ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2008 р.

Справа  № 15/33-08-724

Господарський суд
Одеської області  у складі:

судді
Петрова В.С.

При секретарі                               Стойковій М.Д.

За участю представників:

від позивача -                              ОСОБА_4.;

від відповідачів -                        не з'явились,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом Сільськогосподарського
виробничого кооперативу „Рівненський” до Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 та Приватного підприємства „Сади Бессарабії” про визнання договору
купівлі-продажу недійсним та зобов'язання виконати певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарський
виробничий кооператив „Рівненський” звернувся до господарського суду Одеської
області з позовною заявою про зобов'язання Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 звільнити землі Рівненської селищної ради Тарутинського району Одеської
області, на яких розташовані фруктовий сад загальною площею 178,78 га та
багаторічні насадження загальною площею 65 га. В обґрунтування позовних вимог
позивач послався на наступне.

Постановою
господарського суду Одеської області по справі № 32-7/241-04-8227 від
17.02.2006 року визнано банкрутом Сільськогосподарський виробничий кооперативу
„Рівненський” та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором
по справі призначено ОСОБА_2 на підставі ухвали господарського суду Одеської
області в 16.02.2007  р. Згідно  ст. 30 Закону України „Про відновлення  платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом” в рамках проведення ліквідаційної процедури з метою погашення
заборгованості, що виникла у СВК „Рівненський” перед кредиторами, з
фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу від
24 березня 2006 року, предметом купівлі-продажу якого був фруктовий сад
загальною площею 178,78 га та багаторічні виноградні насадження загальною
площею 65 га, що належать СВК „Рівненський” на праві власності, що
підтверджується актом інвентаризації майна № 4 від 04.03.2006 року, підписаним
членами інвентаризаційної комісії СВК „Рівненський”.

Згідно
п. 2.1 договору покупець повинен здійснити розрахунок з продавцем майна, що є
предметом договору, не пізніше трьох днів з дати підписання договору і таким
чином кінцевою датою розрахунку є 27 березня 2006 року. Проте, як вказує позивач,
по спливу трьохденного строку покупець не розрахувався з продавцем за придбане
майно.

Також
у пункті 3.3. договору зазначено, що право власності на майно, що є предметом
договору, право відчуження, розпорядження, користування переходить від продавця
до покупця в момент підписання сторонами акту.

Так,
на думку позивача, оскільки відповідач не розрахувався по договору
купівлі-продажу, укладеного з позивачем, відповідно передача прав власності на
майно, що є предметом договору купівлі-продажу, не відбулася.

При
цьому позивач зазначає, що відповідач, який не набув права власності на майно,
що є предметом зазначеного вище договору, уклав договір купівлі-продажу майна з
Приватним підприємством „Сади Бесарабії”, предметом якого визначено
вищевказаний фруктовий сад загальною площею 178,78 га та багаторічні виноградні
насадження загальною площею 65 га. Однак, позивач вважає, що у фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 та ПП „Сади Бесарабії” не має жодних законних підстав
користуватися майном СВК „Рівненський”, у зв'язку з чим вони мають звільнити
землі Рівненської селищної ради Тарутинського району Одеської області, на яких
розташовані фруктовий сад загальною площею 178,78 га та багаторічні виноградні
насадження загальною площею 65 га, що належать позивачу.

Ухвалою
господарського суду Одеської області від 28.02.2008 р. порушено провадження у
справі № 15/33-08-724 та справу призначено до розгляду в засіданні суду.

28.02.2008
р. до господарського суду Одеської області надійшло клопотання позивача про
уточнення позовних вимог, згідно якого позивач просить суд зобов'язати Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 повернути на користь позивача фруктовий сад
загальною площею 178,78 га та багаторічні виноградні насадження загальною
площею 65 га, що розташовані на землях Рівненської селищної ради Тарутинського
району Одеської області, та визнати недійсним договір купівлі-продажу № 1 від
18.04.2006 р., укладений між СПД ОСОБА_1 та ПП „Сади Бессарабії”. При цьому
згідно уточнених позовних вимог відповідачами визначено Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 та ПП „Сади Бессарабії”.

Крім
того, 28.02.2008 р. до господарського суду Одеської області надійшло клопотання
позивача про залучення до участі у справі ПП „Сади Бессарабії” в якості
відповідача.

Ухвалою
господарського суду Одеської області від 19.03.2008 р. у справі № 15/33-08-724
уточнену позовну заяву Сільськогосподарського виробничого кооперативу
„Рівненський” до Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 та Приватного
підприємства „Сади Бессарабії” про визнання договору купівлі-продажу недійсним
та зобов'язання виконати певні дії прийнято до розгляду та залучено до участі у
справі в якості відповідача -Приватне підприємство „Сади Бесарабії”.

Відповідачі
відзиви на позов не надали, також представники сторін у судове засідання не
з'явились, у зв'язку з чим справу розглянуто за наявними в ній матеріалами
відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши
пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши матеріали справи,
господарський встановив наступне.

Як
вбачається з ухвали господарського суду Одеської області від 16.02.2007 р. у
справі № 2-32-7/241-04-8227, постановою господарського суду Одеської області
від 17.02.2006 р.  Сільськогосподарський
виробничий кооператив „Рівненський” було визнано банкрутом та відносно нього
було відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного
керуючого ОСОБА_3. Згідно вказаної ухвали суду від 16.02.2007 р. повноваження
ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_3. припинені, ліквідатором банкрута
призначено ОСОБА_4.

Як
вбачається з матеріалів справи, 24 березня 2006 року між Сільськогосподарським
виробничим кооперативом „Рівненський” в особі ліквідатора ОСОБА_3. (продавець),
діючого на підставі постанови господарського суду Одеської області від
17.02.2006 р. по справі № 32-7/241-04-8227, та Суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу, згідно
якого позивач продав, а відповідач купив виноградники та сад яблучний вартістю
248 000,00  грн., про що був складений
акт прийому-передачі майна до договору від 24.03.2006 р. (а.с. 31). Додатковою
угодою № 2 від 24.03.2006 р. до договору купівлі-продажу від 24.03.2006 р. СВК
„Рівненський” та СПД ОСОБА_1 визначили перелік майна, що передається покупцю, а
саме:

-          виноградники (сорт „Молдова” -6 га,
сорт „Магарач” -16 га, сорт „Аліготе” -14 га, сорт „Ркацителі” -29 га),

-          сади (яблучний -56,42 га, сливовий
-19,60 га, вишневий -11,96 га, грушевий -20,20 га, айвовий -17,69 га, персиковий
-52,91 га).

Так,
позивач вказує, що відповідач -СПД ОСОБА_1 не розрахувався з позивачем за
придбане майно, у зв'язку з чим відповідач не набув право власності на вказане
майно.

Між
тим, як зазначено в п. 3.3 договору купівлі-продажу від 24.03.2006 р., право
власності на майно, право розпорядження, відчуження, використання переходить
від продавця до покупця в момент оформлення сторонами акту.

Відповідно
до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно
ч. 1 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором
або законом.

Виходячи
з вищевикладеного, право власності на вказане вище майно за договором
купівлі-продажу від 24.03.2006 р., право розпорядження, відчуження,
використання цього майна у відповідача - СПД ОСОБА_1 виникло з моменту  передачі цього майна за актом прийому-передачі
від 24.03.2006 р. та не залежало від розрахунку між сторонами (повного або
часткового).

Згідно
п. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно
до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на свій розсуд.

Як
з'ясовано судом, здійснюючи своє право власності на придбане майно (фруктовий
сад та виноградники), відповідач -СПД ОСОБА_1 18 квітня 2006 року уклав з Приватним
підприємством „Сади Бесарабії” договір купівлі-продажу № 1 (а.с. 16), згідно
умов якого  СПД ОСОБА_1 продав, а ПП
„Сади Бесарабії” купило: виноградники (сорт „Молдова” -6 га, сорт „Магарач” -16
га, сорт „Аліготе” -14 га, сорт „Ркацителі” -29 га) та фруктові сади (яблучний
-56,42 га, сливовий -19,60 га, вишневий -11,96 га, грушевий -20,20 га, айвовий
-17,69 га, персиковий -52,91 га) вартістю 250 000 грн., про що був складений та
підписаний сторонами акт прийому-передачі виноградників та саду від 18.04.2006
р. (а.с. 18). Як вбачається з додаткової угоди від 30.09.2006 р. до договору
купівлі-продажу № 1 від 18.04.2006 р. (а.с. 17), ПП „Сади Бесарабії” частково
розрахувалось з придбане за вказаним договором майно, однак це не впливає на
факт набуття останнім права власності на зазначене майно.

Проте,
позивач вважає, що вказаний договір купівлі-продажу № 1 від 18.04.2006 р.,
укладений між відповідачами, є недійсним, оскільки СПД ОСОБА_1 не набув права
власності на спірне майно. До того ж позивач надав до суду в якості доказів,
які підтверджують його право власності на спірне майно, угоду від 21.07.2006 р.
про розірвання договору купівлі-продажу від 24.03.2006 р., акт прийому-передачі
повернення майна від 21.07,2006 р. до угоди про розірвання договору від 24.03.2006
р., акт звірки взаємних розрахунків від 15.11.2006 р. та угоду про залік
взаємних вимог від 15.11.2006 р.

Однак,
зазначені вище надані позивачем докази судом до уваги не приймаються, оскільки
на момент їх складення та підписання право власності на спірне майно (фруктові
сади та виноградники) перейшло до ПП „Сади Бесарабії” на підставі договору
купівлі-продажу № 1 від 18.04.2006 р., що не спростовано позивачем. У зв'язку з
цим СВК „Рівненський” та СПД ОСОБА_1, укладаючи 21.07.2006 р. угоду про розірвання
договору купівлі-продажу від 24.03.2006 р. та акт прийому-передачі повернення
майна від 21.07,2006 р. до цієї угоди, не мали відповідних прав розпоряджатися
майном, право власності на яке станом на
21.07.2006 р. належало ПП „Сади Бесарабії”.

Таким
чином, з огляду на вищевикладене господарський суд вважає необґрунтованими і
безпідставними доводи позивача щодо наявності у нього права власності на
фруктовий сад загальною площею 178,72 га та виноградники загальною площею 65
га.

Відповідно
до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею
32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно
зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи
надані докази в сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги
необґрунтовані та не відповідають фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У
задоволенні позову Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Рівненський”
до Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 та Приватного підприємства „Сади
Бессарабії” про визнання договору купівлі-продажу недійсним та зобов'язання
виконати певні дії відмовити.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня  його підписання.

Рішення підписано
14.04.2008 р.

Суддя
Петров В.С.