ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

03.06.2008

Справа №2-31/3705-2008А

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі

судді Привалової А.В.

при секретарі судового засідання Лауман Ю.С.

за участю представників сторін:

від позивача – Каменькова І.А., дов. у справі

від відповідача – Яринкіна І.В., дов. №29/01 від 18.01.2008р., головний спеціаліст

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом – Управління Пенсійного фонду України в Сакському районі АРК, (96100, м.Саки, вул..Будівельна, 6а)

до відповідача – Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві і професійних захворювань України в м.Саки, (96500, м.Саки, вул..Курортна, 4)

про спонукання до виконання певних дій

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Сакському районі АРК звернулось до господарського суду АРК з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві і професійних захворювань України в м.Саки про зобов’язання відповідача прийняти до відшкодування суму не відшкодованих витрат на виплату і доставку пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання і пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання у розмірі 5 375,80 грн. шляхом включення в акт щомісячної звірки витрат по особистих справах потерпілих.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відділенням виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві і професійних захворювань України в м.Саки за період з 01.01.2008 р. по 31.02.2008 р. не прийнята до відшкодування сума витрат на виплату і доставку пенсій особам, що проживають у Сакському районі АРК у розмірі 5 375,80 грн. При цьому позивач посилається на вимоги ст..7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань, які привели до втрати працездатності», якими встановлено, що починаючи з 01.04.2001 р. Фонд повинен відшкодувати Управлінню Пенсійного фонду України в м.Саки АРК суми пенсій, призначених внаслідок нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, оскільки з того часу підприємства проводять платежі по соціальному страхуванню Фонду. Вважає, що норми діючого законодавства пов’язують право органів Пенсійного фонду України на відшкодування понесених витрат по призначенню та виплатам пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також пенсій по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, яки повинні здійснюватись в силу спеціального законодавства з цих питань Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок грошових коштів цього Фонду.

Представник позивача підтримав позовну заяву у повному обсязі. Просить позов задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у письмових запереченнях. Просить в позові відмовити, посилаючись на встановлення спеціальним законодавством певного порядку відшкодування Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та інших на централізованому рівні між фондами. Вказує, що Фонд виплачує страхові виплати й надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей) які постраждали на виробництві до 01.04.01р. тільки тоді, коли відповідні підприємства передали у встановленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих осіб на такі страхові виплати від свого роботодавця, Пенсійного фонду України і Фонду соціального страхування України. Таких документів Відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в м.Саки не передано, тому відсутні підстави для відшкодування витрат, понесених позивачем. Крім того, на думку відповідача особи, які потерпіли внаслідок нещасного випадку на виробництві на підприємствах держав – учасниць СНД не мають статусу застрахованої особи, яка має право на відшкодування від нещасного випадку на підставі Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійному захворюванні, яки спричинили втрату працездатності». Одночасно з цим, потерпіли, які пошкодили здоров’я внаслідок нещасного випадку, мають право на пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788, дію якого не скасовано, спірні пенсії віднесені до виплат по пенсійному забезпеченню та повинні сплачуватись з коштів Пенсійного фонду.

Згідно частини 6, 7 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 03.06.08 р. суд у порядку ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України з власної ініціативи, виправив допущену в ухвалі господарського суду АРК про відкриття провадження у справі від 31.03.08р. описку щодо предмету спору, вказавши правильний предмет спору «про спонукання до виконання певних дій».

В порядку ст.150 КАС України справа слуханням відкладалась, в судовому засіданні оголошувалась перерва у зв’язку з необхідністю надання додаткових документів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є спонукання відповідача прийняти до відшкодування суму невідшкодованих витрат на виплату та доставку пенсій з інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання і пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання в розмірі 5375,80 грн. за період з 01.01.2008 р. по 31.02.2008 р.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності в порядку статей 69, 70, 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем своїх вимог.

Згідно з пунктами «г» та «д» пункту 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105 від 23.09.99р., який набрав чинності з 01.04.2001р. (далі – Закон №1105), на Фонд соціального страхування від нещасного випадку покладено обов’язок з виплати пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсій у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Пунктом 2 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що Фонд соціального страхування від нещасного випадку сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду соціального страхування від нещасного випадку документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду соціального страхування від нещасного випадку, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом соціального страхування від нещасного випадку в рахунок його страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом соціального страхування від нещасного випадку в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Механізм відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, визначено Порядком відшкодування витрат (далі – Порядок), який затверджено спільною постановою правління Пенсійного фонду України і правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 №5-4/4, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.05.2003 за №376/7697.

В основу цього механізму покладено щомісячне проведення органами пенсійного фонду з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків в районах та містах обласного значення звірок витрат на відповідні виплати до 10 числа, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та списку померлих осіб і осіб, знятих з обліку з інших причин, які отримували такі пенсії. За результатами звірки складають акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено зазначені пенсії, у якому зазначають загальну суму, що підлягає відшкодуванню (пункт 5 Порядку).

Акти цих звірок подаються головним управлінням Пенсійного фонду та управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків в Автономної Республіки Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування відповідних витрат та до 20 числа, наступного за звітним, подають її Пенсійному фонду України та Фонду страхування від нещасних випадків (пункт 6 Порядку).

Зазначена довідка є підставою для перерахування від нещасних випадків відповідних коштів Пенсійному фонду до 25 числа місяця, наступного за звітним (пункт 7 Порядку).

Таким чином, у зазначеному Порядку передбачено здійснення відповідних розрахунків на централізованому рівні, тобто між Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України і Пенсійним фондом України.

З обставин справи вбачається, що позивачем не дотримано встановленого порядку вирішення питання щодо відшкодування сум, які є предметом позову.

Як свідчать матеріали справи, згідно розрахунку з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій з інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві за період з 01.01.2008 р. по 31.02.2008 р. заборгованість складає 5375,80 грн. (22 фізичні особи).

За станом на день розгляду справи особисті справи всіх фізичних осіб: Хафизов Р.Ф., Індрікова Л.А., Тихоненко В.В., Аблаєв Р.Д., Джемілєва Л.Д., Говцаненко И.В., Тищенко Н.С., Жамалидінов К., Шаяхметов А.Х., Семенов Ю.В., Колесов Л.В., Халілов А., Абдулаєв Ш.К., Сейдаметов Р.Р., Сторожук В.Б., Лотоцький В.И., Бохвалов А.В., Джаппарова Р.И., Громадський О.В., Горитько Ю.В., Юденков Л.М., Черешня В.В. – відсутні у Фонді.

Згідно ст.9 Конституції України діючі міжнародні договори, згоду на обов’язковість яких надано Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійних захворювань України» передбачено, що у випадку якщо міжнародним договором України, згода на обов’язковість якого надана Верховною Радою України. Встановлені інші норми, ніж передбачені законодавством про страхування від нещасного випадку, то застосовуються норми міжнародного права.

Міжнародними договорами між Україною та державами-учасницями СНД в галузі соціального та пенсійного забезпечення передбачено, що пенсії по інвалідності або в разі втрати годувальника внаслідок трудового каліцтва призначаються і виплачуються тією державою, законодавство якої було застосовано до працівника в момент отримання каліцтва.

Позивачем не прийнято до уваги, що відшкодовувати шкоду потерпілому, у тому числі і компенсувати виплачені інвалідам пенсії по трудовому каліцтву зобов’язана країна, на території якої потерпілі одержали травми, а саме : Росія (Тищенко Н.С., Шаяхметов А.Х., Горитько Ю.В.), Бєларусь (Юденков Л.М.), Узбекистан (Хафизов Р.Ф., Аблаєв Р.Д., Жамалидінов К., Сейдаметов Р.Р., Джаппарова Р.И., Джемілєва Л.Д.), Казахстан (Тихоненко В.В.), Таджикистан (Абдулаєв Ш.К.).

Отже у позивача відсутні правові підстави для відшкодування пенсії, які призначені особам, які отримали каліцтво у державах колишнього Радянського Союзу.

Згідно з частиною 4 статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб’єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб’єкти права власності рівні перед законом.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За таких обставин справи, позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Сакському районі АРК задоволенню не підлягають.

Вступна та резолютивна частина постанови оголошена в судовому засіданні 03.06.2008 р.

Постанова складена у повному обсязі 09.06.2008 року.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст.17,70,71, ч.4 ст.94, ст.ст.122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Копію постанови надіслати на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Привалова А.В.