ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2008 р. Справа № 11/50/08

За позовом: Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” (01030, м.Київ, б-р.Шевченка, 18)

в особі Миколаївської філії Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком”

(54001, м.Миколаїв, вул.Адміральська, 27)

до відповідача: Червонодолинської сільської ради

(54320, Миколаївська обл., Снігурівський р-н, с.Червона Долина)

Суддя Міщенко В.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: Кугир Г.С. –дов. №21-1/7 від 26.12.2008р.

від відповідача: Кузменюк О.І. –сільський голова, Козирьова А.В. –дов. від 07.04.2008р.

Суть спору: визнання права власності

Відповідач у відзиві проти позовних вимог заперечує, просить в позові відмовити, посилаючись на те, що приміщення, частиною якого розпорядилося СГВК “Промінь” не належало останньому; доказів наявності заборгованості СГВК “Промінь” перед позивачем не надано; відповідний договір на погашення боргу шляхом передачі майна відсутній; накладна №64 від 27.09.2000р. не містить печатки СГВК “Промінь”; в акті приймання-передачі основних засобів відсутня дата передачі, рішення правління СГВК “Промінь” про передачу майна також відсутнє; позивачем пропущений строк позовної давності для подання позову.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд –

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на частину гуртожитку загальною площею 27 кв.м, розташовану за адресою Миколаївська обл., Снігурівський р-н, с.Червона Долина, вул.Широка, 7.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наступне.

27.09.2000р. між позивачем та СГВК “Промінь” було укладено угоду, відповідно до якої СГВК “Промінь”, в погашення боргу перед позивачем, було передано у власність останнього нерухоме майно, в якому встановлено обладнання АТС, що підтверджується актом приймання-передачі основних засобів та накладною №64 від 27.09.2000р.

На підставі цього, у вересні 2000 року вказаний об’єкт нерухомості було поставлено на баланс позивача, що підтверджується довідкою МФ ВАТ “Укртелеком” №2/03-71 від 01.02.2008р.

06.09.2004р. позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спірний об’єкт. Оскільки відповідач листом №81 від 08.11.2004р. відмовив в задоволені заяви, позивач звернувся з позовом до суду.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

Відповідно до ч.2 ст.4 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) цивільні права та обов’язки виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Аналогічні положення містить ст.328 ЦК України, згідно якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Підтвердженням наявності права власності є, насамперед, правовстановлюючі документи.

Позивачем в підтвердження укладання між ним та СГВК “Промінь” усної угоди по відчуженню приміщення гуртожитку надано суду акт приймання-передачі основних засобів без номера та дати складання, а також накладну №64 від 27.09.2000р.

Відповідно до додатку №1 до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб (надалі - Інструкція) (затверджена наказом Держбуду України від 09.06.1998р. №121), яка діяла на момент передачі майна, визначено перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності.

Такий же перелік міститься і в додатку №1 до Тимчасовому положенні про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно (надалі - Тимчасове положення), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5.

Відповідно до п.3.3 Тимчасового положення у реєстрації права на нерухоме майно може бути відмовлено у разі укладання угоди між юридичними особами, яка нотаріально не посвідчена, і не надано правовстановлюючих документів попереднього власника.

Виходячи з вказаної норми, документальне підтвердження права власності попереднього власника на об’єкт нерухомості є обов’язковим.

Згідно довідки Управління економіки Снігурівської райдержадміністрації №192 від 07.04.2008р. радгосп “Промінь” 16.02.1995р. було реорганізоване у КСП “Промінь”. В подальшому КСП “Промінь” було реорганізоване 11.02.2000р. у СГВК “Промінь”. Державну реєстрацію СГВК “Промінь” припинено 17.03.2004р. на підставі ухвали господарського суду Миколаївської області від 25.11.2003р. по справі №2/59 про банкрутство СГВК “Промінь”.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника відповідача, вулиця Широка у с.Червона Долина відсутня; обладнання АТС знаходиться в приміщенні гуртожитку за адресою вул.Миру, 26; власником вказаного приміщенні є Червонодолинська сільська рада на підставі наступних документів:

-          будівля гуртожитку 1960 року будівництва значиться у переліку об’єктів, які не підлягають приватизації та передачі в КСП “Промінь” станом на 01.06.10994р.;

-          згідно п.3.7 рішення Снігурівської районної ради №10 від 30.03.2001р. гуртожиток у с.Червона Долина переданий у комунальну власність Червонодолинської сільради;

-          пунктом 6 в акті приймання-передачі об’єктів спільної власності територіальних громад Снігурівського району в комунальну власність Червонодолинської сільради від 09.01.2002р. значиться гуртожиток 1960 року будівництва. Зазначений акт підписаний головою СГВК “Промінь” без застережень;

-          рішенням Червонодолинської сільської ради №1 від 10.07.2007р. затверджено перелік об’єктів комунальної власності сільської ради, серед яких зазначено і будівля гуртожитку, розташована за адресою вул.Мира, 26.

З викладеного випливає, що на момент складання акту приймання-передачі основних засобів та накладної №64 від 27.09.2000р. СГВК “Промінь” не було власником спірного майна, і відповідно не мало права його відчужувати.

Що стосується посилання позивача на перебування спірного майна на балансі ВАТ “Укртелеком”, то з цього приводу слід зазначити, що баланс підприємства є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов’язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності підприємства, тому перебування майна, в тому числі приміщень, споруд, будинків на балансі підприємства не є безспірною ознакою його права власності. Підтвердженням наявності права власності можуть бути лише правовстановлюючі документи.

Посилання позивача на те, що він є добросовісним набувачем спірного майна, спростовуються матеріалами справи, оскільки ч.1 ст.388 ЦК України передбачає, що добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про відсутність у продавця права на відчуження майна. Позивач не був позбавлений права та можливості перевірити наявність у СГВУ “Промінь” правовстановлюючих документів на приміщення гуртожитку. Оскільки крім “запевнень” СГВК “Промінь” стосовно перебування спірного майна на балансі цього підприємства, позивач не , то він не можу вважатись добросовісним набувачем майна.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В той же час судом встановлено, що позивач пропустив встановлений ст.257 ЦК України трирічний строк позовної давності для звернення до суду.

Так, відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або повинна була довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перше звернення позивача до відповідача із заявою про видачу свідоцтва про право власності відбулося 06.09.2004р. Листом №81 від 08.11.2004р. відповідач відмовив в задоволені заяви. Таким чином, саме 08.11.2004р. слід вважати днем, з якого позивач довідався про невизнання свого права, із якого почався перебіг строку позовної давності.

Позов, що розглядається подано до суду 13.03.2008р. (згідно відмітки канцелярії суду).

Таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про визнання за ним права власності.

Відповідно до приписів ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

Така заява була зроблена відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України пропущення строку позовної давності є підставою для відмови в задоволенні позову.

Клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності позивачем не заявлено.

За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити у зв’язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 44,49,82-85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання апеляційної скарги, або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя К.Л.Василяка