ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2008 р.

№
19/293

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого                                   Карабаня
В.Я.

суддів:                                               Ковтонюк Л.В.

Чабана В.В.

за
участю представників:

позивача
ОСОБА_2 довіреність від 13.09.2007

відповідача                                       не з'явився  третьої особи, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні позивача            не з'явився

розглянувши
у відкритому судовому зсіданні касаційну скаргу

суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1

на
постанову

Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 31.10.2007

у
справі  господарського суду

№
19/293  Полтавської області

за  позовом

суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача

суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_3  Акціонерно-комерційний
банк соціального розвитку “Укрсоцбанк” в особі Полтавської філії
Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку “Укрсоцбанк”

про

визнання
права власності

Рішенням
господарського суду Полтавської області від 18.01.2007 (суддя Безрук Т.М.)
позов задоволено. Визнано за суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною
особою ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину торгівельного павільйону, що
знаходиться за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Божківське,
вул. Зелена, 1, та належав ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової
власності на підставі договору дарування від 19.08.2003, посвідченого приватним
нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу зареєстрованого в
реєстрі за № 5511.

Постановою
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 31.10.2007
(колегія у складі суддів: Поліщука В.Ю., Рудченка С.Г., Жук Г.А.) рішення
господарського суду Полтавської області від 18.01.2007 скасовано. Прийнято нове
рішення, яким в задоволенні позовних вимог суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1 до суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи  ОСОБА_3 про визнання права
власності відмовлено за недоведеністю.

Не погоджуючись із постановою Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 31.10.2007, суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа
ОСОБА_1 звернулась з касаційною скаргою, в якій просить постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 31.10.2007
скасувати як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального
права, а рішення господарського суду Полтавської області від 18.01.2007
залишити в силі.

Вислухавши
пояснення представника суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, Вищий господарський суд України

В С Т А Н  О В И
В:

У
вересні 2006 року суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа  ОСОБА_1 звернулась до господарського суду
Полтавської області з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи  ОСОБА_3 про визнання права
власності на Ѕ частину торгівельного павільйону, що знаходиться за адресою:
Полтавська область, Полтавський район, с. Божківське, вул. Зелена, 1, який
належить відповідачці на праві приватної спільної часткової власності. В
обґрунтування позову позивачка вказала, що відповідачка як позичальник отримала
від третьої особи Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку
“Укрсоцбанк” в особі Полтавської філії кредит в сумі 29 500 грн. на підставі
договору № 710/020 від 21.07.2004. На забезпечення виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором суб'єкт підприємницької діяльності -фізична
особа ОСОБА_1 виступила майновим поручителем згідно укладених між сторонами та
третьою особою договорів поруки № 710/20 від 30.07.2004 та договору іпотеки №
710/020 від 21.07.2004. У зв'язку із частковим виконанням відповідачкою своїх
зобов'язань щодо сплати кредитних коштів, позивачкою було сплачено третій особі
10 649,87 грн. не повернутих суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною
особою ОСОБА_1 кредитних коштів та 16 775 грн. нарахованих банком штрафних
санкцій. На думку позивачки вона як майновий поручитель набула право власності
на Ѕ частину торгівельного павільйону, що на підставі спільної часткової власності
разом із позивачкою належить і суб'єкту підприємницької діяльності -фізичній
особі ОСОБА_3, оскільки останньою як іпотекодавцем це майно було передано в
іпотеку третій особі як іпотекодержателю в забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором згідно із договором іпотеки № 710/020 від 21.07.2004.

Суд
першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що оскільки позивачкою
задоволено вимоги третьої особи до відповідачки щодо сплати нею кредитних
коштів , то до неї перейшли усі права кредитора за основним зобов'язанням, яким
є кредитний договір, зокрема можливість задоволення своїх вимог до суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_3 шляхом набуття права
власності на майно, що є предметом іпотеки. При цьому суд послався на статті
553, 556 ЦК України, статті 36 та 37 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України до
поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі
права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його
виконання.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 36
Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть
вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору; позасудове врегулювання здійснюється згідно
із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в
іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і
іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає
нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання
законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки; договір
про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне
застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення
стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону; визначений договором
спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю
застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет
іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати,
зокрема, передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок
виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.
Згідно із частиною 1 статті 37 цього ж Закону іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на
предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який
передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації
права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Враховуючи
положення цих норм, суд апеляційної інстанції не погодився із правовою позицією
суду першої інстанції, при цьому виходив з того, що, як встановлено судами,
пунктами 2.4.3, 2.4.4 договору іпотеки № 710/020 від 21.07.2004 передбачено, що
іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання позичальником
основного зобов'язання задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки. Також вказав, що позивачці як майновому
поручителю, що задовольнив вимогу третьої особи за основним зобов'язанням,
належить лише передбачене договором право щодо звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання відповідачкою вимоги щодо сплати грошових коштів в
межах невиконаного нею зобов'язання за кредитним договором № 710/020 від
21.07.2004 -тому дійшов висновку про відсутність підстав для набуття позивачкою
права власності на предмет іпотеки.

Постанова
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 31.10.2007
відповідає матеріалам справи та чинному законодавству України. Підстав для її
скасування Вищий господарський суд України не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1119,
11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1  залишити без задоволення.

Постанову  Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 31.10.2007 у справі № 19/293 залишити без змін.

Головуючий
В.Карабань

судді:
Л.Ковтонюк

В.Чабан