ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2008 р.

№
29/385-07

Вищий господарський
суд України у складі колегії  суддів :

Перепічая В.С. (головуючий),

Вовка
І.В., Гончарука  П.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві
касаційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦИФРОТЕХ" на
постанову Харківського апеляційного господарського суду  від 14.11.2007р.  у справі за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЦИФРОТЕХ" до Суб'єкта підприємницької діяльності
- фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення сум

Заслухавши
пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши
доводи касаційної  скарги та відзиву на
неї,  суд

У С Т А Н О В И В
:

У
червні 2007р. ТОВ "ЦИФРОТЕХ"
пред'явило в господарському суді позов до Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення 193399,84 грн. вартості поставленого
та неоплаченого товару .

Рішенням
господарського суду Харківської області від 21.08.2007р. (суддя Тихий П.В.)
позов було задоволено, з відповідача на користь позивача стягнуто 193399,84
грн. заборгованості, 1934 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Відповідач
оскаржив дане рішення в апеляційному порядку.

Постановою
Харківського апеляційного господарського суду
від 14.11.2007р. (судді Афанасьєв В.В. -головуючий, Бухана А.І., Шевель
О.В.) апеляційну скаргу було задоволено, рішення господарського суду
Харківської області від 21.08.2007р. скасовано та прийнято нове рішення, у
задоволенні позовних вимог відмовлено, з позивача на користь відповідача
стягнуто 967,00 грн. витрат по сплаті держмита.

У
касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову в повному обсязі та
прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача
193399,84 грн., а також 967 грн. держмита, посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до роз'яснень викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від
29.12.1976 р. №11 “Про судове рішення” (зі змінами і доповненнями) рішення є
законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального
законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності
з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а при їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для
даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

За
приписом ст. ст. 33, 38 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Якщо
подані сторонами докази є недостовірними, господарський суд зобов'язаний
витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі
документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

Відмовляючи
у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з недоведності заявлених
вимог.

Проте
повністю з таким висновком погодитись не можна з огляду на наступне.

Позивач
в обґрунтування заборгованості з боку відповідача за отриманий за договором
поставки № 06/0605 від 05.06.2006р. (далі-Договір) товар, посилався на акт
звірки взаєморозрахунків від 21.03.2007р.

Суд
першої інстанції поклав в основу рішення даний акт і задовольнив позов, тоді як
апеляційна інстанція визнала даний акт неналежним доказом, виходячи з пояснень
відповідача, що він акт звірки не підписував.

Разом
з тим ні перша, ні друга судова інстанція, у порушення вимог ст. 43 ГПК
України, не перевірили дійсність цього акту.

З
матеріалів же справи вбачається, що відповідач для підтвердження заперечень
проти акта звірки просив призначити судову почеркознавчу експертизу.

(а.с.
111-116)

Проте,
вказане питання ніяким чином вирішено не було.

Водночас
в матеріалах справи є оформлений сторонами графік погашення спірної
заборгованості від 21.03.2007р., якому суд взагалі ніякої оцінки не дав.

(а.с.
202-202 звор.)

Не
з'ясували суди ретельно питання і про те, яке має відношення до спірних
правовідносин ТОВ "НД ЛТД", на аналіз продаж якого посилався позивач,
як і те, чи мала місце крадіжка ПОС-термінала
з офісу відповідача.

Якщо
так, то у який період і чи могло це вплинути на права і обов'язки останнього за
вказаним Договором.

Як
посилався позивач, відповідач отримував товар у період з 13.06.2006р. по
28.02.07р.

Отже,
враховуючи наведене, ухвалені судові рішення визнати законними і обґрунтованими
не можна.

При
новому розгляді справи суду слід врахувати наведене, обґрунтованість вимог
позивача і заперечень відповідача і вирішити спір відповідно до встановленого
та вимог закону.

Керуючись  ст.ст.1115, 1117, 1119,
11111 - 11112 Господарського  процесуального  кодексу
України,  Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦИФРОТЕХ"  задовольнити частково, постанову Харківського
апеляційного господарського суду  від
14.11.2007р. та рішення господарського суду Харківської області від
21.08.2007р. скасувати і справу передати на новий розгляд до суду першої
інстанції, в іншому складі суду.

Головуючий
В.Перепічай

С
у д д і

І.Вовк

П.Гончарук