ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"07" квітня 2008 р.

Справа № 14/43

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 14/43

за адміністративним позовом: відкритого акціонерного товариства "Гідросила", м. Кіровоград, вул. Братиславська, 5,

до відповідача: Кіровоградської митниці, м. Кіровоград, вул. Орджонікідзе, 15,

про скасування податкових повідомлень,

Секретар судового засідання - В.В. Іванов

Представники сторін:

від позивача - Депутатов В.В., довіреність № 04-4/5/547 від 15.02.08р.;

від позивача - Корнев В.М., довіреність № 04-4/5-2794 від 24.10.07р.;

від відповідача - Флорінський О.Б., довіреність № 20/01-23/1495 від 17.03.08р.;

від відповідача - Прокопчук Л.І., довіреність №22/01-23/2234 від 11.04.07р.;

від відповідача - Степанов С.В., довіреність № 22/01-23/6050 від 28.09.07р;

Час прийняття постанови: 16 год. 37 хв.

Подано позов про скасування податкових повідомлень Кіровоградської митниці №1 від 24.01.2008 року на суму податкового зобов'язання по нарахуванню митного збору в розмірі 423 грн. 08 коп., №2 від 24.01.2008 року на суму податкового зобов'язання по нарахуванню мита на товари, що ввозяться на територію України в розмірі 8046 грн. 72 коп., №3 від 24.01.2008 року на суму податку на додану вартість з товарів ввезених на територію України в розмірі 39577 грн. 00 коп.

Подано уточнення позовних вимог, згідно яких позивач просить суд частково скасувати податкові повідомлення Кіровоградської митниці форми “Р” від 24.01.2008 року - №1 на суму податкового зобов'язання по нарахуванню митного збору в розмірі 208 грн. 08 коп., №2 на суму податкового зобов'язання по нарахуванню мита на товари, що ввозяться на територію України в розмірі 7714 грн. 23 коп., №3 на суму податку на додану вартість з товарів ввезених на територію України в розмірі 32927 грн. 51 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує, що висновки Кіровоградської митниці щодо порушення ВАТ “Гідросила” частини 1,2 підпункту 3 “г” статті 267 Митного кодексу України при визначенні митної вартості обладнання без включення суми вартості розробленої технічної документації в розмірі 16757,7 євро або 102084 грн. 81 коп. є помилковими.

Позивач зазначає, що застосування вказаної норми Закону не ґрунтується на доказах, в акті перевірки не доведено надання підприємству послуг по розробці технічної документації безкоштовно або за зниженими цінами.

При цьому позивач посилається на лист Державної митної служби України від 08.08.2003 року №11/7-10-11891-ЕП в якому вказано, що якщо предметом контракту є поставка та запуск в роботу “системи...”, що передбачає поставку необхідного обладнання та технічної документації, то така технічна документація, розроблена фахівцями іноземної фірми з урахуванням даних замовника, розглядається як виконання інженерних робіт, результати яких втілені на паперових та магнітних носіях. Митні органи у випадку імпорту зазначеної технічної документації здійснюють митний контроль носіїв. При цьому, декларуються такі носії по своїй вартості без включення вартості інженерних робіт. Тобто, вважає позивач, митна вартість розробленої технічної документації визначається за іншим методом ніж передбачено статтею 267 Митного кодексу України.

Позивач звертає увагу суду, що умовами контракту №451017 від 23.09.2005 року, а саме пунктом 1.1, умова по поставці розробленої документації відсутня.

Відповідач заперечує позовні вимоги та просить суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В :

Спеціалістами Кіровоградської митниці проведена перевірка стану дотримання на ВАТ “Гідросила” законодавства України з питань митної справи.

Документальною перевіркою встановлено порушення ВАТ “Гідросила” вимог статей 259, 267 Митного кодексу України, мотивоване тим, що ВАТ “Гідросила” не заявлено, за встановленою формою, точних відомостей щодо вартості обладнання з урахуванням суми, сплаченої підприємством за розробку технічної документації в сумі 16757,7 євро або 104039 грн. 68 коп. (за курсом НБУ на день декларування 1 євро – 6,20847) , а також не декларування технічної документації розробленої у відповідності до пункту 1 Специфікації – додатку №1 до контракту №451017 від 23.09.2005 року, що призвело до несплати митного збору за митне оформлення товарів в сумі 253 грн. 08 коп., до несплати ввізного мита на суму 5364 грн. 48 коп., до несплати податку на додану вартість на суму 26384 грн. 73 коп., що зафіксовано в акті перевірки №00012/7//05786100 від 20.12.2007 року.

Акт перевірки від 20.12.2007 року став підставою для винесення Кіровоградською митницею податкових повідомлень форми “Р” від 24.01.2008 року №№1,2,3.

Не погодившись з рішеннями митного органу позивач просить суд скасувати спірні податкові повідомлення Кіровоградської митниці.

Господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в силу наступного.

Згідно вантажно-митної декларації №901000002/6/000265 від 26.01.2006 року на митну територію України, на підставі контракту №451017 від 23.09.2005 року укладеного між ВАТ “Гідросила” та компанією “Abnplanalp enqineerinq AG” (Швейцарія) було імпортовано вертикально оброблювальний центр HAAS YF- IDHE в кількості 1 шт., вартістю 39101,3 євро або 242759 грн. 25 коп. за курсом НБУ на день декларування, згідно заяви декларанта ВАТ “Гідросила” від 25.01.2006 року №04-4/18.

За умовами вищезазначеного контракту передбачено купівлю-продаж обладнання в кількості 1 штука загальною вартістю 55859 євро, з урахуванням вартості розробки технічної документації та вартості перевезення на умовах DDU м. Кіровоград.

Відповідно до пункту 6.2.1 контракту ВАТ “Гідросила” здійснило попередню оплату за розробку технічної документації в сумі 16757,7 євро платіжним дорученням №594 від 30.09.2005 року.

Позивач стверджує, що виконання розробки технічної документації підтверджено актом виконаних робіт від 10.10.2005 року на суму 16757,7 євро, сплата податку на додану вартість в сумі 20416 грн. 97 коп. здійснена шляхом включення до складу податкових зобов'язань, що підтверджено декларацією за вересень 2005 року.

Позивач зазначає, що згідно пункту 6.2.2. контракту ВАТ “Гідросила” платіжним дорученням №777 від 08.12.2005 року здійснило оплату за оброблюваний центр в сумі 36308,35 євро та згідно пункту 6.2.3 контракту платіжним дорученням №122 від 02.03.2006 року в сумі 2792,95 євро на загальну суму 39101,3 євро, яка була внесена до ВМД №1522 для визначення митної вартості обладнання при ввезенні його на митну територію України.

Позиція позивача не є беззаперечною. Із змісту контракту, а саме згідно підпункту 1.1 покупець придбає на умовах DDU – Кіровоград обладнання, зазначене в додатку №1 вартістю 55859,0 євро, з пунктів 6.2.1, 6.2.2., 6.2.3 вбачається, що покупець здійснює оплату за обладнання в відсотковому відношенні до загальної суми контракту, при цьому жодних обумовлень по окремій купівлі будь-яких конструкторських розробок в предметі контракту не зазначено.

З інформації відповідача, яка отримана з офіційного сайту контрагенту ВАТ “Гідросила”, вартість ідентичних та подібних оброблюваних центрів знаходиться в межах від 49200,0 євро до 55000,0 євро, отже даний факт підтверджує твердження митної служби щодо недостовірності задекларованої позивачем при митному оформленні вантажної митної декларації, митної вартості обладнання на рівні 39101,3 євро з урахуванням витрат на транспортування.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає правомірним застосування відповідачем при встановленні факту порушення позивачем митного законодавства статті 267 Митного кодексу України.

Згідно статті 267 Митного кодексу України, в редакції чинній на день прийняття митної декларації митним органом (26.01.2006 р.), митна вартість товару обчислюється за методом оцінки за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, якою є ціна угоди фактично сплачена чи ціна яка підлягає сплаті, але не менше, ніж мінімальна митна вартість, якщо вона встановлена Кабінетом Міністрів України, у випадках, передбачених законодавством, за товари, які імпортуються за призначенням в Україну, на момент перетинання ними митного кордону України.

Ціною угоди, яка фактично сплачена, чи ціною яка підлягає сплаті за поставлений оброблюваний центр є загальна вартість контракту, яка складає 55859,0 євро у відповідності до визначених контрактом умов поставки.

Твердження позивача, що виділена в додатку №1 до контракту вартість за розробку технічної документації не відноситься до ціни угоди, яка фактично сплачена або підлягала сплаті за обладнання і закривається виключно актом виконаних робіт, є необґрунтованим, оскільки в тому ж додатку №1 до контракту міститься підсумковий для ціни угоди текст наступного змісту “Всього, вартість на умовах DDU – Кіровоград, Україна, Євро 55859,0”, що підтверджує необхідність включення до митної вартості зазначених витрат згідно чинних, на час декларування товару, положень статті 267 Митного кодексу України.

Враховуючи викладене, господарський суд погоджується з висновком відповідача щодо порушення позивачем митних правил при декларуванні товару за контрактом №451017 від 23.09.2005 року в частині визначення його митної вартості.

Дана позиція підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.10.2007 року, що набрала законної сили, по справі №3-9626/2007 р. за заявою Кіровоградської митниці про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил Профатило Ю.В., працюючого начальником бюро зовнішньоекономічної та митної діяльності ВАТ “Гідросила”.

Згідно пункту 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до підпункту 7.3.6 пункту 7.3 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” датою виникнення податкових зобов'язань з податку на додану вартість при імпорті товарів є дата подання митної декларації із зазначенням у ній суми податку, що підлягає сплаті.

У відповідності до статті 17 Закону України “Про Єдиний митний тариф” мито нараховується митним органом України відповідно до положень цього Закону і ставок Митного тарифу України, чинними на день подання митної декларації.

З матеріалів справи вбачається, що ВАТ “Гідросила” податок на додану вартість сплачено, як за отримані послуги, а не як за отриманий товар, що свідчить про невірне формування податкового зобов'язання та податкового кредиту.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає правомірними податкові повідомлення Кіровоградської митниці форми “Р” від 24.01.2008 року - №1 на суму податкового зобов'язання по нарахуванню митного збору в розмірі 208 грн. 08 коп., №2 на суму податкового зобов'язання по нарахуванню мита на товари, що ввозяться на територію України в розмірі 7714 грн. 23 коп., №3 на суму податку на додану вартість з товарів ввезених на територію України в розмірі 32927 грн. 51 коп., в зв'язку з чим відмовляє позивачу в їх скасуванні.

Керуючись частинами 1 - 3 статті 160, частинами 1 - 2 статті 162, статтею 163, частинами 1- 4 статті 254, статтею 258, пунктом 6 розділу 7 "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження , але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Кіровоградської області.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України – з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя

Дата виготовлення постанови в повному обсязі - 11.04.2008 року.

С. Б. Колодій