ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.08

Справа №АС3/186-08.

Господарський суд Сумської області , у складі судді Левченко П.І. матеріали справи

за позовом : Товариства з обмеженою відповідальністю „КЕРАМЕЙЯ”, м. Суми

до 1-го відповідача: Сумської митниці , м.Суми

до 2-го відповідача: Державної податкової інспекції в м. Суми

про визнання нечинними податкових повідомлень та першої податкової вимоги

За участю представників сторін :

від позивача: Кравченко П. А.

від відповідача: Городничий О.І., Денисенко С. І.

від відповідача: Дмитрієв С. В., Луніка О.В.

В судовому засіданні , розпочатому об 11 год. 18 хв. 17.04.2008 року , оголошувались перерви до 12 год. 40 хв. 08.05.2008 року та до 12 год. 00 хв. 13.05.2008 року .

Суть спору : позивач просить суд визнати нечинними податкові повідомлення Сумської митниці від 26.11.2007 року № 08/2007 та №09/2007, а також визнати нечинною першу податкову вимогу ДПІ в м.Суми від 25.02.2008 року № 1/246.

Позивач вважає , що у Сумської митниці були відсутні законні підстави для проведення камеральної перевірки , за результатами якої був складений Акт камеральної перевірки від 12.11.2007 року , на підставі якого Сумською митницею були надіслані позивачеві податкові повідомлення форми «Р» від 26.11.2007 року № 8/2007 та № 9/2007 , а ДПІ в м.Суми надіслала позивачеві першу податкову вимогу від 25.02.2008 року № 1/246.

Відповідачі заперечують проти адміністративного позову, вважаючи свої дії, акт, повідомлення та вимогу правомірними .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін , господарський суд встановив :

На виконання плану роботи Сумської митниці на четвертий квартал 2007 року працівниками відділу контролю митної вартості та номенклатури проводилися перевірки правильності визначення митної вартості та класифікації товарів , порядку заповнення графи 31 та декларації митної вартості .

Узагальнена довідка про результати перевірок зі службовою запискою начальника згаданого відділу від 19.10.2007 року № 24/83 була подана керівнику Сумської митниці , який відповідно до ст. 4 Закону України від 21.12.2000 року № 2181 « Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» та враховуючи результати перевірки правильності визначення митної вартості та класифікації товарів по ВМД, викладені у згаданій службовій записці, видав наказ № 441 від 24.10.2007 року « Про проведення камеральної перевірки» , яким наказав провести камеральну перевірку на предмет з’ясування правильності визначення коду товарів при митному оформленні товарів за ВМД від 20.08.2007 року № 805000001/7/013088.

За результатами камеральної перевірки Сумською митницею був складений «Акт камеральної перевірки по з’ясуванню правильності класифікації товарів , задекларованих у вантажній митній декларації від 20.08.2007 року № 805000001/7/013088» від 12.11.2007 року .

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги , позивач посилається на те, що вантажна митна декларація не є податковою декларацією в розумінні Закону № 2181; на те, що Сумська митниця невірно тлумачить термін «Методологічна помилка» ; на те, що в Акті від 12.11.2007 року не міститься жодних посилань на порушення позивачем законодавства України чи міжнародного договору України, а тому в такому разі була відсутня можливість митного контролю після оформлення та пропуску товару через митний кордон .

При цьому позивач пояснює , що він не оспорює код товару , визначений митницею під час проведення камеральної перевірки .

Позивач наполягає на тому, що предметом судового розгляду у даній справі є неправомірність дій митниці по проведенню камеральної перевірки та відсутність належних правових підстав для такої перевірки, а не оспорювання коду товару згідно УКТЗЕД чи встановлення правильного коду .

Таким чином , позивач згоден з висновком митниці в акті камеральної перевірки від 12.11.2007 року , що вірним кодом згідно з УКТЗЕД товару «багатоковшовий продольний екскаватор типу SEBL 30/10 в комплекті у розібраному вигляді» є код і цей товар має оподатковуватися за повною ставкою мита 2 % , а не за ставкою мита 0 % , застосованою при оформленні цього товару за ВМД № 805000001/7/013088 від 20.08.2007 року, в результаті чого виникла сума недобору зі сплати ввізного мита в сумі 27 163,49 грн. та зі сплати ПДВ в сумі 5 432,70 грн., а всього в сумі 32 569,19 грн.

Тобто, позивач згоден з тим, що він згідно чинного законодавства України , частиною якого є, зокрема , Митний кодекс України , Закону України «Про митний тариф України», Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) зобов’язаний був при правильному оформленні товару за ВМД № 805000001/7/013088 від 20.08.2007 року у відповідності з вимогами законодавства України сплатити 27 163,49 грн. ввізного мита та 5 432,70 грн. ПДВ, але оскільки товар був оформлений з порушенням законодавства України ( невірно, всупереч законодавству України був визначений код УКТЗЕД товару ) , то він не сплатив належних до сплати згідно законодавства України податків ( ввізного мита та ПДВ) в загальній сумі 32 569,19 грн.

За таких обставин, помилковою є позиція позивача , який стверджує , що в такому разі була відсутня можливість митного контролю після пропуску товару, оскільки в акті від 12.11.2007 року не містяться посилання на порушення позивачем законодавства України чи міжнародного договору України .

Актом від 12.11.2007 року встановлений факт порушення законодавства України щодо невірного ( всупереч законодавству України ) визначення коду товару згідно з УКТЗЕД, що призвело до недобору (несплати ) податків ( обов’язкових платежів ).

У відповідності зі ст. 69 Митного кодексу України , незалежно від закінчення операцій митного контролю , оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися , якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України . Такий контроль здійснюється на підставі письмово розпорядження керівника митного органу або особи , яка його заміщує.

Оскільки актом від 12.11.2007 року встановлено, що має місце в даному разі порушення законодавства України, то у митниці були законні підстави для здійснення митного контролю незалежно від пропуску товару ( ст. 69 Митного кодексу України ).

Помилковими є також твердження позивача, що вантажна митна декларація не є податковою декларацією в розумінні Закону № 2181.

У п.п. 2.1.1 п. 2 ст. 2 Закону № 2181 митні органи визначено контролюючими органами стосовно акцизного збору та ПДВ ( з урахуванням випадків, коли законом обов’язок з їх стягнення покладається на податкові органи), ввізного та вивізного мита, інших податків і зборів ( обов’язкових платежів) , які відповідно до законів справляються при ввезенні (пересиланні) товарів і предметів на митну територію України або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України .

Згідно з п. 1.11 ст. 1 Закону № 2181, податкова декларація – документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством , на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов’язкового платежу).

Відповідно до п. 2 Положення про вантажну митну декларацію, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 09.06.1997 № 574, вантажна митна декларація – письмова заява встановленої форми, що подається митному органу і містить відомості про товари та транспортні засоби , які переміщуються через митний кордон України , митний режим, у який вони заявляються, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення митного контролю , митного оформлення, митної статистики , нарахування податків, зборів та інших платежів .

Тобто, вантажна митна декларація є документом , який повністю відповідає вимогам , встановленим Законом № 2181 для податкової декларації .

Підпунктом 2.2.1 пункту 2.2 статті 2 Закону № 2181 встановлено, що контролюючі органи мають право здійснювати перевірки своєчасності , достовірності, повноти нарахування та сплати стосовно тих податків зборів ( обов’язкових платежів ) , які віднесені до їх компетенції .

Підпунктом 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону № 21841 передбачено, що контролюючий орган зобов’язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі , зокрема, якщо контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податкові декларації , які призвели до заниження або завищення сум податкового зобов'язання .

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності ( УКТЗЕД), а саме з врахуванням Основних правил інтерпретації класифікації товарів, відповідних приміток до розділів та груп, текстового опису товарних позицій та тих характеристик товару, які є визначальними для класифікації .

Екскаватор являє собою багатоковшову землерийну машину для продольного копання, яку оснащено ходовим механізмом – ведучими та опорними колесами з приводом від редукторного двигуна .Законом України «Про митний тариф України» від 05.04.2001 року № 2371-ІІІ для цього товару встановлена ставка ввізного мита у розмірі 2 % митної вартості товару.

За результатами камеральної перевірки виявлено методологічну помилку в частині класифікації зазначеного товару .

Виявлено, що при здійсненні митного оформлення вантажу « обладнання для підіймання , переміщення, навантаження або розвантаження : багатоковшовий продольний екскаватор типу SEBL 30/10 в комплекті у розібраному вигляді» , що надійшов позивачеві , було класифіковано у товарній підпозиції згідно з УКТЗЕД і до цього товару було застосовано ставку ввізного мита відповідно до Закону України «Про митний тариф України» у розмірі 0 % митної вартості товару, а мало бути класифіковано у підпозиції УКТЗЕД і оподатковуватися за повною ставкою ввізного мита у розмірі 2 % митної вартості товару.

Перевірка проводилась Сумською митницею виключно на підставі даних , зазначених у ВМД від 20.08.2007 року № 805000001/7/013088, без проведення будь-яких інших видів перевірок позивача, що повністю відповідає вимогам п.п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону № 2181 щодо визначення поняття камеральної перевірки.

У зв’язку з встановлення факту невірної класифікації товару у позивача виникло податкове зобов’язання по сплаті ввізного мита та податку на додану вартість , сума якого відповідно до Закону № 2181 була самостійно визначена контролюючим органом .

У відповідності з п.п. 17.1.4 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181, у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, визначеними у підпункті «в» п.п 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону № 2181, такий платник податків зобов’язаний сплатити штраф у розмірі 5 % від суми донарахованого податкового зобов'язання , але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян сукупно за весь строк недоплати , незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Такий штраф склав суму 1 358,17 грн. ( 5 % від суми донарахованого ввізного мита) та суму 271,64 грн. ( 5 % від суми донарахованого ПДВ) .

На підставі акту камеральної перевірки від 12.11.2007 року у відповідності з п. 6.1 ст. 6 Закону № 2181 Сумською митницею були надіслані позивачеві податкові повідомлення від 26.11.2007 року № 08/2007 та № 09/2007.

У відповідності з п.п. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181, якщо контролюючий орган, що провів процедуру узгодження суми податкового зобов'язання з платником податків , не є податковими органом , такий контролюючий орган надсилає відповідному податковому органу подання про здійснення заходів з погашення податкового боргу платника податків, а також розрахунок його розміру.

12 лютого 2008 року Сумська митниця надіслала до ДПІ в м.Суми подання про здійснення заходів з погашення податкового боргу позивача.

Надіслання митницею подань до ДПІ в м.Суми відповідає вимогам Порядку надіслання органам державної податкової служби подання про здійснення заходів з погашення податкового боргу платника податків та інформації про скасування або зміну суми нарахованого податкового зобов'язання за рішенням суду ( господарського суду ) від інших контролюючих органів , затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 24.10.2001 року № 1387.

На підставі подань Сумської митниці та у відповідності до вимог Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових вимог платникам податків , затвердженого наказом ДПА України від 03.07.2001 року № 595/5786, ДПІ в м.Суми була сформована на направлена на адресу позивача перша податкова вимога № 1/246 від 25.02.2008 року на загальну суму податкового боргу 34 226,00 грн.

Зважаючи на все вищевикладене , суд дійшов висновку , що відповідачі довели правомірність своїх дій та своїх податкових повідомлень і першої податкової вимоги , а тому в задоволенні позовних вимог щодо визнання нечинними податкових повідомлень та першої податкової вимоги позивачеві має бути відмовлено.

Керуючись, ст.ст. 71,94,158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.          В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю „КЕРАМЕЙЯ”, м. Суми до 1-го відповідача: Сумської митниці та до 2-го відповідача: Державної податкової інспекції в м. Суми про визнання нечинним податкових повідомлень від 26.11.2007 року № 08/2007 та № 09/2007 , а також першої податкової вимоги від 25.02.2008 року № 1/246 ВІДМОВИТИ ПОВНІСТЮ.

2.          Копію постанови надіслати сторонам у справі .

3.          Згідно ст. 186 КАС України заява про апеляційне оскарження постанови подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення (з дня складення постанови в повному обсязі). Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

4.          Згідно ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання, апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.