КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2008                                                                                           № 26/413

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Корсака В.А.

суддів:

За участю представників:

від позивача: Карманова О.Д. – представник за довіреністю,

від відповідача: Жабінець Н.А. – представник за довіреністю ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ЗАТ "Страхова компанія "Провідна"

на рішення Господарського суду м.Києва від 08.11.2007

у справі № 26/413

за позовом                               ЗАТ "Українська інноваційна страхова компанія "Інвестсервіс"

до                                                   ЗАТ "Страхова компанія "Провідна"

про                                                  стягнення 17440,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення збитків в розмірі 17440, 58 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 08.11.2007 р. у справі № 26/413 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 17 440,58 грн. збитків, 174,40 грн. державного мита,118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою та просить його скасувати, оскільки вважає, що воно винесене по неповно з’ясованим обставинам, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зокрема , скаржник в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд не взяв до уваги п. 5.3. Договору облігаторного перестрахування № 10/10 від 12.06.2003р., укладеного між ЗАТ УІСК „Інвестсервіс" та ЗАТ „Міжрегіональна страхова компанія „Надра", правонаступником якого є ЗАТ „СК „ПРОВІДНА" (надалі -Договір), де зазначено, що збитки, сума страхового відшкодування за якими за попередніми прогнозними розрахунками може перевищувати 50 000,00 грн, врегульовуються окремо (індивідуально) і не включаються до щомісячного рахунку-бордеро збитків. Крім того, апелянт зазначає , що він був несвоєчасно і неналежним чином інформований про страховий випадок.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.06.2003р. між Закритим акціонерним товариством “Міжрегіональна страхова компанія “НАДРА” (перестраховиком), правонаступником якої є відповідач та Українською інноваційною страховою компанією “Інвестсервіс” (перестрахувальником) був укладений договір облігаторного перестрахування № 10-10/, згідно умов якого об’єктом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов’язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортними засобами і додатковим обладнанням, яке встановлено на транспортному засобі.

05.04.2004р. позивачем був укладений договір добровільного страхування автотранспорту (КАСКО) М6 № 01026 –101, відповідно до якого страхувальник - Газда О.М. застрахував належний йому автомобіль VOLKSWAGEN Passat 1.9 D (р.н. 76808 ТС). Страхова сума за договором страхування склала 69300 грн.

Позивач перестрахував свою відповідальність по даному договору страхування у відповідача, що підтверджено Рахунком бордеро –премій за квітень 2004р. та сплатив відповідачу премію за прийнятий ризик у розмірі 648, 45 грн. (платіжним дорученням № 2855 від 30.06.2004р.).

Перестраховик акцептував рахунок бордеро –премій та отримав перестрахову премію, прийнявши таким чином ризик перестрахування.

Ліміт відповідальності, який прийняв на себе відповідач по даному договору страхування складає 28, 35 % від страхової суми, тобто 17440, 58 грн.

15.01.2005р. застрахований автомобіль VOLKSWAGEN Passat 1.9 D (р.н. 76808 ТС) був викрадений, що підтверджено довідкою про порушення кримінальної справи № 4200405 від 16.01.2005р.

Ліміт відповідальності по договору страхування на момент викрадення автомобіля склав 61518, 80 грн.

Згідно з умовами договору страхування викрадення застрахованого автомобіля є страховим випадком.

Про настання страхового випадку було повідомлено перестраховика, що підтверджено рахунком- бордеро збитків за січень 2005р., заявлених, але не сплачених перестрахувальником.

Відповідно до п.7.10 договору страхування у випадку викрадення транспортного засобу третіми особами, виплата страхового відшкодування здійснюється в два етапи. Перший -30% від страхової суми протягом 72 годин після отримання від страхувальника довідки про порушення кримінальної справи. Другий –70 % страхової суми, з вирахуванням франшизи, після призупинення кримінальної справи.

Розмір франшизи по договору страхування складає 10% від страхової суми, тобто 6930 грн.

На підставі викладеного позивач сплатив страхувальнику по першому етапу страхове відшкодування в сумі 20790 грн. платіжним дорученням № 1543 від 23.03.2005р.

Згідно п.5.2 вказаного договору відшкодування перестраховиком своєї частки збитків перестрахувальнику здійснюється шляхом оформлення перестрахувальником рахунку –бордеро збитків, в який включаються всі збитки, що були врегульовані перестрахувальником за звітний період –місяць і в яких перестраховик, згідно умов цього договору зобов’язаний прийняти участь.

Позивач направив відповідачу рахунок - бордеро збитків за березень 2005р., за яким він повинен був сплатити 5893, 97 грн.

Пізніше позивачем був направлений відповідачу рахунок - бордеро збитків за травень 2005р., який був акцептований перестраховиком. Доля перестраховика у страховому відшкодуванні склала 11546, 61 грн. Крім того, позивач направив відповідачу весь пакет документів.

Разом з тим, відповідач листом від 15.112.2005р. № 2689 відмовив у виплаті страхового відшкодування по договору перестрахування.

Відповідно до договору перестрахування виплата страхового відшкодування перестраховиком здійснюється протягом 15 робочих днів з дня отримання перестраховиком від перестрахувальника рахунку бордеро –збитків та документів відповідно до п.4.2.5 договору перестрахування.

Частиною 1 ст. 25 Закону України “Про страхування” передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта.

Відповідно до ст.12 вказаного закону перестрахування –страхування одним страховиком на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов’язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

Що стосується доводів апеляційної скарги слід вказати наступне.

Відповідач вважає, що суд не взяв до уваги п. 5.3. Договору облігаторного перестрахування № 10/10 від 12.06.2003р., укладеного між ЗАТ УІСК „Інвестсервіс" та ЗАТ „Міжрегіональна страхова компанія „Надра", правонаступником якого є ЗАТ „СК „ПРОВІДНА" , де зазначено, що збитки, сума страхового відшкодування за якими за попередніми прогнозними розрахунками може перевищувати 50 000,00 грн, врегульовуються окремо (індивідуально) і не включаються до щомісячного рахунку-бордеро збитків.

Ці доводи відповідача колегія не приймає до уваги, оскільки вони є необґрунтовані виходячи з наступного.

Згідно п. 10.2. Договору, Позивач (він же Перестрахувальник), зобов'язався передати, а Відповідач (він же Перестраховик), зобов'язався прийняти частину відповідальності Позивача по всіх транспортних засобах, прийнятих останнім на страхування, з 12.06.2003р. до дати повного виконання прийнятих зобов'язань перед Позивачем, навіть, якщо строк дії Договору перестрахування закінчиться.

За прийняття Перестраховиком частини відповідальності Перестрахувальника, останнім сплачувалася премія Перестраховику, на умовах, визначених Договором перестрахування.

05.04.2004р. позивачем був укладений договір добровільного страхування автотранспорту (КАСКО) М6 № 01026 –101, відповідно до якого страхувальник - Газда О.М. застрахував належний йому автомобіль VOLKSWAGEN Passat 1.9 D (р.н. 76808 ТС). Страхова сума за договором страхування склала 69300 грн.

Позивач перестрахував свою відповідальність по даному Договору страхування у Відповідача, що підтверджується Рахунком бордеро-премій за квітень 2004року, та сплатив Відповідачу премію за прийнятий ризик у розмірі 648,45 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2855 від 30.06.04р.

Перестраховик (Відповідач) акцептував Рахунок бордеро-премій та отримав перестрахову премію, тобто прийняв на себе ризик на перестрахування.

Ліміт відповідальності, який прийняв на себе Відповідач по даному Договору страхування склав 28,35% від страхової суми, тобто 17 440,58 грн.

Таким чином, збитки ЗАТ „СК „ПРОВІДНА" у даному конкретному випадку по прогнозним розрахункам склали 17440,58 грн., що не перевищує 50 000,00 грн.

Тому, в даному випадку, ЗАТ УІСК „Інвестсервіс" був застосований п. 5.2. Договору перестрахування, де зазначено, що відшкодування Перестраховиком своєї частки Перестрахувальнику здійснюється шляхом оформлення Перестрахувальником Рахунку - бордеро збитків, в який включаються всі збитки, що були врегульовані Перестрахувальником за звітний період (місяць) і в яких Перестраховик, згідно умов цього Договору зобов'язаний прийняти участь.

Щодо доводів Відповідача про те, що він був несвоєчасно і неналежним чином інформований про страховий випадок, колегія вважає вказати наступне.

Департаментом врегулювання збитків ЗАТ УІСК „Інвестсервіс" на адресу Перестраховика було напралено повідомлення № 65 від 19.01.2005р. рекомендованим листом, що підтверджується Реєстром згрупованих рекомендованих відправлень, що пересилаються в межах України, від 19.01.2005р. (№ 6 за списком -ІФД „Капіталь Страхування") та відповідним касовим чеком, що повністю відповідає пункту 5.3.1. Договору перестрахування.

Позивачем було надано для огляду колегії оригінал повідомлення №65 від 19.01.2005р. та реєстр рекомендованих відправлень, відповідно до яких вбачається що відповідач дійсно був належним чином повідомлений про страховий випадок.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не надано належних доказів на спростування обставин викладених позивачем.

За таких обставин, колегія прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, як необґрунтована.

З огляду на викладене, колегія приходить до висновку, що оспорюване рішення відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав до його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99,101, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ЗАТ „Страхова компанія „Провідна” залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду м. Києва від 08.11.2007 р. по справі №26/413 залишити без змін.

3. Матеріали справи №26/413 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

07.02.08 (відправлено)