ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2008 р.

№ 25/27-07 (30/43-07, 7/230)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. –головуючого (доповідача), Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

за участю повноважних представників: позивача –Гомзи А.А.,

відповідачів –Чміхіна А.О.,

розглянувши касаційну скаргу ТзОВ "Ріел Істеіт Дніпро" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 9 листопада 2007 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23 січня 2008 року у справі за позовом ТзОВ "Ріел Істеіт Дніпро" до ТзОВ ВКФ "Ітела-Груп", Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації", ВАТ "Дніпропетровський завод шахтної автоматики", третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Дніпропетровська міська рада" про визнання права власності та за зустрічним позовом ВАТ "Дніпропетровський завод шахтної автоматики" до ТзОВ "Ріел Істеіт Дніпро", ТзОВ ВКФ "Ітела-Груп" про визнання права власності та стягнення 500000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2005 року Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Ітела-Груп" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Ріел Істеіт Дніпро" про спонукання до передачі права власності на нерухоме майно (будівлі): АГ-1/; АД-1/; Ж-1; Ш-1; АВ-2; ЦІ-2; Ц2-2; Ц-3-2; 4-1; Ц5-2; Ц6-1; II поверх Ц-2; IV, V поверх літ Ж-5; підвал п/д Ж-5; Ж-1-1; Ж2-1; ґанок у 7; у 8 ; пандус у 9, ґанок ж-3, ґанок щ/, щ//, ш/, ав/, розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Ак. Лазаряна,3, посилаючись на те, що останній не виконує умов договору № 029-А/2003 від 20 березня 2003 року та додаткових угод №1 від 03.04.2003 року та № 2 від 31.12.2003 року.

25 червня 2005 року ТзОВ "Ріел Істеіт Дніпро" звернулось до господарського суду із зустрічним позовом про визнання за ним права власності на спірні приміщення, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що вони побудовані за його кошти. При цьому, позов було заявлено до позивача за первинним позовом та третіх осіб КП "Дніпропетровське МБТІ" та Дніпропетровської міської ради. Заявою від 06.07.2005 року від вимог до КП "Дніпропетровське МБТІ" відмовився.

Ухвалою господарського суду від 25 грудня 2006 року до участі у справі в якості відповідача за зустрічним позовом залучено ВАТ "Дніпропетровський завод шахтної автоматики".

Справа розглядалась господарськими судами неодноразово.

27 серпня 2008 року ВАТ "Дніпропетровський завод шахтної автоматики" звернулось до суду з зустрічною позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Ріел Істеіт Дніпро" та товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Ітела-Груп" про визнання права власності за ВАТ "Дніпропетровський завод шахтної автоматики" на самочинно збудовані будівлі літ. АВ-2, АЛ, розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Лазаряна,3 та стягнення з відповідачів солідарно моральної (немайнової) шкоди в розмірі 500000 грн. Зустрічна позовна заява ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2007 року у даній справі прийнята до сумісного розгляду з основним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ріел Істеіт Дніпро".

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 9 листопада 2007 року в задоволенні первісного позову ТзОВ "Ріел Істеіт Дніпро" відмовлено. Зустрічний позов відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровський завод шахтної автоматики" задоволений частково. Визнано право власності за ВАТ "Дніпропетровський завод шахтної автоматики" на самочинно збудовані будівлі літ. АВ-2, АЛ, розташовані за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Лазаряна, 3.

В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 500000 грн. провадження у справі припинено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23 січня 2008 року рішення суду залишене без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, ТзОВ "Ріел Істеіт Дніпро" просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати за ТзОВ "Ріел Істеіт Дніпро" право власності на нерухоме майно (будівлі) та відмовити в задоволенні зустрічного позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права.

Змінами до касаційної скарги скаржник просив скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення, яким в зустрічному позові відмовити, а в іншій частині справу направити на новий розгляд.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами, на підставі укладеного 20 березня 2003 року договору №029-А/2003 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ріел Істеіт Дніпро" передало Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційній фірмі "Ітела-Груп" в строкове платне користування - оренду індивідуально визначене (нерухоме) майно в будівлі літ. Г-2 загальною площею 614,90 кв.м., розташоване за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Академіка Лазаряна, 3. Вказане приміщення було передане за актом приймання-передачі від 20.03.2003 року.

Між сторонами у справі 3 квітня 2003 року було укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди, згідно пункту 2.1.1 якої орендар за свої кошти (силами підрядника ТОВ "Юніор") проводить реконструкцію (будівництво) орендованих та інших будівель та споруд за кошторисами, узгодженими з орендодавцем.

Згідно пункту 2.1.2 цієї ж додаткової угоди по закінченні робіт по реконструкції (будівництву) орендованих та інших будівель та споруд, після надання кошторисів по витратам орендаря, орендодавець зобов'язаний розрахуватися з орендарем протягом 90 днів після виникнення зобов'язань.

Факт виконання загальнобудівельних робіт на суму 160958,31 грн. на об'єктах по вул. Академіка Лазаряна, 3 в м.Дніпропетровську за рахунок коштів позивача та силами підрядника (ТОВ "Юніор") за погодженням з товариством з обмеженою відповідальністю "Ріел Істеіт Дніпро" підтверджується договором підряду №01-01/04/03 УС від 01.04.2003 року та актом приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2003 року.

З матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріел Істеіт Дніпро" за укладеними договорами купівлі-продажу придбано у ТзОВ ВКФ "Ітела-Груп" ряд об'єктів нерухомого майна, зокрема літ. Т-1, Ж-3, Г-2, Ц-1, які розташовані у м. Дніпропетровську по вул. А.Лазаряна, 3, а об"єкти Ж-3 та Г-2 зареєстровані за ТзОВ "Ріел Істеіт Дніпро" на праві власності Комунальним підприємством "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" 08.01.2003 року.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що спірні об'єкти не були введені в експлуатацію шляхом прийняття їх в експлуатацію уповноваженою комісією з складанням та затвердженням акту вводу в експлуатацію.

Суди, розглядаючи справу, правильно встановили, що за даними технічного паспорту, виготовленого Комунальним підприємством "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" 10.01.2005 року, об'єкти, на які ТзОВ "Ріел Істеіт Дніпро" просить визнати право власності, є самочинним будівництвом. У технічному паспорті також зазначено, що самовільні будівлі побудовані на земельній ділянці, що знаходиться в користуванні ВАТ "Дніпропетровський завод шахтної автоматики", а письмового погодження останнього на будівництво самовільних будівель не надано.

Згідно ч.ч.2,3 ст.376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Приймаючи рішення, місцевий суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, правильно встановив той факт, що ТзОВ "Ріел Істеіт Дніпро" не отримувало в оренду або користування в порядку, встановленому Земельним Кодексом України, земельної ділянки, на якій розташовані спірні об'єкти, ні під час самовільного будівництва, ні після його завершення, що є підставою для відмови ТзОВ "Ріел Істеіт Дніпро" в позові про визнання за ним права власності на спірне майно.

Як правильно встановлено судами при розгляді справи, ВАТ «Дніпропетровський завод шахтної автоматики»на праві власності належало нерухоме майно, а саме: будівля літ. Х-1 (будівля для охорони та АХВ), яка була розташована за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Лазаряна, 3, що підтверджується наказом Регіонального відділення ФДМ України по Дніпропетровській області від 06.01.2000 року №12/01-ЗВП та реєстраційним посвідченням, виданим Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації від 22.03.2000 року.

Оскільки побудувати нові будівлі на місці старої не можливо, не зруйнувавши (знищивши) попередню будівлю та не розчистивши площадку для нового будівництва, то суди дійшли вірного висновку про те, що ТзОВ "Ріел Істеіт Дніпро" було самочинно побудовано спірні об'єкти нерухомості (АВ-2, АЛ) на місці розташування будівлі Х-1 без погодження з її власником - ВАТ "Дніпропетровський завод шахтної автоматики".

Земельна ділянка, на якій розташований об"єкт АВ-2, АЛ по вул. Лазаряна,3 у м.Дніпропетровську була надана Державному підприємству "Дніпропетровський завод шахтної автоматики", правонаступником якого є ВАТ «Дніпропетровський завод шахтної автоматики», у постійне користування, відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 25.03.1881 року №183 та виданого згідно нього Державного акту на право користування землею Б №020285 площею 5,18 га.

Вказаний акт на даний час є чинним та таким, що посвідчує право користування ВАТ "Дніпропетровський завод шахтної автоматики" земельною ділянкою, на якій розташоване спірне нерухоме майно.

Згідно ч.5 ст.376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ч.6 ст.376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене.

На підставі ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, у рішенні, залишеним без змін постановою апеляційної інстанції, суд вірно застосував норми матеріального права і обгрунтовано задовольнив зустрічні позовні вимоги ВАТ "Дніпропетровський завод шахтної автоматики" про визнання права власності на самочинно збудовані будівлі літ. АВ-2, АЛ, розташовані за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Лазаряна, 3, відмовивши в задоволенні первісного позову ТзОВ "Ріел Істеіт Дніпро".

Крім того, місцевий господарський суд правильно припинив провадження у справі в частині стягнення з відповідачів за зустрічним позовом солідарно моральної (немайнової) шкоди у розмірі 500 000 грн. на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України, оскільки даний спір між тими ж сторонами та з тих же підстав було вирішено по справі № 31/165-07.

За таких обставин, оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону та обставинам справи, тому підстав для їх зміни немає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 9 листопада 2007 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23 січня 2008 року залишити без змін, а касаційну скаргу ТзОВ "Ріел Істеіт Дніпро" –без задоволення.

Головуючий, суддя В.Дерепа

Судді Б.Грек

Л.Стратієнко