ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2008 р.

№ 5/200

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

Головуючого судді Кузьменка М.В.,

суддів Васищака І.М.,

Кочерової Н.О.,

розглянувши касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.02.2008р. та рішення господарського суду Чернівецької області від 16.11.2007р.

у справі №5/200 господарського суду Чернівецької області

за позовом Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”

до відповідача Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Чернівцігаз"

про стягнення 67 611,97грн.

за участю представників:

ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” – Плотніков А.О.;

ВАТ “Чернівцігаз" - не з’явилися

в с т а н о в и л а :

Дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” звернулася до господарського суду Чернівецької області з позовом та просила суд стягнути з відповідача –Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Чернівцігаз” 67 611,97грн., у т.ч. 47 659,44грн. основної заборгованості, 8 930,62грн. пені, 8 491,24грн. збитків від інфляції, 2 530,67грн. в рахунок трьох процентів.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на невиконання відповідачем зобов’язань з оплати природного газу, поставленого у період з січня по вересень 2006р. в установлений договором №55/05/2290-ВП від 05.01.2005р. строк (а.с.2-5).

Відповідач у справі – Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз" у відзиві на позов просить у задоволенні заявлених вимог відмовити. Відхиляючи заявлені позовні вимоги, відповідач посилається на те, що він включений до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, у зв’язку з чим відсутні підстави для застосування до нього відповідальності у вигляді відшкодування збитків від інфляції, сплати процентів та пені (а.с.72-74).

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 16.11.2007р. позов задоволено. Відповідно до рішення суду з ВАТ "Чернівцігаз" на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" стягнуто 47 659,44грн. основної заборгованості, 8 930,62гн. пені, 8 491,24грн. збитків від інфляції, 2 530,67грн. процентів (а.с.81-82).

Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав взяті на себе зобов’язання з оплати поставленого йому позивачем природного газу у період з січня по вересень 2006р. у встановлений договором строк, чим допустив заборгованість у розмірі 47 659,44грн. При цьому, відповідач як особа, що порушила грошове зобов’язання, повинен сплатити позивачу заборгованість з урахуванням інфляції та процентів, а також сплатити пеню, передбачену договором.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.02.2008р. рішення господарського суду Чернівецької області від 16.11.2007р. залишено без змін (а.с.117-119).

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, ВАТ "Чернівцігаз" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та просить їх скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вимоги касаційної скарги мотивовані не застосуванням норм матеріального права, які підлягали застосуванню до взаємовідносин сторін; порушенням норм матеріального права.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду спору у суді першої інстанції встановлено, що 05.01.2005р. між сторонами у справі –ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” та ВАТ “Чернівцігаз ” укладено договір №55/05/2290-ВП про постачання природного газу для власних потреб ВАТу.

За умовами договору, ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” взяло на себе зобов’язання передати відповідачу –ВАТ “Чернівцігаз ” у 2005р. природний газ для власних потреб об’єктів, які знаходяться на балансі відповідача, а останній –прийняти та оплатити газ на умовах даного договору (п.1.1).

Обсяг газу, який фактично споживається оформлюється актами приймання-передачі газу, які є підставою для остаточних розрахунків (пп 3.4, 3.5 договору).

При цьому, договором передбачено, що він набирає чинності з 01.01.2005р. і діє в частині поставки газу до 31 січня 2006р., а в частині проведення розрахунків за газ –до їх повного здійснення; якщо жодна із сторін на день закінчення терміну дії договору не подала повідомлення про його припинення, то цей договір продовжується на тих же умовах на наступний рік (п.11.1, 11.2 договору).

Судами під час розгляду справи по суті заявлених вимог та перегляді прийнятого рішення в апеляційному порядку встановлено, що умови вищевказаного договору діяли у спірний період.

Як встановлено судом на підставі актів приймання-передачі газу, долучених до матеріалів справи, протягом січня-вересня 2006р. відповідачу поставлено за цим договором природного газу у обсязі 291,289тис.куб.м. на загальну суму 160 964,95грн.

Зобов’язання з оплати переданого природного газу виконані відповідачем лише частково, заборгованість за поставлений природний газ, що встановлено судами, на момент прийняття рішення у даній справі становила 47659,44грн., що не заперечувалось відповідачем.

Відповідно до п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором передбачено, що остаточний розрахунок за фактично спожитий газ здійснюється до 10 числа наступного за звітним місяця (п.6.1 договору).

За таких обставин, суди дійшли правильного висновку щодо обґрунтованості позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості, встановивши факт прострочення виконання зобов’язання в частині розрахунків за прийнятий природний газ.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, судами правильно визнані обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача збитків від інфляції та трьох процентів річних.

За порушення зобов’язання щодо проведення оплати договором встановлена відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

В силу п.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Укладеним сторонами договором передбачено, що неустойка нараховується протягом одного року, що передує моменту звернення з позовом (п.7.4. договору).

Враховуючи, що пеня позивачем нарахована відповідно до умов договору та п.6 ст.232 ГК України, за один рік, суди дійшли вірного висновку про те, що заявлені вимоги щодо стягнення пені правомірні.

Посилання скаржника на включення його до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", правомірно відхилено судами як таке, що не впливає на висновок щодо обґрунтованості заявлених вимог.

Так, норми зазначеного Закону визначають комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу. При цьому, норми вказаного Закону не звільняють відповідача від обов’язку виконати взяті на себе зобов’язання в натурі та від відповідальності за порушення грошових зобов’язань, а лише передбачають зупинення виконавчих проваджень та заходів примусового виконання рішення щодо такого підприємства на період участі його у процедурі погашення заборгованості (п.7 ст.3 Закону). Наявність рішення у даній справі, яке підтверджує відповідну заборгованість відповідача, не перешкоджає, у випадку знаходження ВАТ "Чернівцігаз" у відповідному реєстрі, здійсненню взаєморозрахунків між сторонами відповідно до встановленого Порядку проведення взаєморозрахунків з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу та інших учасників розрахунків, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 р. N 192 на виконання вищевказаного Закону.

За таких обставин, підстав для зміни чи скасування прийнятих у справі судових актів не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.02.2008р. у справі №5/200 господарського суду Чернівецької області залишити без змін, а касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз"–без задоволення.

Головуючий суддя Кузьменко М.В.

Судді Васищак І.М.

Кочерова Н.О.