ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.08                                                                                 Справа № 4/69

Розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Тетра», м.Лисичанськ Луганської області

до Державного підприємства «Ровенькиантрацит», м.Ровеньки Луганської області

про стягнення 15303 грн. 71 коп.

Суддя: Батюк Г.М.

За участю секретаря судового засідання: Чех.Т.М.

У присутності представників сторін:

від позивача: Овчаренко О.В., дов. б/н від 22.05.08;

від відповідача: Шамкій В.М., дов. № 1-3/3д-19 від 28.12.07.

Суть справи: заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у сумі 15303 грн. 71 коп.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву, зданого до суду 17.06.08, повідомив про наявність заборгованості перед позивачем у сумі 15303 грн. 71 коп..

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників судового процесу, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

в с т а н о в и в :

Між позивачем ( далі- Постачальник) та відповідачем ( далі- Покупцем) були укладені договори: № 17/17-1116гп від 17.05.07, № 1012-1/17-3272гп від 12.10.07, №31т/16-117гп від 17.01.06, № 33-01т/1-635 від 14.01.04, №21 від 04.01.06, згідно яких відповідно до п. 1.1 усіх вищезазначених договорів вказано, що «Постачальник»зобов’язується поставити, а «Покупець»прийняти та оплатити товар в номенклатурі, кількості та за цінами, зазначеними у специфікації, яка є невід’ємною частиною цих договорів.

Згідно п. 3.4 договору поставки № 1012-1/17-3272гп від 12.10.07 та № 17/17-1116гп від 17.05.07, порядок та форма розрахунків шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок «Постачальника»( позивач у справі)- 100% передоплата товару.

Відповідно до п. 3.4 договору поставки №31т/16-117гп від 17.01.06, порядок та форма розрахунків шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок «Постачальника»протягом 60 діб з дня поставки товару на склад «Покупця.

Згідно п. 6.1 договорів № 33-01т/1-635 від 14.01.04 та №21 від 04.01.06, розрахунки за отриманий товар «Покупець»проводить перерахуванням грошових коштів на розрахунковий рахунок «Продавця»

Згідно умов вищезазначених договорів позивач поставив відповідачу товар, що підтверджено податковими накладними №70 від 06.05.05, №148 від 08.08.05, №150 від 09.08.07, № 179 від 23.08.05, № 12 від 27.07.06, №13 від 27.01.06, №80 від 18.04.06, № 83 від 20.04.06, №103 від 18.05.06, № 178 від 23.06.06, №193 від 10.07.06, №268 від 23.08.06, № 320 від 25.10.06, № 322 від 26.10.06, №323 від 26.10.06, №370 від 27.11.06, довіреностями, рахунками (а.с.33-90).

Позивач свої зобов’язання за вищезазначеними договорами виконав у повному обсязі, але відповідач оплату за поставлений товар провів частково, тому заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар складає 15303 грн. 71 коп.

Позивачем на адресу відповідача, відповідно до вимог п.2 ст. 530 ЦК України, було направлені претензії № 32 від 15.04.08 та № №39 від 05.05.08 та уточнення до претензії від 06.05.08 № 41 з вимогою про сплату заборгованості за поставлений товар у сумі 15303 грн. 71 коп., але відповідач відповідь на претензії не надав, оплату за поставлений товар не провів(а.с.10-13).

Відповідач у відзиві на позовну заяву по наявність вказаної заборгованості за поставлений товар.

Оцінивши доводи представника позивача у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення повністю, з наступного.

Позивач звернувся до господарського суду з даною позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у сумі 15303 грн. 71 коп..

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 173 Господарського кодексу України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку, а саме: виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог —відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 530 згаданого кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 264 ГК України, основними вимогами щодо укладання та виконання договорів поставки встановлюється цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Відповідно до ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона –постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні –покупцеві товар, а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовується загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона «Продавець»передає або зобов’язується передати майно «товар»у власність другій стороні «Покупцеві», а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно «товар»і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем та відповідачем були укладені договори: № 17/17-1116гп від 17.05.07, № 1012-1/17-3272гп від 12.10.07, №31т/16-117гп від 17.01.06, № 33-01т/1-635 від 14.01.04, №21 від 04.01.06, згідно умов вищевказаних договорів позивачем, на виконання п.1.1 договорів, було поставлений товар, оскільки відповідач оплату за поставлений товар провів частково, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 15303 грн. 71 коп., що підтверджено матеріалами справи.

Сума заборгованості за поставлений товар у сумі 15303 грн. 71 коп. нарахована позивачем обґрунтовано, підтверджена матеріалами справи та підлягає задоволенню в повному обсязі і стягненню з відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами у договорах № 17/17-1116гп від 17.05.07, № 1012-1/17-3272гп від 12.10.07, № 33-01т/1-635 від 14.01.04, №21 від 04.01.06 фактично, не було визначено строк виконання відповідачем зобов’язань по оплаті за поставлений товар, тому позивачем на адресу відповідача, відповідно до вимог п.2 ст. 530 ЦК України, було направлені претензії № 32 від 15.04.08 та № №39 від 05.05.08 та уточнення до претензії від 06.05.08 № 41 з вимогою про сплату заборгованості за поставлений товар у сумі 15303 грн. 71 коп., але відповідач відповідь на претензії не надав, оплату за поставлений товар не провів(а.с.10-13).

Суд вважає, вимоги позову про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у сумі 15303 грн. 71 коп. такими, що підлягають задоволенню повністю, оскільки вони підтверджені матеріалами справи, у тому числі актами звірки взаємних розрахунків від 24.05.07, від 01.04.08, які підписані сторонами по справі без доповнень та зауважень, скріплені печатками їх підприємств, тому підлягають стягненню з відповідача, відповідачем не оспорені.

Як було встановлено при розгляді справи, станом на день її слухання заборгованість відповідача не змінилась. Розмір суми боргу відповідачем не оспорюється.

Суд вважає, вимоги позову про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у сумі 15303 грн. 71 коп. такими, що підлягають задоволенню повністю і підлягають стягненню з відповідача.

У судовому засіданні 17.06.08 за згодою представників сторін судового процесу оголошена тільки вступна та резолютивна частина рішення.

Позивачем надміру сплачене державне мито в сумі 00 грн. 46 коп. згідно платіжного доручення № 966 від 14.05.08, яке підлягає поверненню на підставі ст.8 Декрету України “Про державне мито”.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України витрати по держмиту та судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, ст. ст.173,193 ГК України , ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Ровенькиантрацит», м.Ровеньки Луганської області, вул. Комунистична,6, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тетра», м.Лисичанськ Луганської області, пр. Леніна,119/111, борг за поставлений товар у сумі 15303 грн. 71 коп., витрати по держмиту у сумі 153 грн. 04 коп. та 118 грн. 00 коп. витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу, видати на виконання наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Тетра», м.Лисичанськ Луганської області, пр. Леніна,119/111, надміру сплачене державне мито в сумі 00 грн. 46 коп. згідно платіжного доручення № 966 від 14.05.08, що знаходиться в матеріалах справи.

Дане рішення, завірене печаткою, є підставою для повернення державного мита.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення –20.06.08.

Суддя                                                              Г.М.Батюк