СУД
Ухвала

Іменем України

19
березня 2008 року

Справа
№ 2-16/6201.1-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді
Плута В.М.,

суддів
Гонтаря В.І.,

Борисової Ю.В.,

секретар
судового засідання                                        Наконечний О.В.

за участю
представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача:
Придатько Олени
Олександрівни, довіреність №
1393/10/10-0   від 29.01.08;

розглянувши
апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим на
постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Омельченко В.А.) від 05.11.2007 у справі №
2-16/6201.1-2007А

за
позовом           суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1(АДРЕСА_1),

до           Державної
податкової інспекції в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим (вул. Дм.
Ульянова, 2/40,Євпаторія,97416)

про
визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою
господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.11.2007 у справі №
2-16/6201.1-2007А позов задоволено частково.

Визнано
нечинним податкове повідомлення-рішення Євпаторійської      ОДПІ № /0 від 10.09.2004 про
визначення податкових зобов'язань по штрафним санкціям в розмірі 340,00 грн.
повністю.

В
частині визнання недійсним рішення Євпаторійської ОДПІ № /0 від
10.09.2004, рішення № /1 від 12.11.2004 на суму 1700,00 грн. та рішення
№ /0 від 10.09.2004, рішення № /1 від 12.11.2004 на суму
1700,00 грн. про застосування фінансових санкцій в позові відмовлено.

Стягнуто
з Державного бюджету України на користь
СПД ОСОБА_13,40 грн. судового збору.

Суд
визнав недійсним податкове повідомлення-рішення, яким були застосовані до
позивача штрафні санкції в розмірі 340,00 грн., оскільки дні, за які було
виявлено контролюючим органом певні порушення закону, були вихідними днями і
об'єкти торгівлі не працювали, тобто не здійснювався продаж товарів і тому не
проводились розрахункові операції.

Крім
того, суд зазначив, що штрафні санкції в розмірі 340,00 грн. неправомірно
визначені у спірному податковому повідомленні-рішенні в якості податкових
зобов'язань, оскільки статті 14, 15 Закону України „Про систему оподаткування”
не відносять штрафні санкції, винесені на підставі Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”, до числа податків (зборів).

Відмовляючи
у частині позовних вимог суд зазначив, що позивачем не надані належні докази
того, що сертифікати відповідності знаходились на місцях торгівлі, які
перевірялись.

Не
погодившись з цим судовим актом, відповідач звернувся до Севастопольського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить
постанову суду скасувати, прийняти нову, якою у позові відмовити.

Апеляційна
скарга мотивована неповним з'ясуванням судом усіх обставин справи, які мають
значення для вірного вирішення спору по суті.

Так,
відповідач посилається на те, що нероздрукування фіскальних чеків (Z-звітів)
було виявлено перевіркою за робочі дні: 12.05.2004 (середа) та 15.05.2004
(субота).

Таким
чином, відповідач вважає, що штрафні санкції у розмірі 340,00 грн. були правомірно
застосовані до суб'єкта господарювання.

В
іншій частині податковий орган постанову суду не оскаржує.

Позивач
у судове засідання не з'явився, своїм процесуальним правом на участь у судовому
засіданні не скористався, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи,
що чинне законодавство не обмежує коло представників юридичних осіб при
розгляді адміністративної справи,  а
також те, що згідно з пунктом 4 статті 196 Кодексу адміністративного
судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб,  які беруть участь у справі,  належним чином повідомлених про дату, час і
місце апеляційного розгляду,  не
перешкоджає  судовому  розгляду справи, судова колегія вважає
можливим розглянути скаргу за відсутності позивача.

Повторно
розглянувши справу у порядку статей 185, 195, 196 Кодексу адміністративного
судочинства України, перевіривши матеріали справи на предмет правильності
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
судова колегія вважає, що апеляційна скарга Державної податкової інспекції в
місті Євпаторії Автономної Республіки Крим не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З
матеріалів справи вбачається, що 04.09.2004 Євпаторійською ОДПІ проведена
перевірка з питання контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу господарської одиниці - бару з площадкою,
розташованої в АДРЕСА_2належного позивачу - СПД ОСОБА_1.

Під
час проведення перевірки було встановлено порушення позивачем вимог п. 9 статті
3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг”, п. 5 Правил роздрібної торгівлі
алкогольними напоями та статті 10 Закону України „Про державне регулювання
виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів”, що виразилось в незабезпеченні роздрукування
фіскальних чеків Z-звітів за 12.05.2004 та 15.05.2004, а також відсутності на
місці торгівлі завірених постачальником сертифікатів відповідності на коньяк
"Коктебель-КВ" ємністю 1л ЗАТ "Завод марочних вин та коньяків
"Коктебель".

За
результатами перевірки складено акт за № 003820 від 04.09.2004, який був
покладений в основу податкового повідомлення-рішення ЄОДПІ № /0 від
10.09.2004 про застосування штрафних санкцій в розмірі 340,00 грн. та рішення
від 10.09.2004 за № /0 про застосування штрафних санкцій в розмірі
1700,00 грн. відповідно до статті 17 Закону України "Про державне
регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Судом
також встановлено, що 04.09.2004 з цього ж питання ЄОДПІ проведена перевірка
бару, розташованого у м. Євпаторія на пляжі пансіонату "Планета",
який також належить позивачу.

За
наслідками перевірки складено акт за № 003660 від 04.09.2004, з якого
вбачається виявлення порушення Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями
та статті 10 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу
спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", що виразилося у ненаданні на вимогу споживача сертифіката
відповідності на вино "Мускат білий Червоного каменю".

Вказаний
акт було покладено в основу рішення ЄОДПІ від 10.09.2004 за № /0 про
застосування штрафних санкцій в розмірі 1700,00 грн.

Як
вбачається з матеріалів справи, подана позивачем до ЄОДПІ скарга на вищевказані
рішення та податкове повідомлення-рішення Рішенням ЄОДПІ від 12.11.2004р. за №
12785/10/23-3 залишена без задоволення, в результаті чого ЄОДПІ були винесені
рішення № /1 від 12.11.2004 та № /1 від 12.11.2004.

Пунктом
1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд
апеляційної  інстанції переглядає судові
рішення суду першої інстанції  в  межах
апеляційної  скарги. Таким чином,
приймаючи до уваги, що постанова суду першої інстанції в частині визнання
недійсним рішення Євпаторійської ОДПІ № /0 від 10.09.2004, рішення №
/1 від 12.11.2004 на суму 1700,00 грн. та рішення № /0 від
10.09.2004, рішення № /1 від 12.11.2004 на суму 1700,00 грн. про
застосування фінансових санкцій податковим органом не оскаржується, апеляційна
інстанція в цієї частині рішення місцевого суду не переглядає.

Судова
колегія вважає вірним посилання суду першої інстанції на те, що відповідачем
штрафні санкції в розмірі 340,00 грн. були неправомірно визначені у спірному
податковому повідомленні-рішенні в якості податкових зобов'язань,
оскільки статті 14, 15 Закону України „Про систему оподаткування” не відносять
штрафні санкції, винесені на підставі Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”, до числа податків (зборів).

Дані
обставини відповідачем ніяким чином не спростовані, будь-які доводи з цього
приводу не наведені.

Крім
того, посилання на вказані норми закону є у постанові Вищого адміністративного
суду України від 01.02.2007 у даній справі і суди нижчих інстанції повинні
прийняти до уваги вказаний висновок касаційної інстанції.

Так,
згідно пункту 5 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України,
висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для  суду
першої  чи  апеляційної
інстанції  при розгляді справи.

Більш
того, колегія суддів звертає увагу на пункт 9 статті 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", згідно з яким: на суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в готівковій чи/або безготівковій формі,
покладається обов'язок щодня роздруковувати на РРО фіскальні звітні чеки та
забезпечувати їх зберігання у КУРО при продажу товарів (наданні послуг).

Стаття
2 вказаного закону визначає, що фіскальний звітний чек - це документ установленої
форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані
денного звіту, при друкуванні якого інформація про обсяг виконання
розрахункових операцій заноситься у фіскальну пам'ять.

З
цього слідує, що в разі нездійснення розрахункових операцій при продажу
товарів, в тому числі і у зв'язку з вихідним днем, фіскальні звітні чеки не
роздруковуються.

Та
обставина, що 12.05.2004 та 15.05.2004 були вихідними днями і об'єкти торгівлі
не працювали, а отже не здійснювався і продаж товарів, не проводились
розрахункові операції, підтверджується даними Книги обліку розрахункових
операцій.

Посилання
відповідача на те, що вказані дні є середою та суботою, а тому обов'язково
(офіціально) є робочими днями, є хибними, оскільки позивач є суб'єктом підприємницької
діяльності і поняття „офіційно робочий день” до нього не розповсюджується.

Частиною
2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

З
урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що постанова господарського суду
Автономної Республіки Крим є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її
скасування відсутні.

Керуючись
статтями 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1. ст. 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.
Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в місті Євпаторії Автономної
Республіки Крим залишити без задоволення.

2.
Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.11.2007 у
справі № 2-16/6201.1-2007А залишити без змін.

Суд
апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5
статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала
суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова
Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу
суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені
статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        В.М.
Плут

Судді
В.І. Гонтар

Ю.В. Борисова