ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2008 р.

№ 7/649 (05-5-4/2718)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого –судді

Дерепи В.І.

суддів :

Грека Б.М. –(доповідача у справі)

Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Малого спільного експериментального підприємства "Аквамарин"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 17.10.07

у справі

№ 7/649

господарського суду

м. Києва

за позовом

Малого спільного експериментального підприємства "Аквамарин"

до

Міністерства оборони України,

Науково-дослідного центру Збройних сил України "Державний океанаріум"

третя особа

Севастопольська квартирно-експлуатаційна частина морська

про

визнання права власності, повноважень по володінню і користуванню майном і усунення перешкод у здійсненні цих прав

за участю представників від:

позивача

Боков О.Г. (дов. від 12.06.07)

відповідача

не з'явилися, були належно повідомлені

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовом до Міністерства оборони України про визнання права власності повноважень по володінню і користуванню майном і усунення перешкод у здійсненні цих прав.

Справа розглядалась господарськими судами різних судових інстанцій неодноразово.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.07.07 позов залишено без розгляду відповідно до ч.1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України з тих підстав, що позовну заяву підписано особою яка не має права підписувати її, або посадове становище не вказано. 12.10.07 Київський апеляційний господарський суд, розглянувши апеляційну скаргу МСЕП “Аквамарин”, залишив її без задоволення, а вказану ухвалу суду першої інстанції –без змін. Судові акти мотивовані тим, що позовну заяву підписано особою, яка не мала прав на її підписання, оскільки її призначення відбулося під час процедури ліквідації.

Суб’єкт касаційного оскарження вважає, що оскаржувані судові акти є необґрунтованими і незаконними, оскільки прийняті з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, ці порушення призвели до неправильного рішення та фактичного позбавлення позивача права на судовий захист.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарським судом встановлено, що згідно довідки Управління статистики у м. Севастополі, керівником МСЕП “Аквамарин” є Рибальченко, в той же час позовна заява підписана директором МСЕП “Аквамарин” Демидовим О.П. Окрім того, рішенням арбітражного суду м. Севастополя у справі № 20-6/373 від 12.01.00 установчі документи МСЕП “Аквамарин” визнані недійсними.

Рішенням господарського суду м. Севастополя по справі № 20-2/145 від 17.08.01 та ухвалою господарського суду м. Севастополя від 30.12.05 по цій же справі скасовано державну реєстрацію Малого спільного експериментального підприємства “Аквамарин”, яке було зареєстроване Севастопольською міською державною адміністрацією від 11.05.99 за

№ 0010341 для внесення в Єдиний державний реєстр запису про скасування державної реєстрації юридичної особи. Заходи по ліквідації підприємства покладено на засновника Малого спільного експериментального підприємства “Аквамарин” та відділ реєстрації суб’єктів підприємницької діяльності Севастопольської міської державної адміністрації.

Суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до висновку, що наведені вище обставини свідчать про те, що позовну заяву МСЕП “Аквамарин” підписано особою, яка не мала права підписувати її, та посадове становище якої не вказано.

Колегія суддів вважає, що висновки, зроблені в ухвалі та постанові апеляційного господарського суду є помилковими, а отже оскаржувані судові акти не можна вважати законними.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про підприємства в Україні" (чинної на час прийняття рішення про скасування реєстрації) підприємство вважається реорганізованим або ліквідованим з моменту виключення його з державного реєстру України. Ліквідація підприємства здійснюється ліквідаційною комісією, яка утворюється власником або уповноваженим ним органом. Ст. 111 ЦК України передбачає, що юридична особа є ліквідованою з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення. За змістом ст. 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб підприємців", юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи.

З аналізу наведених правових норм слідує, що визнання господарським судом недійсними установчих документів підприємства та/або рішення про створення підприємства, а також прийняття господарським судом рішення про скасування державної реєстрації суб’єкта підприємницької діяльності не означає втрати підприємством статусу юридичної особи, а отже, й права на звернення з позовом щодо захисту порушеного охоронюваного законом права.

Такий висновок кореспондується із приписами ст. 80 ЦК України. За змістом наведеної норми, юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Ст. 91 ЦК України передбачає, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов’язки як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За даними довідки управління статистики м. Севастополя від 12.04.07 № 16-2/934, МСЕП “Аквамарин” не виключено з ЄДРПОУ, тобто існує як юридична особа.

В ст. 13 Конституції України зазначено, що держава забезпечує захист прав усіх суб’єктів права власності і господарювання. Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно зі встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Право підпису позовної заяви від імені організації належить її керівнику, який за своїм статусом представляє її інтереси, оскільки згідно ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов’язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Оцінюючі докази у справі колегія суддів зазначила, що у особи, яка підписала позовну заяву був відсутній об’єм повноважень, необхідних для підписання позовної заяви при підготовці та розгляді справи в суді. Втім, доказів про те, що на час порушення справи керівником підприємства виступав Рибальченко Ю.В., а не Демидов О.М., судами не наведено, а отже, висновки про відсутність повноважень на звернення до суду зроблено без системного аналізу правових норм та доказів по справі в їх сукупності. За таких обставин оскаржувані судові акти підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд.

При новому розгляді судам слід врахувати, що відповідно до ч.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.76 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Відтак, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що оскаржувані судові акти не відповідають нормам матеріального та процесуального права та підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Малого спільного експериментального підприємства “Аквамарин” задовольнити. Ухвалу господарського суду

м. Києва від 12.07.07 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.10.07 у справі №7/649 скасувати, а справу направити на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Головуючий - суддя                                                                      В. Дерепа

Судді                                                                                                    Б. Грек

Л. Стратієнко