ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2008 р.

№ 33/206-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

суддів:

М.Остапенка,

Є.Борденюк,

В.Харченка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Дочірнього підприємства (ДП) "Газ-тепло" Національної акціонерної компанії (НАК) "Нафтогаз України"

на рішення

від 01.02.2008 року

господарського суду Харківської області

у справі

№ 33/206-07

за позовом

ДП "Газ-тепло" НАК "Нафтогаз України"

до

Борівського підприємства теплових мереж

про

стягнення 1 081 472,00 грн.

В судове засідання представники сторін не з'явились

Заслухавши суддю-доповідача –Є. Борденюк, перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

В С Т А Н О В И В :

Дочірнє підприємство "Газ-тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Борівського підприємства теплових мереж заборгованості в сумі 1081472,59 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням з боку відповідача умов договору комісії № 12/05-452 від 01.10.2005 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір комісії № 12/05-452 від 01.10.2005 року (а.с. 9-14). Предметом цього договору була –теплова енергія, вироблена відповідно до договору про надання послуг з переробки природного газу та транспортування теплової енергії № 17/05-451 від 01.10.2005 року, укладеного між позивачем (Комітентом) та відповідачем (Комісіонером). Вся теплова енергія, що реалізувалась відповідачем за договором, є власністю позивача (п. 1.1. договору). Відповідно до умов даного договору позивач доручав, а відповідач зобов’язувався укласти від свого імені правочини з реалізації теплової енергії відповідно до умов договору зі споживачами за рахунок позивача (п. 2.1. договору комісії).

У відповідності до п.4.1. договору позивач був зобов’язаний оформити факт передачі відповідачу теплової енергії, а відповідач повинен був цей обсяг теплової енергії прийняти, шляхом складання актів приймання – передачі. Відповідно до п.4.7. договору загальний обсяг теплової енергії, реалізованої відповідачем споживачам, повинен відповідати обсягу теплової енергії, отриманому від комітента (позивача).

Відповідно до п.4.8. договору, відповідач повинен був забезпечити своєчасну оплату теплової енергії спожитої споживачами за угодами, укладеними на виконання умов цього договору.

Згідно до п. 4.9. договору відповідач прийняв на себе поруку (делькредере) перед позивачем за виконання споживачами своїх зобов'язань за угодами.

У відповідності до п.5.1. договору оплата за реалізовану відповідачем теплову енергію здійснюється споживачами на зазначений в договорі рахунок позивача грошовими коштами.

Також сторони домовились, що умови цього договору також регулюють відносини, що склалися між позивачем та відповідачем за договором про надання послуг з переробки природного газу та транспортування теплової енергії № 17/05-451 від 01.10.05р.

Комісійна винагорода становить 0,1% від вартості фактично реалізованої в межах договору теплової енергії, а додаткова комісійна винагорода (за умов делькредере) становить 0,1% від вартості фактично реалізованої теплової енергії. Всього комісійна винагорода фактично становить 0,2% від вартості реалізованої теплової енергії (п. 5.2. договору комісії ). Також відповідно до п. 5.3. договору комісії сторони домовились, що сплата позивачем комісійної винагороди здійснюється на рахунок відповідача шляхом перерахування відповідних сум із грошових коштів, отриманих позивачем від споживачів на рахунок, зазначений в п. 5.1. договору. Сплата позивачем комісійної винагороди здійснюється не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним при умові 100% оплати вартості теплової енергії за такий звітний місяць.

В період з жовтня 2005 року по квітень 2006 року, на виконання умов договору, позивач передав відповідачеві теплову енергію в кількості 16162,931 гігакалорій на загальну суму 2230734,43 грн., у свою чергу, відповідач прийняв обумовлену у договорах теплову енергію та реалізував її кінцевим споживачам. Факт приймання –передачі теплової енергії підтверджується актами приймання-передачі (а.с. 24-30) та звітом комісіонера (а.с. 31-37).

Відповідач частково сплатив за теплову енергію в розмірі 1149261,84 грн., у зв’язку чим заборгованість відповідача за теплову енергію склала 1081472,59 грн.

Умовами договору комісії строк виконання зобов’язань не був визначений, у зв’язку з чим в порядку ст. 530 ЦК України позивач направив відповідачу повідомлення –вимогу № 54/11-752-1697 від 25.04.2007 року про погашення заборгованості за договором комісії на суму 1081472,59 грн., в якій повідомив його про наявність боргу та вимагав оплатити заборгованість за поставлену теплову енергію, відповідно до зобов’язань, які відповідач взяв на себе згідно з умовами договору (а.с. 73), але відповідач заборгованість зазначену в вимозі не сплатив.

Також між ДП “Газ-тепло” та Борівським підприємством теплових мереж було укладено 01.10.2005 року договір № 17/05-451 про надання послуг з переробки природного газу та транспортування теплової енергії. Умова договору було визначено, що з метою виконання умов договору позивач зобов’язувався забезпечувати відповідача природним газом, а відповідач зобов’язувався на свій ризик виконувати певну роботу, а саме: здійснювати послуги з переробки природного газу в готову продукцію відповідно до технічних умов і передати її позивачу, а позивач зобов’язувався прийняти готову продукцію та оплатити відповідачу послуги з переробки. Природній газ, що є сировиною для вироблення готової продукції та сама готова продукція є власністю позивача (п. 1.1 договору).

Відповідно до додатку №4 до договору №17/05-451 від 01.10.2005 року –протоколу про погодження витрат на виробництво готової продукції сторони погодили певний порядок розподілу грошових коштів, що надходять на поточний рахунок ДП „Газ-тепло” на виконання п. 5.1. договору комісії №12/05-452 від 01.10.2005 р.

При розгляді матеріалів справи встановлено, що 14.03.2007 року відповідач надіслав на адресу позивача заяву про залік зустрічних однорідних вимог на суму 1472829,83 грн., в яку були включені зобов’язання позивача перед відповідачем за договорами про надання послуг з переробки природного газу та транспортування теплової енергії №17/04-301 від 01.10.2004 року на суму 462845,91 грн., № 17/05-451 від 01.10.2005 року на суму 952059,62 грн., № 17/06-886 від 29.09.2006 року на суму 50400,28 грн. та за договорами комісії по комісійній винагороді № 12/04-302 від 01.10.2004 року на суму 2830,50 грн., № 12/05-452 від 01.10.2005 року на суму 4461,47 грн., № 12/06-887 від 29.09.2006 року на суму 232,05 грн. відповідно до ст. 601 ЦК України. Дана заява не була акцептована позивачем.

Рішенням господарського суду Харківської області від 01 лютого 2008 року (суддя Лаврова Л.С.) в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що вимоги відповідача та позивача один до одного є однорідними, вимоги є грошовими, а термін виконання зобов'язання щодо сплати комісійної винагороди відповідачу настав, а тому визнав припиненими зобов'язання відповідача по сплаті позивачу 1081472,59 грн. зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, ДП "Газ-тепло" НАК "Нафтогаз України" просить рішення у справі скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись при цьому на не правильне застосування норм матеріального права, а саме ст.ст. 530, 601 Цивільного кодексу України, ст. 202 Господарського кодексу України, та порушення процесуальних норм права, зокрема ст.ст. 33, 43 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення шляхом скасування оскаржуваного рішення та направлення справи на новий розгляд, виходячи з такого.

Заявлена позивачем до стягнення заборгованість з оплати переданої та реалізованої відповідачем теплової енергії підтверджена судовим рішенням. Відмова у позові базується на припиненні зобов’язання шляхом зарахування зустрічної однорічної вимоги, термін виконання якої судом встановлено таким, що настав. Про зарахування зустрічної однорідної вимоги відповідач заявив листом від 14.03.2007 року, відомості про які відтворені і у поданому ним проекті акту звірки взаєморозрахунку, який позивачем не підписаний.

Відповідно до зазначених документів, позивач має борг перед відповідачем у сумі 1472829,83 грн.; відповідач –перед позивачем у сумі 1515853,95 грн.

Боргові зобов’язання сторін обґрунтовуються умовами договорів: про надання послуг з переробки природного газу та транспортування теплової енергії; договорами комісії, укладених сторонами у 2004 р., 2005 р., 2006 р. Копії примірників цих договорів є у матеріалах справи лише за 2005 рік. Зазначені умови договорів і були предметом правового аналізу суду, які є взаємопов’язаними щодо прав та обов’язків сторін.

Відповідно до договору про надання послуг з переробки природного газу та транспортування теплової енергії, відповідач є підрядником робіт, оплата яких (п. 9.2 договору) здійснюється позивачем (замовником) з власного поточного рахунку відкритого на виконання умов п. 5.1 ст. 5 договору комісії відповідно до алгоритму розподілу грошових коштів, погодженого сторонами у додатку №4 до цього договору.

За умовами договору комісії відповідач є комісіонером з реалізації теплової енергії споживачам, які оплачують спожиту теплову енергію безпосередньо на рахунок позивача (комітента); відповідач також є поручителем з оплати споживачами теплової енергії. Відповідачу передбачена комісійна винагорода у розмірі 0,1% від вартості реалізованої продукції, та у розмірі 0,1% від вартості реалізованої продукції щодо якої відповідач є поручителем.

Комісійна плати виплачується комісіонеру з грошових коштів, отриманих комітентом від споживачів на власний рахунок і проводиться при умові 100% оплати вартості продукції у звітному місяці.

Крім того, додатком № 4 до договору про надання послуг з переробки природного газу «Протокол про погодження витрат на виробництво готової продукції»сторони домовилися про розподіл грошових коштів таким чином: грошові кошти, що надходять на розрахунковий рахунок позивача як оплата за реалізовану за договором комісії теплову енергію, перераховуються щоденно у розмірі 51,2 % на поточний рахунок позивача та у розмірі 48,8% на поточний рахунок відповідача.

Отже, аналіз умов договорів, укладених між сторонами, які є взаємопов’язаними, дає підстави для висновку, про погодження сторонами послідовності проведення між ними взаєморозрахунків, починаючи з обов’язку комісіонера забезпечити оплату реалізованої продукції. Предметом позову є неналежне виконання комісіонером свого обов’язку. А тому висновок суду про зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, є хибним, у зв’язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає до скасування.

Однак, звернення до суду з позовом є формою захисту порушеного права, зокрема, у спорі, що є предметом розгляду, права позивача на отримання грошових коштів, що належать йому як замовнику та комітенту, за результатами виконання взаємопов’язаних договорів.

Зазначену обставину суду необхідно з’ясувати при новому розгляді.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ДП "Газ-тепло" НАК "Нафтогаз України" задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 01 лютого 2008 року у справі № 33/206-07 скасувати.

Справу передати до господарського суду Харківської області на новий розгляд.

Головуючий, суддя М. Остапенко

Судді : Є. Борденюк

В. Харченко