ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2008 р.

№
05-6-16/395

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді                                   Удовиченко
О.С.

суддів:
Мамонтової О.М.

Хандуріна М.І.

За участю представників
сторін:

від позивача арбітражний
керуючий ОСОБА_1

від відповідача Павленко
В.І.

розглянувши
касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного
господарського суду від 18.09.07р.

у
справі №
05-6-16/395

за
позовом Відкритого
акціонерного товариства "Тікич", с. Червоний Кут, Жашківський р-н,
Черкаська обл.

до
фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м. Київ

про стягнення 54 620 грн.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою
господарського суду м. Києва від 25.05.07р. у справі № 05-6-16/395 (суддя Ярмак
О.М.), на підставі п. 1 ст. 62 ГПК України, відмовлено у прийнятті позовної
заяви Відкритого акціонерного товариства ”Тікич” до фізичної   особи
-  підприємця   ОСОБА_2
про стягнення

54
620 грн.

Постановою
Київського апеляційного господарського суду від 18.09.07р.  (головуючий Губенко Н.М., судді Барицька
Т.Л., Ропій Л.М.) вказану ухвалу скасовано, справу передано до господарського
суду м. Києва.

Не
погоджуючись із прийнятою постановою, відповідач звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову від
18.09.07р. скасувати, ухвалу від 25.05.07р. залишити без змін та припинити
провадження у справі. В обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на
неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права,
зокрема, ст. 124 Конституції України та ст.ст. 1, 2, 62 Господарського процесуального
кодексу України.

Згідно
розпорядження заступника голови Вищого господарського суду України від
06.03.08р. № 02-12/I/34а розгляд касаційної скарги здійснено колегією суддів у
складі: головуючий суддя - Удовиченко О.С., судді - Мамонтова О.М. і Хандурін
М.І.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України, на підставі встановлених фактичних
обставин справи, перевіривши застосування судом
норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з огляду на слідуюче.

24.05.07р.
Відкрите акціонерне товариство ”Тікич” звернулось до господарського суду м.
Києва з позовом про стягнення з фізичної особи -  підприємця ОСОБА_2 завданої матеріальної
шкоди у розмірі 54 620грн.

Господарський
суд м. Києва ухвалою від 25.05.07р. у справі № 05-6-16/395, на підставі п. 1
ст. 62 ГПК України, відмовив у прийнятті позовної заяви, оскільки в переліку
документів, доданих до заяви були відсутні докази, підтверджуючі, що відповідач
є суб'єктом підприємницької діяльності (свідоцтво про реєстрацію), а сторонами
у судовому процесі згідно ст. 21 ГПК України можуть бути підприємства,
установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни,
які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Відповідно
до п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви,
якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Судом
апеляційної інстанції встановлено, що ВАТ "Тікич" до позовної заяви №
466/14-10-08-1005 від 11.01.07р. було додано належним чином завірену ксерокопію
витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців серії АА № 092236, згідно якого ОСОБА_2 (місце проживання:
АДРЕСА_1) зареєстровано 04.03.98р. Подільською районною у м. Києві державною
адміністрацією як фізичну особу -підприємця та видано свідоцтво про державну
реєстрацію серії НОМЕР_1 від 04.03.98р.

Згідно
ч. 1 ст. 17 Закону України ”Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців” (надалі - Закон) відомості про юридичну особу або фізичну
особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення
записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та
відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за
місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

В
Єдиному державному реєстрі повинні міститися, такі відомості щодо фізичної
особи - підприємця: ім'я фізичної особи; місце проживання; дата та номер запису
про проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця, дати та номери
записів про внесення змін до нього; серія та номер свідоцтва про державну
реєстрацію та інше (ч. 3 ст. 17 Закону).

Частиною
першою ст. 18 Закону передбачено, якщо відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Згідно
ч. 2 ст. 20 Закону відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі,
надаються у вигляді витягу з Єдиного державного реєстру.

Враховуючи
вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної
інстанції, що позивачем до позовної заяви були додані належні докази,
підтверджуючі статус відповідача, як суб'єкта підприємницької діяльності.

Господарський
суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, підприємств та організацій,
які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних
законом інтересів (абзац перший ч. 1 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до частини першої ст. 21
Господарського процесуального кодексу України сторонами  в
судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть  бути
підприємства  та  організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Частинами
1 і 2 статті 1 Господарського процесуального кодексу України визначено,
підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право
звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом
заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених
законодавчими актами  України,  до господарського  суду мають право також звертатися державні та
інші органи, фізичні особи,  що  не
є  суб'єктами  підприємницької діяльності.

Отже,
апеляційний господарський суд дійшов правильного висновку, що господарським
судом м. Києва безпідставно було відмовлено ВАТ "Тікич" у прийнятті
позовної заяви, оскільки даний спір підлягає розгляду в господарських судах
України.

У
випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал, у тому числі, про відмову у
прийнятті позовної заяви, справа передається на розгляд місцевого
господарського суду (ч. 4 ст. 106 ГПК України).

Відтак,
Київський апеляційний господарський суд правильно скасував ухвалу від
25.05.07р. і передав справу на розгляд до господарського суду м. Києва.

За
таких обставин, судова колегія Вищого господарського суду України вважає, що
оскаржена постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального
права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись
ст. ст. 1117, 1119 -11111  Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н
О В И В:

Касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову
Київського апеляційного господарського суду від 18.09.07р. у справі №
05-6-16/395 залишити без змін.

Головуючий суддя
О.С. Удовиченко

Судді:                                                                                        О.М.
Мамонтова

М.І. Хандурін