ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.08                                                                                 Справа № 2/13пн(10/74пн)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Крамниця № 44 «Урожай», м. Луганськ

до Луганської міської ради, м. Луганськ

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог не предмет позову –ДП «Центральний ринок»Луганської обласної спілки споживчих товариств, м. Луганськ

про визнання права власності.

Судова колегія у складі: судді Седляр О.О., головуючий,

судді Пономаренко Є.Ю.,

судді Яресько Б.В.,

при секретарі судового засідання Токінової В.А.,

в присутності представників сторін:

від позивача – Рубан І.В., дов. від 12.03.08 б/н,

від відповідача –не прибув ( явка обов’язкова),

від 3-ої особи –Паращук В.І., дов. від 07.03.08 № 50,

розглянувши матеріали справи,

в с т а н о в и л а:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про визнання права власності позивача на об‘єкт нерухомості, який складається з основної будівлі магазину літ. А-1, А(2) -1 з прибудовами літ. А(1)-1, А(3)-1, загальною площею 319,3 кв.м, розташований за адресою: м. Луганськ, вул. Челюскінцев,1-р.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.01.08 № 10/74пн рішення господарського суду Луганської області від 20.03.07 було скасовано та справу передано на новий розгляд до господарського суду Луганської області .

Відповідач відзивом на позовну заяву від 14.03.08 б/н, позовні вимоги відхилив, посилаючись на відсутність у позивача дозволу на перепланування основної будівлі спірного об’єкту літ. А-1 , збільшення у розмірі прибудови літ. А (1)-1 та побудування прибудови літ. А(3)-1, а також земельна ділянка позивачеві для будівництва прибудови ним не надавалась.

3-я особа відзивом на позовну заяву від 14.03.08 № 55 позовні вимоги позивача відхилила, посилаючись на наступне:

- договір купівлі-продажу від 09.12.96, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Любинецькою В.Р., зареєстрований у реєстрі за № 2541, укладено з порушенням вимог чинного законодавства, які призвели до неможливості ідентифікувати об’єкт, що відчужувався та спірної споруди з прибудовами, внаслідок чого, на його думку, у позивача відсутні підстави вважати, що згідно вказаного договору , у нього виникло право власності на об’єкт нерухомості;

- позивач провів самочинну забудову на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без належного дозволу, належно затвердженого проекту. Крім того, споруда не може бути визнана як нерухоме майно, оскільки позивач добудував її з істотним порушенням будівельних норм та правил, а також в порушення вимог протипожежної безпеки;

- спірний об’єкт знаходиться в межах орендованої підприємством ДП «Центральний ринок»земельної ділянки, що підтверджується планом-схемою землекористування. Земельна ділянка на якій знаходиться будівля у підприємства не вилучалась та позивачеві не надавалась.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін та 3-ої особи, судова колегія дійшла наступного:

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що:

Позивач у справі –Товариство з обмеженою відповідальністю «Магазин № 44 «Крамниця»(правонаступник Дочірнього підприємства «Магазин № 44 ВАТ «Урожай») згідно договору купівлі-продажу від 09.12.96, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Любинецькою В.Р., зареєстрований у реєстрі за № 2541, зареєстрованого в МКП БТІ (реєстраційний № 2368), придбало основну споруду магазину з прибудовою, загальною площею 215,3 кв.м (на плані літ. А-1, літ А(1)-1), розташовану за адресою: м. Луганськ, вул. Челюскінців, 1.

Також, позивачем, згідно договору купівлі-продажу від 04.01.99 у 3-ої особи ДП «Центральний ринок», було придбано об’єкт нерухомості площею 83,3 кв.м., розташований за адресою: м. Луганськ, вул. Челюскінців, 1 та відповідно до рішення господарського суду Луганської області від 15.04.04 № 5/85пн за ним встановлено право власності на дане нежитлове приміщення (на плані літ. А(2)-1).

Відповідно до листа Управління архітектури і містобудування від 07.04.06 № 01-10/715 вбачається, що вищевказані будови магазину з прибудовами, який розташований за адресою: м. Луганськ, вул. Челюскінцев, 1, рекомендовано присвоїти новий адрес: м. Луганськ, вул. Челюскінців,1-р.

Стосовно прибудови (літ. А (3)-1) площею 23,7 кв.м, позивач стверджує, що вона була йому передана у власність ще при купівлі-продажу основної будівлі магазину (літ. А-1) з прибудовою (літ. А (1)-1) та представляла собою споруду, яка виконана з полегших конструкцій без улаштування фундаменту, а тому реєстрація на неї, як об’єкта нерухомості, не проводилась.

Крім того, він вказує на те, що при розробці технічного паспорту на комплекс нежитлових будівель позивача, у 1996 році, техніками БТІ був накреслений схематичний план всієї будівлі, а саме: основної будівлі магазину (літ. А-1, літ. А(2)-1), прибудову (літ. А(1)-1) та прибудови (літ. А(3)-1), а тому він вважає, що даний документ, є доказом того, що прибудова (літ. А(3)-1) вже існувала у 1996 році.

У процесі господарської діяльності в 2006 році позивачем були проведені роботи по улаштуванню та будівлі прибудови (літ. А(3)-1), що підтверджено актами виконаних робіт форми КБ-2в та довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3. (т. 1 а.с. 50-56) .

В квітні 2006 року позивач звернувся до МКП БТІ щодо реєстрації права власності на комплекс нежитлових будівель, який складався з основної будівлі магазину літ. А-1, А(2)-1 з прибудовами літ. А(1)-1, літ. А(3)-1, загальною площею 319,3 кв.м., розташований за адресою: м. Луганськ, вул. Челюскінцев, 1-р.

Листом від 17.04.06, МКП БТІ відмовило позивачеві в проведенні реєстрації з посиланням на відсутність дозволяючи документів на будівництво прибудови літ. А(3)-1 та не переоформленням правовстановлюючих документів, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач позовні вимоги відхилив, з підстав визначених у відзиві.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності, судова колегія вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, на підставі договору купівлі-продажу від 09.12.96, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Любинецькою В.Р. (зареєстрований у реєстрі за № 2541, зареєстрований в МКП БТІ, реєстраційний № 2368) придбав основну споруду магазину з прибудовою, загальною площею 215,3 кв. м (на плані літ. А-1, літ А(1)-1), розташовану за адресою: м. Луганськ, вул. Челюскінців, 1.

Посилання 3-ої особи на неможливості ідентифікувати об’єкт, що відчужувався за договором купівлі-продажу від 09.12.96, судом не приймається до уваги, оскільки відповідно до наданих позивачем документів вбачається, що загальна площа нежитлового приміщення основної споруди магазину № 44, розташованого за адресою: м. Луганськ, вул. Челюскінців, 1, до моменту продажу позивачеві, складала 215,3 кв.м, що підтверджено реєстраційним посвідченням на об’єкт нерухомого майна від 06.12.96 (т.2, а.с.4). Основна споруда нежитлового приміщення магазину № 44 загальною площею 215,3 кв.м, після укладення договору купівлі-продажу від 09.12.06, перейшла до позивача повністю та була зареєстрована БТІ, як об’єкт нерухомості, що підтверджено реєстраційним посвідченням від 10.12.06. До наступного часу договір купівлі-продажу від 09.12.96 є чинним та у встановленому порядку нікім не оспорений.

Щодо придбання позивачем будівлі магазину площею 83,3 кв.м (на плані літ. А (2)-1), згідно договору від 04.01.99, то відповідно до рішення господарського суду Луганської області від 15.04.04 № 5/85пн за ним встановлено право власності на даний об’єкт, тому відповідно до вимог ч. 5 ст. 35 ГПК України даний факт при розгляді цієї справи вважається встановленим та знову позивачем не доводиться.

Стосовно доводів відповідача та 3-ої особи відносно знаходження споруд позивача в межах земельної ділянки орендованої ДП «Центральний ринок»та слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 377 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи, яка придбала будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без змін її цільового призначення у розмірах встановлених договором. Якщо договором про відчуження будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка є необхідною для її обслуговування.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 120 Земельного кодексу України передбачено, що при переході права власності на будівлю чи споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

Відповідно до вимог ст. 392 Цивільного кодексу України передбачено, що володілець майна може пред’явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

З огляду на вищевказане судова колегія вважає, що позивач належним чином довів суду наявність права власності на нежитлове приміщення магазину № 44, розташованого за адресою: м. Луганськ, вул. Челюскінців, 1-р, яке складається з будівель основної споруди ( на плані літ. А-1, А(2)-1 ) та прибудови (на плані літ. А (1)-1) ( т. 1 а.с . 204-205) загальною площею 279,8 кв. м.

Щодо визнання права власності за позивачем на приміщення прибудови (на плані літ. А(3)-1), то судова колегія не може погодиться з даною вимогою позивача та відхиляє її з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, на підставі якої позивачем заявлено даний позов, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до вимог п. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, тільки за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Позивачем не доведено суду що земельна ділянка, на якої розташована прибудова А(3)-1, була орендована ним або надана йому у встановленому законом порядку не надано доказів введення її в експлуатацію.

За таких підстав позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з віднесенням судових витрат у сумі витрат по сплаті державного мита у сумі 102 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. на позивача, оскільки внаслідок його неправильних дій виник спір.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні за згодою присутніх у судовому засіданні представників позивача та 3-ої особи оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Крамниця № 44 «Урожай», м. Луганськ, вул. Челюскінців, 1, код 21818503 право власності на об’єкт нерухомості, який складається з основної будівлі магазину літ. А-1, А (2)-1 із прибудовою літ. А (1)-1, загальною площею 279,8 кв. м. , розташований за адресою6 м. Луганськ, вул. Челюскінців, 1-р.

3. У решті позовних вимог відмовити.

4. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення 10-ти денного терміну з дня його підписання.

Рішення підписане 09.06.08.

Суддя                                                                                О.О. Седляр

Суддя Є.Ю. Пономаренко

Суддя Б.В. Яресько