекономічним контрактом із зазначенням суми заборгованості та терміну, необхідного для завершення розрахунків, а тому висновок ДПА України, що у листі відсутнє обґрунтування щодо необхідності продовження термінів розрахунків, не відповідає дійсності.

Підстава відмови, що умовами контракту взагалі не визначено конкретний термін поставки обладнання, судом не приймаються, оскільки ст.2 Закону №185 вимагала отримання індивідуальної ліцензії Національного банку України для імпортних операцій резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 90 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, тобто строк імпорту товару –90 днів, відліковується від дати здійснення авансового платежу та жодним чином не пов`язується з терміном поставки обладнання.

Також суд відмічає, що питання дати поставки врегульовувалися сторонами в п.3.4. первинного та зміненого Контракту, листах взаємної переписки, а строк дії контракту врегульований пунктом 4.1. Контракту.

Крім того, пунктом 14 Порядку не передбачена така підстава відмови у наданні висновку.

Посилання Відповідача, що умова та назва контракту свідчать, що це є договір купівлі-продажу готового та бувшого у використанні товару, оскільки листом від 20.03.07р. за №102-41/419 Мінекономіки України надано Позивачу висновок про віднесення вищевказаного Договору до договорів поставки складних технічних виробів, тобто підтверджено обґрунтованість пояснень Позивача в цій частині.

В свою чергу, ДПА України належними, достовірними та достатніми доказами не спростовані пояснення представників Позивача та вищевказаного висновку Мінекономіки України, що прес пакетувальний є дійсно складним технічним виробом, що потребує демонтажу, установки, монтажу та налагодження, хоча саме на суб'єкта владних повноважень частиною 2 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх рішення та дій.

Доводи листа-відмови, що документи стосовно отримання остаточного висновку щодо доцільності продовження терміну розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом надані податковому органу після закінчення законодавчо встановлених термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності та закінчення дії самого контракту, судом не приймаються з наступних підстав.

Ні ст.6 Закону №185, ні Порядком не визначені строки, в які суб`єкт господарювання має звертатися до відповідних органів з метою отримання висновків щодо віднесення вищевказаного зовнішньоекономічного договору до видів, визначених у статті 6 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" та доцільності продовження терміну розрахунків згідно з цією статтею.

Посилання Відповідача на строки, визначені ст.ст.1,2 Закону №185, суд вважає безпідставними, оскільки даними статтями визначені строки повернення валютної виручки та імпорту товару за зовнішньоекономічними контрактами, а не строк звернення за отриманням висновків про можливість продовження розрахунків по них.

Посилання Відповідача на Інструкції Національного банку суд вважає такими, що не відповідають чинному законодавству, оскільки ні ст.6 Закону №185, ні Порядок не на надавали Національному банку повноважень по вирішенню строків звернення за отриманням висновків Мінекономіки України та ДПА України.

Крім того, пунктом 14 Порядку не передбачена така підстава відмови у наданні висновку.

Посилання Відповідача, що на момент звернення до ДПА України, а саме 23.03.07р., закінчився строк дії контракту, крім того, Позивачу на той момент вже було 02.03.07р. повернуто предоплату та контракт фактично був розірваний суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

По-перше, як вбачається з листів ТОВ „Моноліт” до Мінекономіки України від 22.02.07р. за №5/02 та до ДПА України від 23.03.07р. за №13/03, Позивач просив надати дозвіл на продовження розрахунків на період до розірвання контракту, а саме з 13.01.07р. до 20.03.07р., тобто в який вищевказаний контракт був діючий.

Таким чином, продовження розрахунків стосується періоду до звернення до ДПА України 23.03.07р., а не періоду після цього звернення.

По-друге, як зазначено вище, ні ст.6 Закону №185, ні Порядком не визначені строки, в які суб`єкт господарювання має звертатися до відповідних органів з метою отримання висновків щодо віднесення вищевказаного зовнішньоекономічного договору до видів, визначених у статті 6 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" та доцільності продовження терміну розрахунків згідно з цією статтею.

Разом з тим, згідно п.8-10 Порядку, до одержання остаточного висновку ДПА України резидент повинен отримати та подати до Державної податкової адміністрації висновок Мінекономіки щодо віднесення зовнішньоекономічного договору (контракту) до видів, визначених у статті 6 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Позивач звернувся до Мінекономіки України про отримання висновку щодо віднесення вищевказаного зовнішньоекономічного договору до видів, визначених у статті 6 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" листом від 22.02.07р. за №5/02, тобто в період дії контракту, а висновок отримав листом від 20.03.07р. за №102-41/419, хоча згідно п.9 Порядку документи розглядаються Мінекономіки протягом десяти днів з дня їх реєстрації, а не місяць.

До ДПА України Позивач звернувся 23.03.07р., тобто одразу після отримання висновку Мінекономіки України 20.03.07р.

Таким чином, звернення до ДПА України після закінчення періоду, на який необхідно продовжити розрахунки, пояснюється необхідністю дотримання вищевказаного Порядку та діями Мінекономіки України.

По-третє, як вбачається з матеріалів справи розірвання контракту відбулося майже під кінець дії контракту і терміну продовження розрахунків, та не з вини Позивача, а через несправність об`єкту імпорту.

При цьому суд, відмічає, що в листах-зверненнях Позивача щодо отримання остаточного висновку не зазначалося про повернення предоплати та розірвання контракту, тобто Відповідачу на момент відмови не могло бути відомо про даний факт.

Крім того, пунктом 14 Порядку не передбачена така підстава відмови у наданні висновку.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що Державна податкова адміністрація України листами від 30.03.07р. за №3103/6/22-5016, від 15.05.07р. за №4680/6/22-5016, від 26.07.07р. за №7161/6/22-5016 незаконно та необґрунтовано відмовила ТОВ „Моноліт” в наданні остаточного висновку щодо доцільності продовження терміну розрахунків згідно із статтею 6 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 31 травня 2007 року за N1108-V, який набрав чинності з 1 січня 2008 року:

·          частини першу та другу статті 6 Закону №185 викладено в такій редакції:

"Стаття 6. Строки, зазначені у статтях 1 і 2 цього Закону, можуть бути продовжені центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики у разі виконання резидентами операцій за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення.

Порядок віднесення операцій резидентів до зазначених у частині першій цієї статті та умови видачі висновків на перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону, встановлюються Кабінетом Міністрів України";

·          після частини другої доповнено новою частиною такого змісту:

"Центральний орган виконавчої влади з питань економічної політики протягом п'яти робочих днів з дати видачі висновку, зазначеного у частині другій цієї статті, інформує Національний банк України та Державну податкову адміністрацію України про видачу такого висновку".

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2007 р. N1409, яка набрала чинності з 1 січня 2008 року, затверджено новий Порядок продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями.

Пунктами 3,4,6,7,11 даного Порядку визначено наступне:

«3.Висновок стосовно віднесення операцій резидента до таких, що здійснюються за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення, та продовження встановлених строків (далі - висновок) видається Мінекономіки.

4. Для одержання висновку резидент подає Мінекономіки такі документи:

1) складений у довільній формі лист-звернення, що містить дані про стан виконання зовнішньоекономічного договору (контракту) на момент звернення, із зазначенням суми заборгованості та обґрунтуванням необхідності продовження встановленого строку на певний період;

2) засвідчені в установленому порядку копії:

·          зовнішньоекономічного договору (контракту), в якому зазначаються адреса та банківські реквізити іноземних контрагентів. Якщо договір укладено іноземною мовою, заявник додає його переклад на українській мові;

·          свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - резидента;

·          документів, що підтверджують здійснення зовнішньоекономічної операції, зокрема платіжних банківських документів, довідок банків, вантажних митних декларацій, коносамента, актів приймання-передачі товару (виконання робіт, надання послуг).

6. Резидент письмово повідомляє органові державної податкової служби за місцем його державної реєстрації про звернення до Мінекономіки з метою одержання висновку.

7. Мінекономіки розглядає подані резидентом документи протягом 10 робочих днів після їх реєстрації і видає висновок або письмово відмовляє у його видачі із зазначенням підстави.

11. Про видачу висновку Мінекономіки інформує протягом п'яти робочих днів з дати його видачі Національний банк та ДПА.»

З викладеного вбачається, що з 01.01.08р., тобто до дати пред`явлення позову і на даний час, з компетенції Державної податкової адміністрації України виключено право надання остаточних висновків щодо доцільності продовження терміну розрахунків згідно із статтею 6 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Такі висновки видаються виключно Міністерством економіки України.

Згідно ст.19 Конституції України:

«Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.»

На підставі викладеного, суд вважає неможливим на момент прийняття даного судового рішення зобов’язати ДПА України надати остаточний висновок щодо доцільності продовження терміну розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом від 11.10.06р. за №11/10/06, укладеного між ТОВ «Моноліт»та ТОВ «БергСтрой»(м.Москва), а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1. У позові відмовити повністю.

2. Дана Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку. Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

3. Дана Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

4. Дана Постанова після набрання законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Постанова виготовлена в повному обсязі та підписана 07.04.08р.

Судді                                                              І.В. Кушнір

М.В. Фесюра

А.С. Сидоренко