ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2008 р. Справа № 4/78/08

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю комерційний банк “Столиця” в особі Філії ТОВКБ “Столиця” у м. Миколаєві

вул. Нікольська, 71, м. Миколаїв,54001

Відповідач: Фермерське господарство “КІТ”,

вул. Центральна, 1-а, с. Червоне поле, Миколаївський р-н., Миколаївська обл.57116

про стягнення заборгованості у сумі 538323,57 грн. за договором на кредитну лінію № 25-03/05-К від 29.11.05р.

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Кардупель В.Ю., за дорученням № 314 від 03.09.07р.;

Від відповідача: не з’явився;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 538323,57 грн. за договором на кредитну лінію № 25-03/05-К від 29.11.05р.

Позивачем до суду надано докази того що тричі направлялись ухвали суду відповідачу, отже останній давно знав про судове засідання.

Ухвала суду від 17.03.08р. направлена на юридичну адресу відповідача, яка зазначена у позовній заяві. Відповідач відзив та витребувані в ухвалі суду від 17 березня 2008р. документи не надав, представника в судове засідання не направив. Ухвала суду повернена органом поштового зв’язку.

Відповідач надав клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість направлення представника в судове засідання, у зв’язку з відрядженням.

Слід зазначити, що відрядження представника не є ґрунтовною підставою для відкладення розгляду справи, оскільки представництво юридичної особи може здійснювати будь-яка особа на підставі доручення.

В судовому засіданні, відповідно до ст. 85 ГПК України, за згодою позивача, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, за наявними матеріалами, згідно ст.75 ГПК України, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2005р. між ТОВ КБ «Столиця»в особі Миколаївської філії та ФГ «Кіт»було укладено договір на кредитну лінію (відновлювальну) №25-03/05-К та Додаткову угоду № 1 від 28.11.2006 р., Додаткову угоду № 2 від 01.10.2007 р., Додаткову угоду № 3 від 15.01.2008 р. до даного договору, за умовами якого позикодавець надає позичальнику кредит у сумі 470 000,00 грн. з терміном погашення до 15.01.2008р. (п.1.1 Договору). Плата за кредит була встановлена в розмірі 22% річних.

Належне виконання позивачем своїх обов’язків є факт надання кредиту на суму 470 000,00 грн. підтверджується меморіальним ордером №25-03/05-к від 30.11.2005р.

Згідно п.3.2 Договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти, не пізніше 14 числа наступного за місяцям, за який проценти нараховані.

Згідно п.3.3 Договору, за користування кредитом після закінчення строку, на який було надано кредит, проценти нараховуються і сплачуються позивальником за ставкою 29% річних.

28.11.2006р. сторони уклали Додаткову угоду №1 до Договору, якою внесено зміни у п. 1 Договору щодо повернення кредиту Позичальником у строк до 01 жовтня 2007 р. та сплата процентів за користування ним за ставкою 21% річних та у п.3.3 Договору в частині процентної ставки за користування кредитом після закінчення строку, на який його було надано, визначивши її у розмірі 31% річних.

01.10.2007 р. сторони уклали Додаткову угоду №2 до Договору, якою внесено зміни у п. 1 Договору щодо повернення кредиту Позичальником у строк до 15 січня 2008 р. та сплата процентів за користування ним за ставкою 22% річних та у п.3.3 Договору в частині процентної ставки за користування кредитом після закінчення строку, на який його було надано, визначивши її у розмірі 32% річних.

15.01.2008 р. сторони уклали Додаткову угоду №3 до Договору, якою внести зміни у п.3.3 Договору в частині процентної ставки за користування кредитом після закінчення строку, на який його було надано, визначивши її у розмірі 22% річних.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач в порушення умов договору та приписів чинного законодавства порушує взяті не себе зобов’язання по сплаті відсотків за користування кредитом у терміни, зазначений в п.3.2. кредитного договору.

Так, згідно розрахунку позивача на день розгляду справи відповідач має прострочену заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 64 798,20 грн. за період з 01.07.2007р. по 25.02.2008р.

Оскільки на час розгляду справи відповідач не надав суду доказів погашення відсотків за користування кредитом, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до п.6.1.1 Договору у випадку порушення сплати процентів позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Керуючись вказаними умовами договору, позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 17.07.2007р. по 25.02.2008р. у сумі 3 525,37 грн.

Перевіривши розрахунок пені, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно п.5.2.7 Договору позичальник зобов’язаний повністю повернути кредит, сплатити нараховані проценти та неустойку, незалежно від настання строку виконання зобов’язань, зокрема, у випадках невиконання позичальником своїх зобов’язань зі сплати кредиту або відсотків.

Крім того, відповідно до умов п.5.3.1 Договору позивач має право вимагати повного повернення кредиту, сплатити нарахованих процентів та неустойки, незалежно від настання строку виконання зобов’язань.

10.01.2008р. позивачем було надано відповідачу претензію з вимогою про погашення заборгованості по відсотках за користування кредитом, яка була отримана відповідачем 10.01.2008р., однак залишена без розгляду та задоволення.

За таких обставин, суд вважає правомірними заявлені позивачем вимоги про стягнення 470 000,00 грн. заборгованості по кредиту.

Відповідач свої обов’язки належним чином не виконав, позов не заперечив.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач своїм правом не скористався.

За таких обставин, суд вважає правомірними заявлені позивачем вимоги про стягнення 470 000,00 грн. заборгованості по кредиту.

Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов’язання за договором кредиту, загальна заборгованість правомірно склала 538 323,57 грн.

Виходячи з викладеного, позов підлягає задоволенню в повному обсязі, судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Кіт»(вул. Центральна, 1-а, с. Червоне поле, Миколаївський район, Миколаївська область, ) на Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційного банку “Столиця” в особі Філії Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційного банку “Столиця” в м.Миколаєві, 54055, м.Миколаїв, пр.Леніна, 135 (р/р 351900101 в МФ ТОВ КБ “Столиця”, МФО 326955, ) 470 000,00 грн. заборгованість по кредиту, 64 798,20 грн. заборгованість по відсотках, 3 525,37 грн. пені, 5 383,24 грн. держмита та 118,0 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя О.Г. Смородінова