ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 43/688

17.01.08

За позовом приватного підприємства «Текстиль-Контакт»

до товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого

підприємства «ТЕМП-3000»

про стягнення 28 024,60 грн.

Суддя Пасько М.В.

Представники:

від позивача Альошина Ю.А. –предст. за довір.,

від відповідача не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «ТЕМП-3000»28 024,60 грн. (22 989,07 грн. основного боргу, 1 563,88 грн. пені, 1 103,47 грн. інфляційних нарахувань та 2 368,18грн. 20% річних) заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання умов договору №307 від 17.01.07.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.11.07 порушено провадження у справі № 43/688 та призначено її розгляд на 13.12.07.

Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, представники сторін в судове засідання не з’явився, вимог ухвали про порушення провадження у справі не виконали, у зв’язку з чим розгляд справи було відкладено на 17.01.08.

В судове засідання призначене на 17.01.08, представник Відповідача не з»явився.

Особи, які беруть участь у розгляді справи, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (див. Роз'яснення Президії ВАСУ від 18.09.97р. № 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України").

Судом у відповідності до ст. 81-1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками процесу документи, заслухавши пояснення представника Позивача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.01.07 між приватним підприємством «Текстиль-Контакт»(далі Позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «ТЕМП-3000»(далі Відповідач) було укладено Договір купівлі-продажу №307 від 17.01.07р. (далі Договір).

Відповідно п.1.1. Договору Позивач продає, а Відповідач приймає та сплачує за товар ціну обумовлену у договорі.

Згідно накладної №0646 від 18.04.2007 (копія додана до матеріалів справи) Позивач поставив, а Відповідач прийняв продукцію на загальну суму 27 991, 36 грн.

Відповідно до п.3.1, Договору оплата кожної партії товару здійснюється на умовах і в порядку зазначених в накладній на цю партію товару. В цій частині накладна є протоколом погодження умов про порядок оплати товару, підписи осіб, що підписали накладну, визнаються сторонами цього договору достатніми для визнання дійсним цього погодження.

Згідно накладної №0646 від 18.04.07 Відповідач зобов»язувався оплатити Товар протягом 7 банківських днів.

Відповідач свої зобов’язання належним чином не виконав, отриманий товар оплатив частково.

13.07.07 Позивач направив на адресу Відповідача претензію з вимогою оплатити заборгованість за поставлений товар, відповіді на яку не надійшло.

Відповідно до розрахунку Позивача, заборгованість Відповідача за Договором купівлі-продажу № 307 від 17.01.07 складає 22 989, 07 грн. основного боргу, 1 563, 88 грн. пені, 1 103, 47 грн. інфляційних нарахувань та 2 368, 18 грн. 20% річних. Сплата пені передбачена п. 5.1 Договору, сплата 20% річних передбачена п.5.2. Договору.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно приписів ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а обставини, що відповідно до законодавства можуть бути підтверджені певними засобами доказування не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу.

Відповідно до ст.225 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки, відповідно до ст.ст.11, 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватись своєчасно та належним чином, а одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається (ст. 525 ЦК України) позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання) є порушенням цього зобов’язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов’язання настають наслідки, передбачені договором або законом.

Позивач представив суду розрахунок пені, зроблений відповідно до умов Договору, проте зазначений розрахунок виконано позивачем з порушенням положень Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” без урахування розміру облікової ставки НБУ.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача пені підлягають задоволенню за уточненим розрахунком суду в розмірі 1 553,18 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що умовами договору передбачено інший розмір процентів, позовні вимоги позивача в частині стягнення 20 % річних та інфляційних нарахувань підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги те, що спір виник внаслідок неправильних дій Відповідача, витрати по оплаті держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст. 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «ТЕМП-3000»(юридична адреса: 01033, м.Київ, вул. Жилянська, 45; поштова адреса: 08200, Київська обл., м.Ірпінь, вул. 3-го Інтернаціонала, 104, , р/р 260071013 в Ірпінській філії «Райффайзен Банк Аваль», МФО 321961, або з будь якого іншого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення) на користь приватного підприємства «Текстиль-Контакт»(юридична адреса: 02081, м.Київ, вул.Сортувальна, 2; поштова адреса: 02152, м.Київ, вул.Серафимовича, 3-А, , р/р 8299 в Київській регіональній дирекції «Райффайзен Банк Аваль», МФО 322904) 22 989, 07 грн. основного боргу, 1 553, 18 грн. пені, 1 103,47 грн. інфляційних нарахувань та 2 368, 18 грн. 20% річних, 280, 25 грн. державного мита, 118, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

В задоволені позову в частині стягнення 10,70 грн. пені відмовити.

Суддя М.В.Пасько