ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2008 р.

№
13/065-07

Вищий
господарський суд  України у складі
колегії суддів :

головуючий
суддя

Муравйов
О.В.

судді

Полянський
А.Г.

Фролова
Г.М.

розглянувши

касаційні
скарги

ОСОБА_1,
ОСОБА_2

на

ухвалу
Господарського суду Київської області від 05.02.2007 року

у
справі

№
13/065-07 Господарського суду Київської області

за
позовом

Київського
обласного комунального автотранспортного підприємства 13254

до треті особи:

СПД-ФО
ОСОБА_4, 1. ОСОБА_1, 2. ОСОБА_5, 3. ОСОБА_3,
4. Білоцерківська міська рада

про

визнання
договору купівлі-продажу недійсним

За
участю представників сторін:

позивача  -Самойленко О.В., дов. від 26.11.07р.,

відповідача
-ОСОБА_6,  дов. №0110/8 від 02.01.2008
р.,

третя особа 1 ОСОБА_7,
дов. №967 від 18.02.2008р., ОСОБА_1,

третя особа 2 не
з'явились,

третя особа 3 ОСОБА_3,

третя особа  4 не з'явились,

заявник  -ОСОБА_3, дов. №119 від 15.01.2008р.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 05.02.2007 року у справі №13/065-07(суддя Наріжний С.Ю.) за позовом
Київського обласного комунального автотранспортного підприємства 13254 до
СПД-ФО ОСОБА_4, про визнання недійсним договору купівлі-продажу з метою
забезпечення позову було накладено арешт на майно, яке було предметом договору.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою
ОСОБА_1, залучений до участі у справі в якості третьої особи без самостійних
вимог ухвалою Господарського суду Київської області від 31.08.2007 року, та
ОСОБА_2, в порядку ст.107 ГПК України, звернулися до Вищого господарського суду
України з касаційними  скаргами на ухвалу
Господарського суду Київської області від 05.02.2007 року, мотивуючи скарги
порушенням і неправильним застосуванням судом норм процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 25.02.2008 року зазначені касаційні скарги об'єднано в одне
провадження.

26.02.2008 року ухвалою Вищого
господарського суду України розгляд справи відкладено на 04.03.2008 року 09
год.50 хв.

26.02.2008 року третя особа ОСОБА_1,
заявив клопотання про відвід колегії суддів.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 27.02.2008 року заявлений відвід відхилено.

26.02.2008 року третя особа ОСОБА_1,
заявив клопотання про фіксацію за допомогою звукозаписувального технічного засобу
перебігу судового засідання.

Колегією Вищого господарського суду
України зазначене клопотання відхилено.

04.03.2008 року представник
СПД-ФО ОСОБА_4, заявив клопотання про відвід колегії суддів.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 04.03.2008 року заявлений відвід відхилено.

У судовому засіданні третя особа
ОСОБА_1, подав клопотання про звернення Вищим господарським судом України до
Конституційного Суду України з приводу офіційного тлумачення ч.4 ст.127
Конституції України щодо можливості здійснення правосуддя, включаючи
процесуальні дії та організаційні заходи при підготовці справи до розгляду,
суддею місцевого господарського суду одноособово, а не у складі колегії суддів.

Колегією Вищого господарського суду
України зазначене клопотання відхилено.

Відзивів на касаційні скарги суду не
надано.

Заслухавши
пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин
справи, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Ухвала
Господарського Київської області від 05.02.2007 року у справі №13/065-07
залишена без змін постановою Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 13.03.2007 року у справі № 13/065-07.

Постановою Вищого господарського суду
України від 05.06.2007 року у справі №13/065-07 касаційну скаргу СПД-ФО ОСОБА_4
залишено без задоволення.

Ухвалою
Верховного Суду України від 21.06.2007 року відмовлено  у порушенні касаційного провадження з
перегляду постанови Вищого господарського суду України від 05.06.2007 року у
справі №13/065-07.

Відповідно
до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його
заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до
забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно
зі ст. 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на
майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві
вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета
спору.

Відповідно
до п. 3 ст. 86 ГПК України ухвала господарського суду має містити мотиви
винесення ухвали з посиланням на законодавство.

Умовою
застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване
припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у
відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись
за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до
забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального
виконання рішення суду.

Таким
чином, в ухвалі суду про вжиття заходів до забезпечення позову має міститись
мотивований висновок про те, як невжиття таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Ухвала
місцевого господарського суду вказаним вимогам відповідає.

Оскільки предметом позову є визнання
недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, частиною 1 ст. 216 ЦК
України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, то у разі задоволення заявленого позову його
результатом стане застосування судом наслідків недійсності правочину, які
стосуються сторін правочину та поширюються на права позивача.

Крім
того, місцевим господарським судом наведено обставини, які можуть утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення господарського суду в разі задоволення
позову.

Виносячи
ухвалу про вжиття заходів до забезпечення позову за клопотанням позивача,
місцевий господарський суд правильно застосував ст. 66 ГПК України,
обґрунтовано обравши заходи до забезпечення позову, які перебувають у
необхідному (обов'язковому) правовому зв'язку із позовними вимогами, їх
предметом та відповідають положенням ст. 67 ГПК України, а апеляційний
господарський суд підставно залишив ухвалу без змін.

Що ж
до посилань заявника касаційної скарги ОСОБА_2, про начебто порушене
господарським судом її право власності на майно Ѕ частину нежитлової будівлі
літ. "А-3" (адмінбудівля) загальною площею 191,1 кв.м., що
розташована по АДРЕСА_1, а саме: приміщення №№
101, 102, 135-139, 146-151, колегія суддів Вищого господарського суду
України відзначає, що рішення по справі №2-7357/2007 Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 19.10.2007 року, яке вступило в законну силу 30.10.2007 року, було
винесено значно пізніше аніж ухвала про забезпечення позову (05.02.2007 року),
а тому не може бути взято до уваги.

Посилання
оскаржувачів на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги з огляду
на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності
матеріалам справи.

З
огляду на наведене колегія суддів Вищого господарського суду України
погоджується з таким висновком суду першої інстанції, а тому не вбачає підстав
для скасування законної ухвали.

Відповідно до ст.ст.85, 1115
Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою
присутніх представників сторін
оголошена  вступна та резолютивна
частини постанови.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, п.1
ст. 1119, ст.ст. 11111, 11113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні
скарги  громадян ОСОБА_1, ОСОБА_2
залишити  без задоволення.

Ухвалу
про забезпечення позову Господарського суду Київської області від 05.02.2007
року у справі №13/065-07 залишити без змін.

Головуючий    суддя
Муравйов О.В.

Судді                                                                                             Полянський
А.Г.

Фролова Г.М.