ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2008 р.

№ 9/586

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

суддів:

М.Остапенка,

Є.Борденюк,

В.Харченка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Атекс"

на постанову

від 07.02.2008 року

Луганського апеляційного господарського суду

у справі

№ 9/586

за позовом

ТОВ "Атекс"

до

ЗАТ "Троїцький маслоробний завод"

про

повернення майна та відшкодування збитків у розмірі 117,75 грн.

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача

Слюсаревський М.М. (дов. від 24.09.2007 року)

відповідача

Басистий М.В. (дов. від 12.11.2007 року)

Заслухавши суддю-доповідача –Є. Борденюк, пояснення представників сторін та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2007 року ТОВ "Атекс" звернулося до суду з вимогою про витребування у ЗАТ "Троїцький маслопереробний завод" майна, переданого на підставі договору відповідального зберігання від 01.04.2004 року за актом приймання-передачі від 08.04.2004 року. Додатковими угодами від 20.10.2004 року та від 28.07.2005 року договір відповідального зберігання продовжений до 30.04.2007 року. Довідками відповідача підтверджений факт перебування майна за переліком, визначеним актом приймання-передачі, на відповідальному зберіганні останнього. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача збитки, що складаються з витрат, понесених ним при відрядженнях до відповідача з метою витребування майна.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на те, що акт приймання-передачі майна на відповідальне зберігання датований 08.04.2003 року, тобто за рік раніше, укладеного договору. А тому цей акт не може бути доказом передачі майна на відповідальне зберігання на підставі договору від 01.04.2004 року.

Рішенням господарського суду Луганської області від 21.12.2007 року (суддя А.Ворожцов) позовні вимоги задоволені в частині витребування майна, переданого на відповідальне зберігання з огляду на підписання сторонами договору відповідального зберігання, додаткових угод до нього, якими продовжувався строк дії договору, акту приймання-передачі, реквізит про дату підписання 08.04.2003 року якого визнаний як помилка з урахуванням долучених до матеріалів справи довідок відповідача про перебування спірного майна на відповідальному зберіганні та договорів добровільного страхування майна і договорів застави.

У задоволенні вимоги про стягнення збитків, судом відмовлено з огляду на невідповідність такої вимоги положенням ст.44 ГПК України.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 07.04.2008 року (колегія суддів: Л.Журавльова, К.Бойченко, С.Єжова) рішення у справі скасоване в частині задоволення позовних вимог про витребування майна, у позові відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що форма договору зберігання визначена положеннями ст.937 ЦК України, зокрема, письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Акт приймання-передачі від 08.04.2003 року не є належним доказом прийняття майна на зберігання за договором від 01.04.2004 року.

У договорах добровільного страхування майна, яке за переліком відповідає витребовуваному майну, не зазначений склад зберігання.

Відсутні відомості про оплату позивачем послуг відповідача із зберігання майна.

Оцінюючи докази в сукупності, господарський суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач не довів факту передачі майна на відповідальне зберігання на підставі договору від 01.04.2004 року, витребування якого є позовною вимогою.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, позивач посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови норм права; просить постанову скасувати, залишивши без зміни рішення у справі.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до положень ст.937 ЦК України письмова форма договору зберігання вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Відповідач не заперечує факту підписання сторонами акту приймання-передачі майна на відповідальне зберігання, однак зазначена в акті дата його складання: 08.04.2003 року спростовує передачу майна на зберігання за цим актом як виконання договору зберігання від 01.04.2004 року.

Зважаючи на приписи положень ст.937 ЦК України, якраз акт приймання-передачі майна на зберігання є письмовою формою укладення такого договору. Підписання сторонами інших узгоджених умов, оформлених договором, що складає його зміст, є волевиявленням сторін і незалежно від дати підписання такого договору, не спростовує укладення між сторонами договору у відповідності до вимог ст.937 ЦК України.

Дата підписання сторонами акту приймання-передачі майна на відповідальне зберігання, не може вплинути на право позивача витребувати майно з відповідального зберігання.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Атекс" задовольнити.

Постанову Луганського апеляційного господарського суду від 07.02.2008 року у справі № 9/586 скасувати.

Рішення господарського суду Луганської області від 21.12.2007 у справі № 9/586 залишити без зміни.

Головуючий, суддя М. Остапенко

Судді : Є. Борденюк

В. Харченко