ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2008 р. Справа № 37/250-07

вх. № 7997/4-37

Суддя господарського суду Доленчук Д. О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

за участю представників сторін:

позивача - Галигіна В.М за довіреністю № 5036/897 від 27.12.2007 р. відповідача - Коротеева В.П. за довіреністю № б/н від 25.12.2006 року

розглянувши справу за позовом ВАТ "Харківгаз", м. Харків

до Безруківської сільської ради, с. Безруки

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство "Харківгаз" (позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Безруківської сільської ради (відповідач) про визнання права власності за Відкритим акціонерним товариством "Харківгаз" на споруду ГРП № 13, що знаходиться за адресою: вул. Залізнична с. Безруки Дергачівського району Харківської області; на споруду ГРП № 17, що знаходиться за адресою: вул. Калініна с. Безруки Дергачівського району Харківської області; на споруду ГРП № 18, що знаходиться за адресою: вул. Шевченко с. Безруки Дергачівського району Харківської області.

Сторони до початку судового засідання призначеного на 18.02.2008 року о 10:00 год. надали узгоджене клопотання про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, яке було прийнято судом та було задоволено.

Позивач, через канцелярію господарського суду 18.02.2008 р. за вх. № 2710, надав заяву про залучення до матеріалів справи копії довіреності на представника, яка господарським судом задовольняється та надана копія довіреності залучається до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечували з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов’язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні призначеному на 18.02.2008 року о 10:00 год. було оголошено перерву до 20.02.2008 року о 16:00 год., у зв'язку з необхідністю підготовлення повного тексту рішення по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Під час проведення щорічної інвентаризації основних засобів позивача, які обліковуються на балансі Дергачівської філії ВАТ "Харківгаз", інвентаризаційною комісією було виявлено відсутність (втрату) правоустановчих документів на об'єкти нерухомості, а саме: споруди ГРП № 13, ГРП № 17, ГРП № 18.

ГРП є капітальною спорудою, яка тісно пов'язана фундаментом із землею. Тобто переміщення без її знецінення та зміни її призначення - є неможливим.

Зазначені споруди ГРП використовуються ВАТ "Харківгаз" під час транспортування та постачання природного газу споживачам, що мешкають в с. Безруки Дергачівського району Харківської області.

Як вбачається з матеріалів справи на споруду ГРП № 13, що знаходиться за адресою: вул. Залізнична с. Безруки Дергачівського району Харківської області; на споруду ГРП № 17, що знаходиться за адресою: вул. Калініна с. Безруки Дергачівського району Харківської області; на споруду ГРП № 18, що знаходиться за адресою: вул. Шевченко с. Безруки Дергачівського району Харківської області Слатинським КПТІ "Інвентаризатор" були виготовлені технічні паспорта. Згідно витягу із звіту № 148/07 про оцінку майна ринкова вартість цих споруд складає з урахуванням ПДВ 24000,00 грн. Позивач зазначає, що він проводить роботи по технічному обслуговуванню даних ГРП, він даними спорудами володіє та розпоряджається як власник.

Позивач пред’явив даний позов, посилаючись на втрату правовстановлюючих документів, однак не надав суду доказів побудови споруди спірного газорегуляторного пункту за власні кошти господарським способом, також, не надав доказів введення зазначеної споруди в експлуатацію у встановленому законом порядку.

Суд вважає за необхідне зазначити, що перебування майна на балансі підприємства не є підтвердженням існування у цього підприємства права власності на це майно. Позивачем, також, не надано доказів ким саме та на підставі чого дані споруди ГПР буди передані позивачу.

В разі, якщо дана споруда була б побудована позивачем самовільно (доказів чого також не вбачається з матеріалів справи), то у відповідності до ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Але позивачем не надано до суду доказів відведення в установленому законом порядку земельних ділянок під збудовані споруди ГРП.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Також, господарським судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача з письмовою вимогою про визнання за ним права власності на вищевказані споруди ГРП, у зв’язку з чим господарський суд приходить до висновку, що відповідачем не були порушенні права та інтереси позивача.

За таких обставин, господарський суд вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, сплачене позивачем державне мито та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у разі відмови в позові повністю покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 328, 331, 376, 392 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя Доленчук Д. О.