ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.03.08
р.
Справа № 44/65пн

Господарський
суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі
Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за
позовною заявою суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1
(представник ОСОБА_2, довіреність 15746 від 04.09.07 року), до виконавчого
комітету Донецької міської ради (представник Снегірьов О.М., довіреність
01/15-6725 від 12.12.05 року) про визнання права власності суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 на житловий будинок (літ.Л-3)
з вбудованим приміщенням магазину, загальною площею 498,7 м2, у тому числі
площі магазину 269,5 м2, а також гаражу (літ.М), бесідки (літ.Н), приміщення
охорони (літ.Г), огорожі (№ 2, 3), огорожі (№ 5-7) та замощення (І), які
розташовані АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (далі - Підприємець)
звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Донецької міської ради
(далі - Комітет) про визнання права власності Підприємця на житловий будинок
(літ.Л-3) з вбудованим приміщенням магазину, загальною площею 498,7 м2, у тому
числі площі магазину 269,5 м2, а також гаражу (літ.М), бесідки (літ.Н),
приміщення охорони (літ.Г), огорожі (№ 2, 3), огорожі (№ 5-7) та замощення (І),
які розташовані АДРЕСА_1 (далі - Приміщення). Позовні вимоги Підприємця
ґрунтуються на невизнанні Комітетом права власності на Приміщення на тій
підставі, що дозвіл на реконструкцію Приміщення надавався під умови його
використання у якості магазину ритуальних послуг, наразі частина Приміщення
залишена позивачем житловою. На думку позивача, реконструкція Приміщення,
здійснена Підприємцем для використання спірної нерухомості у комерційних цілях,
є такою, що відповідає встановленим будівельним правилам та нормам.

Представник
Підприємця в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник
Комітету в судовому засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що вказана
нерухомість реконструйована самовільно (із залишенням частини Приміщення
житловою), крім того, в матеріалах справи відсутні дані про оспорювання
Комітетом права власності Підприємця, через що позивач був не вправі подавати
поточний позов.

Вислухавши
у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та
оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов
Підприємця підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В
порядку, передбаченому статтями 224-240 ЦК УРСР, між продавцями громадянами
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та покупцем Підприємцем 10.12.96 року,
17.01.97 року та 06.10.98 року укладено договори щодо купівлі-продажу 33/100,
49/100 та 18/100 житлового будинку 47 по вулиці Челюскінців в місті Донецьку
(далі - Об'єкт). Означені договори купівлі-продажу згідно статті 227 ЦК УРСР
укладено у письмовій формі та посвідчено нотаріусом.

В
порядку статей 47, 227 ЦК УРСР та згідно вищезазначених договорів, право
власності Підприємця на цілий Об'єкт виникло з моменту нотаріального
посвідчення та державної реєстрації останнього договору купівлі-продажу - з
06.10.98 року.

Таким
чином, виходячи зі змісту норм статей 12-13, 15 Закону України „Про власність”
(чинного на момент укладення договорів купівлі-продажу) та статей 316-317, 328
ЦК України - Підприємець є добросовісним набувачем та власником Об'єкту,
отриманого на підставах, що передбачені договором та не заборонені законом.

Рішеннями
виконавчого комітету Ворошиловської районної у місті Донецьку ради від 28.07.99
року № 316 та виконавчого комітету Донецької міської ради від 25.04.00 року №
132/9, а також дозволом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю
міста Донецька від 22.06.00 року № 00/180 Підприємцеві надано дозвіл на
переобладнання Об'єкту у нежитлове приміщення з метою використання під магазин
ритуальних послуг.

Позивач
здійснив перебудову існуючого Об'єкту, внаслідок чого утворилося Приміщення,
частина його залишилася житловою, що суперечить наданим дозволам на
переобладнання та реконструкцію, тому житлова частина Приміщення вважається
самовільним будівництвом.

Ідентифікація
цього нового об'єкту нерухомості Приміщення, а також відповідність Приміщення
існуючим санітарним, вогнетривким та будівельним нормам та правилам, факт
доброго стану Приміщення, та факт непогіршення стану несучих конструкцій
будинку внаслідок перебудови - визначені низкою документів, у тому числі
технічним висновком АТЗТ „Проектно-виробниче підприємство „Донбасреконструкція”
№ 1273-У/2007 з додатками та технічним паспортом Бюро технічної інвентаризації
міста Донецька (далі - Бюро) з інвентаризаційної справи № 1/578.

Права
позивача на земельну ділянку, на якій розташовано Приміщення, визначені
державним актом на право приватної власності на землю IV-ДН № 005461 від
24.06.97 року. Виходячи зі змісту статей 331 та 376 ЦК України, право власності
на самочинно реконструйоване Приміщення може бути визнано судом за умови
надання Підприємцю земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване
нерухоме майно, а також у разі, коли зазначене не порушує прав інших осіб.
Оскільки Підприємець має право власності на земельну ділянку, а суду не надано
жодних доказів порушень Підприємцем прав інших суб'єктів у спірних
правовідносинах, суд вважає, що у Підприємця виникло право власності на
Приміщення з моменту завершення його реконструкції та переобладнання.

З
огляду на наведене, означене право власності Підприємця на Приміщення виникло
на законних підставах. Статус нерухомого майна, що визначений статтями 181 та
331 ЦК України, за висновком суду є властивим Приміщенню, оскільки за
матеріалами справи Приміщення розташоване на земельній ділянці, а його
переміщення є неможливим без знецінення та зміни призначення. Технічний паспорт
на Приміщення № 1/578, виданий органами державної реєстрації в порядку Закону
України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”
та Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна, означає, що Бюро здійснено технічну інвентаризацію саме
нерухомого майна (Приміщення).

Статус
спірної нерухомості як нежитлового приміщення з окремою житловою частиною,
витікає з технічного висновку АТЗТ „Проектно-виробниче підприємство
„Донбасреконструкція” № 1273-У2007 з додатками та технічного паспорту Бюро з
інвентаризаційної справи № 1/578. У відповідності до статті 328 ЦК України
встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, якщо інше
прямо не випливає із закону або не встановлене судом. Підприємець може вимагати
усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41
Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням
володіння. За нормами статті 392 ЦК України, власник наділений правом захисту
права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого
права власності.

Оскільки
згідно змісту позовних вимог та наданих матеріалів, Комітет вважає Приміщення
самовільно реконструйованим, що унеможливлює прийняття  його в експлуатацію у встановленому законом
порядку, суд доходить висновку, що позивач мав право звертатися до суду за
захистом свого права власності, оскільки порушується право Підприємця щодо
використання Приміщення у підприємницькій діяльності та для проживання, як
елемент речового права власності.

З
огляду на наведене, причиною виникнення спору є невизнання відповідачем права
власності та права на користування Приміщенням, а також порушення Комітетом
норм Конституції України, ЦК України, ГК України та інших норм, які регулюють
режим права власності.

Відповідно
до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу покладаються судом на позивача, оскільки
первинним підґрунтям спору є вина позивача у залишенні частини Приміщення
житловою при будівництві та переобладнанні цієї нерухомості.

На
підставі ст.41-42 Конституції України, ст.ст.47, 224-240 ЦК УРСР, ст.ст.181,
202, 316-317, 328, 331, 473, 392, 655-697 ЦК України, ст.ст.12-15, 48, 49
Закону України „Про власність”, ст.ст.1, 2, 22, 33, 34, 36, 43, 49, 82-85 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити
позов суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Донецької міської ради про визнання права власності суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 на житловий будинок (літ.Л-3)
з вбудованим приміщенням магазину, загальною площею 498,7 м2, у тому числі
площі магазину 269,5 м2, а також гаражу (літ.М), бесідки (літ.Н), приміщення
охорони (літ.Г), огорожі (№ 2, 3), огорожі (№ 5-7) та замощення (І), які
розташовані АДРЕСА_1.

Визнати
право власності суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 на
житловий будинок (літ.Л-3) з вбудованим приміщенням магазину, загальною площею
498,7 м2, у тому числі площі магазину 269,5 м2, а також гаражу (літ.М), бесідки
(літ.Н), приміщення охорони (літ.Г), огорожі (№ 2, 3), огорожі (№ 5-7) та
замощення (І), які розташовані АДРЕСА_1.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в
апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в
касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної
сили.

Суддя
Мєзєнцев Є.І.

Надруковано у 3
примірниках:

1 -позивачу

2 -відповідачу

3 -господарському суду
Донецької області