ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.05.08р.

Справа № 32/18-08(8/39-07)

За позовом:          Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія

«Дженералі Гарант»в особі Дніпропетровської філії товариства , м. Дніпропетровськ

До: Відкритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Орадон»в особі Дирекції

«Дніпро»,м. Дніпропетровськ

Про: стягнення 6 734,66 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ :

Від позивача: Чіп Я.М. ( дов. № 3489-1/14 від 19.11.07 р.);

Від відповідача: Шмельова І.К. (дов. № 32/2008 від 08.01.08 р.)

СУТЬ СПОРУ:

У лютому 2007р. Дніпропетровська філія Відкритого акціонерного товариства „Українська страхова компанія „Дженералі Гарант” звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з дирекції „Дніпро” Відкритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Орадон” 59147,83 грн., з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.07р. (суддя Дубінін І.Ю.) позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 47003,45 грн. основного боргу, 4230,31 грн. втрат від інфляції, 1179,41 грн. річних, 6734,66 грн. пені та судові витрати. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.11.2007р. (головуючий Дмитренко А.К., судді Крутовських В.І., Прокопенко А.Є.) вказане рішення суду залишено без змін. Після набрання рішенням чинності господарським судом 26.11.07 р. видано наказ у справі № 8/39-07 ,відповідно до якого підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 47003,45 грн. - основного боргу, 4230,31 грн. - втрат від інфляції, 1179,41 грн. - річних, 6734,66 грн. - пені , 591,48 грн. –витрат на сплату держмита та 118,00 грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу .

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішеннями відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Постановою ВГСУ від 06.03.08 р. касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Орадон” в особі дирекції „Дніпро” задоволено частково. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.11.2007 р. та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2007р. у справі № 8/39-07 скасувані в частині стягнення пені та направлено справу в цій частині на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області в іншому складі. В решті постанова ДАГС та рішення господарського суду залишені без змін. Розпорядженням голови суду справа передана для розгляду судді Васильєву О.Ю. Під час нового розгляду справи позивач наполягав на стягненні з відповідача 6 734,66 грн. пені ,відповідач проти задоволення позовних вимог в цьому розмірі заперечував та зазначив , що пеня може бути стягнута лише за період 6 місяців .

Заслухавши пояснення представників сторін , дослідивши матеріали справи , господарський суд , -

ВСТАНОВИВ :

Як зазначено в постанові ВГСУ від 06.03.08 р. у справі № 8/39-07 : колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки попередніх судових інстанцій в частині стягнення основного боргу, річних та втрат від інфляції зроблені з дотриманням вимог ст. ст. 43, 47, 43, 84, 107 ГПК України щодо повного і всебічного встановлення усіх обставин справи та правильного застосування законодавства під час розгляду справи. Між тим, колегія суддів не може погодитись з висновками попередніх судових інстанції в частині стягнення пені, оскільки вони зроблені без повного, всебічного та об'єктивного дослідження в судовому засіданні всіх обставин та при неправильному застосуванні норм матеріального права. Так, приймаючи судові рішення в частині стягнення пені ні суд першої, ні суд апеляційної інстанції не звернули уваги на ту обставину, що відповідно до вимог ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов’язання мало бути виконано. Отже, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Окрім того, частина 1 статті 223 ГК України передбачає, що при реалізації у судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний і скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено ГК. За змістом п.1 частини 2 ст. 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачена спеціальна позовна давність в один рік. З зазначеного слідує, що частина 6 ст. 232 ГК України передбачає строк, у межах якого нараховуються штрафні санкції, а строк, протягом якого особа може звернутися до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК. Суди ж викладеного не врахували, що призвело до необґрунтованого стягнення пені за період з 10.06.2006р. по 20.02.2007р., що протирічить вимогам ст. 232 ГК України.

Відповідно до вимог ст.111-12 ГПК України : вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Згідно ст.ст. 611, 549, 551 ЦК України, у разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства. Розмiр неустойки, встановлений законом, може бути збiльшений у договорi.

Відповідно до п. 3.2.7. договору № ФП-12/02 від 18.12.02 р. про співпрацю у галузі факультативного перестрахування (ретроцесії), укладеного між сторонами, на підставі якого також сторони уклали Угоду № 66 від 10.05.06 р., позивач залишає за собою право нарахування пені за несвоєчасне виконання фінансових обов'язків відповідачем у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Розрахунок суми пені в розмірі 6 734,66 грн. ( за період 306 днів ) виконаний позивачем без врахування висновків ВГСУ , викладених у вищезазначеній постанові , та приписів вищенаведених правових норм .Тому суд здійснив перерахунок розміру пені , що підлягає стягненню з відповідача за період 180 днів ( шість місяців ) ,та який складає 3 976,66 грн. А тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково –в розмірі 3 976,66 грн., в іншій частині позовних вимог слід відмовити .

Відповідно до приписів ГПК України : виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили ( ст.116 ) . Наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження" ( 606-14 ). Господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом ( ст.117 )

Враховуючи , що до стягнення з відповідача ( з урахуванням цього рішення ) підлягає пеня в розмірі ,меншому , ніж було зазначено в наказі суду від 26.11.07 р. ,суд вважає за необхідне визнати наказ від 26.11.07 р. у справі № 8/39-07 про стягнення з відповідача на користь позивача 47003,45 грн. - основного боргу, 4230,31 грн. - втрат від інфляції, 1179,41 грн. - річних, 6734,66 грн. - пені , 591,48 грн. –витрат на сплату держмита та 118,00 грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу ; таким , що не підлягає виконанню частково - в сумі 6734,66 грн. пені . Одночасно після набрання цим рішенням чинності в установленому законом порядку слід видати наказ про стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 3 976,66 грн.

На підставі вищезазначеного , керуючись вимогами ст.ст. 549, 551, 611 ЦК України, ст.ст. 49, 82 - 85 ,111-12 ,116,117 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково .

2. Стягнути з відповідача - Відкритого акціонерного товариства „Страхова компанія „ОРАДОН” в особi Дирекціi „ДНІПРО”(49069, м. Дніпропетровськ, вул. К. Лібкнехта, 49; п/р № 0001 в КБ „Приватбанк”, МФО 305299, ) на користь позивача - Відкритого акціонерного товариства „Українська страхова компанія „Дженералі Гарант” в особі Дніпропетровської філії товариства (49000, м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса, 59-А; п/р № 685 в ДФ „Укрексімбанк”, МФО 305675, ) – 3 976,66 грн. пені .

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності .

3.В іншій частині позовних вимог відмовити .

4.Визнати наказ від 26.11.07 р. у справі № 8/39-07 про стягнення з відповідача на користь позивача 47003,45 грн. - основного боргу, 4230,31 грн. - втрат від інфляції, 1179,41 грн. - річних, 6734,66 грн. - пені , 591,48 грн. –витрат на сплату держмита та 118,00 грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу ; таким , що не підлягає виконанню частково - в сумі 6734,66 грн. пені .

Суддя                                                                                                     Васильєв О.Ю.