КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

28.05.08 р.                                                                                          № 21/355

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

Головуючого судді                    Поліщука В.Ю. (доповідач у справі),

суддів:                                        Агрикової О.В.,

Писаної Т.О.,

при секретарі судового засідання Рустам‘яні Е.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГСП «Подищанське»,

на рішення Господарського суду Полтавської області від 25.01.2008 року,

у справі №21/355 (суддя Тимченко Б.П.),

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГСП «Подищанське»(с.Попище, Прилуцький район, Чернігівська область),

до Приватного підприємства «СІБ-АГРО»(м.Полтава),

про відшкодування завданих збитків,

за участю представників сторін:

від позивача: Владика А.С. –представник (довіреність №27 від 11.03.2008 року);

від відповідача : Гостік Е.В. –представник (довіреність №12 від 4.11.2007 року);

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «ГСП «Подищанське»звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до ПП «СІБ-АГРО»про стягнення 165874 грн. 27 коп. шкоди, завданої внаслідок недоліків товару. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв’язку з отриманням позивачем неякісного комбікорму, який було поставлено відповідачем, сталась загибель поросят позивача, внаслідок чого позивачем була отримана шкода, розмір якої був заявлений до стягнення.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 25.01.2008 року у справі №21/355 у позові ТзОВ «ГСП «Подищанське»було відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що позовні вимоги є необґрунтованими та непідтвердженими матеріалами справи. Зокрема, відмовляючи в задоволенні позову, місцевий господарський суд дійшов до висновку про недоведеність позивачем отримання від відповідача неякісного комбікорму та наявності прямого причинного зв’язку між протиправною поведінкою відповідача та спричиненням збитків, які заявлені до стягнення.

Не погодившись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Київського міжобласного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх.№2-04/2/88/309 від 11.02.2008 року), в якій скаржник просить рішення Господарського суду Полтавської області від 25.01.2008 року по справі №21/355 скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТзОВ «ГСП «Подищанське».

Апеляційна скарга мотивована, зокрема тим, що місцевим господарським судом неповно з’ясовані обставини справи, що призвело до невірного вирішення спору. Так, за переконанням скаржника, місцевим господарським судом не було взято до уваги Висновки експертиз Чернігівської обласної державної лабораторії ветеринарної медицини, якими підтверджено неякісність комбікорму, отриманого позивачем. Водночас, висновки експертних установ, визнані місцевим господарським судом належними доказами заперечень відповідача, за переконанням позивача, були отримані відповідачем з порушенням умов Договору, а тому не можуть бути належними доказами.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 18.02.2008 року було порушено апеляційне провадження з перегляду рішення Господарського суду Полтавської області від 25.01.2008 року та призначено справу №21/355 до розгляду в судовому засіданні на 24.03.2008 року.

Розпорядженням Заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 24.03.2008 року склад судової колегії було змінено, призначено розгляд справи №21/363 у складі колегії суддів: Поліщук В.Ю. –головуючий суддя, судді –Агрикова О.В. та Писана Т.О. (з підстав зазначених у розпорядженні).

Розпорядженнями заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 9.04.2008 року, від 21.05.2008 року, від 28.05.2008 року склад колегії суддів було змінено (з підстав, зазначених у розпорядженнях).

Ухвалами Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 24.03.2008 року та від 21.05.2008 року розгляд апеляційної скарги відкладався, у зв’язку з нез’явленням в судові засідання апеляційного господарського суду представників сторін та необхідністю витребування додаткових доказів у справі.

В судових засіданнях апеляційного господарського суду, що відбулись 9.04.2008 року та 14.05.2008 року оголошувались перерви, відповідно до 14.05.2008 року, до 21.05.2008 року з метою надання можливості сторонам надати додаткові докази у справі.

В судових засіданнях апеляційного господарського суду представники скаржника підтримали вимоги, викладені в апеляційній скарзі, просили апеляційний господарський суд рішення Господарського суду Полтавської області від 25.01.2008 року по справі №21/355 скасувати повністю та прийняти нове рішення яким задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Поряд з цим, скаржником були надані доповнення до апеляційної скарги, відповідно до яких скаржник звернув увагу на те, що місцевим господарським судом не були враховані положення п.7 Порядку відбору зразків продукції тваринного, рослинного і біотехнічного походження для проведення досліджень (затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №33 від 14.06.2002 року). Крім того, за переконанням скаржника, місцевим господарським судом не було надано належну оцінку наявним у справі матеріалам, якими обґрунтовані позовні вимоги.

Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечив з підстав, зазначених у Відзиві на апеляційну скаргу (вх.№2-05/971 від 29.03.2008 року) та Доповненнях до Відзиву, в яких просив залишити без змін рішення місцевого господарського суду, а апеляційну скаргу без задоволення. Обґрунтовуючи свої заперечення на апеляційну скаргу, представник відповідача зазначає, що позивачем було порушено порядок відбору проб комбікорму спірної якості, а тому, на думку відповідача у позивача відсутні підстави посилатись на наявні у нього висновки експертиз, як на докази отримання комбікорму неналежної якості. Крім того, відповідач наголошує на тому, що позивачем не надано доказів проведення повторних досліджень спірної партії комбікорму. Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, відповідач вказує на те, що посилання позивача на Акт від 22.08.2007 року є необґрунтованим, оскільки від імені відповідача цей Акт підписано не уповноваженою собою. В Доповненнях до Відзиву на апеляційну скаргу, відповідач зазначив, що позивачем недоведений розмір шкоди, заявлений до стягнення.

В судовому засіданні, що відбулось 28.05.2008 року колегією суддів апеляційного господарського суду, за згодою представників учасників судового провадження, було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Переглядаючи судове рішення господарського суду першої інстанції, апеляційний господарський суд, керується приписами ст.101 ГПК України, відповідно до якої, апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу та зібрані судом, оцінивши докази, які мають значення для справи, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду виходить з наступних обставин у справі.

Як було вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 21.06.2007 року, між відповідачем (як постачальником) та позивачем (як покупцем) був укладений Договір поставки №21/06/07-ЯК (том 1, арк. справи 11-12). Вказаний Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками. В установленому порядку зазначений Договір визнано недійсним не було, зустрічного позову про визнання Договору недійсним під час судового провадження у цій справі не подавалось. Поряд з цим, представниками сторін судових рішень щодо визнання Договору недійсним до господарського суду першої інстанції надано не було.

Відповідно до п.1 цього Договору, відповідач взяв на себе зобов’язання передати, а позивач прийняти та оплатити товар, відповідно до умов Договору.

Пунктом 2 Договору сторони визначили, що якість товару повинна відповідати показниками, вказаним у свідоцтві про якість на даний товар, виданий виробником цього товару. Товар вважається прийнятим по якості в випадку, якщо протягом 3-х календарних днів позивач не заявить поставщику вимогу щодо якості товару. Крім цього, у випадку виявлення неякісного товару, позивач зобов’язаний протягом одного дня письмово викликати представників відповідача, включити їх у спеціальну комісію, здійснити відбір проб спірного товару (в кількості не менше 4 зразків) та направити їх (відібрані зразки) на дослідження в незалежну лабораторію, узгоджену з відповідачем. При цьому, по одному із відібраних зразків повинні зберігатися у кожній із сторін в нормальних умовах до закінчення проведення всіх необхідних лабораторних досліджень якостей спірного товару. У випадку підтвердження неякісності товару, витрати, пов’язані з його лабораторними дослідженнями покладаються на відповідача (п.2.4 Договору). Пункт 2.5 Договору передбачає, що у випадку порушення умов, зазначених в п.2.4 Договору, позивач позбавлений права вимоги від відповідача відшкодування збитків, пов’язаних с поставкою товару неналежної якості.

Поряд з цим, приймання товару по кількості та якості відбувається у відповідності до порядку, визначеному п.6.4 Договору, згідно з вимогами Інструкції Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР «О порядке приемки продукции по качеству»№7-П від 23.04.1966 року.

Як було досліджено господарським судом першої інстанції (згідно позовних вимог), на виконання умов Договору, позивач поставив 20.08.2007 року, а відповідач прийняв товар, а саме: комбікорм СПК –5 на суму 2035 грн. 13 коп., комбікорм СПК –4 на суму 2158 грн. 20 коп. Зазначена обставина сторонами спору не заперечується та підтверджується матеріалами справи, зокрема накладною №2047 від 20.08.2007 року, видатковою накладною №00002047 від 20.08.2007 року (том 1, арк. справи 43,46).

Як було встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 22.08.2007 року, лікарями облдержлабораторії ветмедицини, начальником управління ветмедицини в Прилуцькому районі, директором райлабораторії ветмедицини, лікарем-бактеріологом райветлабораторії, лікарями райветлікарні в присутності генерального директора позивача, завідуючого комбікормового відділу та лікаря ветмедицини відповідача був складений Акт обстеження свиноферми у в’язку з захворюванням та загибеллю свиней, що сталася у позивача (том 1, арк. справи 40-41). Як вбачається з тексту вказаного Акту, на час складання цього Акту в господарстві позивача нараховувалось 799 голів свиней. Отримавши від відповідача 20.08.2007 року комбікорм, позивач розпочав 21.08.2007 року згодовувати його поголів’ю свиней в кількості 113 голів. Станом на 22.08.2007 року, тобто, впродовж доби, із тих тварин, яких годували вказаним комбікормом 38 колів загинуло, 24 –були вимушено забито, загалом 62 тварини. В зв’язку з викладеними обставинами, згідно Акту, сторони, які його підписали, зазначили, що є підозра, що захворювання і загибель свиней виникла в результаті кормового отруєння, в результаті чого, патматеріал та комбікорм були відібрані для дослідження в обласну та районну лабораторії ветмедицини. Цей Акт підписаний представником відповідача із застреженям про те, що кормове отруєння спростувати лабораторними дослідженнями комбікорму.

Чернігівською обласною Державною лабораторію ветеринарної медицини було проведено дослідження 2-х проб комбікорму, відібраних з ємності для зберігання комбікорму та годівниці 22.08.2007 року спеціалістом ветеринарної медицини, а також зразки внутрішніх органів свиней, за результати чого було складно Експертизу (том 1, арк. справи 13-15.)

Відповідно до висновків проведеної експертизи: досліджені дві проби зразків комбікорму –токсичні. В зв’язку з чим, було встановлено, що причиною захворювання та загибелі свиней слід вважати згодування токсичного корму.

Відповідно до позовних вимог, позивачем заявлено до стягнення 157975 грн. шкоди, отриманої позивачем внаслідок отруєння свиней позивача та 7898 грн. 77 коп. витрат на юридичну допомогу.

Судова колегія апеляційного господарського суду, дослідивши докази, що є у справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення місцевого господарського суду має бути скасовано виходячи з наступних підстав.

Здійснюючи перегляд рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, за переконанням колегії суддів апеляційного господарського суду, оскільки предметом позовних вимог є стягнення шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що до спірних правовідносин мають бути застосовані приписи Цивільного та Господарського кодексів України, яким встановлена відповідальність сторони у вигляді відшкодування шкоди.

Відповідно до ст.11 ЦК України, завдання майнової (матеріальної шкоди) є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов’язків. Статтею 16 ЦК України та ст.20 ГК України передбачено, що одним із способом захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 1166 ЦК України, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. При цьому, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Аналогічні приписи містяться в ст.22 ЦК України, відповідно до якої, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, під збитками розуміється: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційного господарського суду, з приписів наведених норм слідує, що юридичною підставою відшкодування збитків має бути наявність складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) відповідача, шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв’язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду. Саме наявність чотирьох елементів правопорушення є необхідною вимогою для притягнення винної сторони до відповідальності, якщо інше не встановлено законом,

Як було вірно встановлено колегією суддів апеляційного господарського суду, підставою позовних вимог стала загибель поросят, яка, за переконанням позивача, є наслідком годування їх отриманим від відповідача неякісним кормом. При цьому, як вбачається з розрахунку позовних вимог, позивачем заявлено до стягнення шкоду у вигляді недотриманого прибутку в розмірі 87302 грн. 25 коп., 21671 грн. 48 коп. –збитків, які будуть отримані позивачем внаслідок більш тривалого годування решти тварин у кількості 51 голів протягом 3-х місяців з підстав їх (свиней) захворювання, оскільки за відсутності проблем із здоров’ям строк їх годування був би меншим на три місяці, 2442 грн. 16 коп. –вартість сплаченого неякісного комбікорму та 385 грн. 20 коп. –транспортні витрати, пов’язані із перевезенням неякісного комбікорму.

Стаття 1209 ЦК України передбачає, що продавець, виготовлювач товару, виконавець робіт (послуг) зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товарів, робіт (послуг), а також недостовірної або недостатньої інформації про них. При цьому, відшкодування шкоди не залежить від їхньої вини, а також від того, чи перебував потерпілий з ними у договірних відносинах.

Продавець, виготовлювач товару, виконавець робіт (послуг) звільняються від відшкодування шкоди, якщо вони доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або порушення потерпілим правил користування або зберігання товару (результатів робіт, послуг).

Згідно з наведеним, за переконанням колегії суддів, ЦК України закріплені спеціальні умови для відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), а саме - відсутність вини продавця (виготовлювача) неякісної продукції.

Відповідно до ст.1210 ЦК України, шкода, завдана внаслідок недоліків товарів, підлягає відшкодуванню, за вибором потерпілого, продавцем або виготовлювачем товару.

Як було встановлено колегією суддів апеляційного господарського суду, позивач звернувся з вимогою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів до постачальника комбікорму, при цьому, виготовлювачем товару є Лохвицький комбікормовий завод (що самим відповідачем за зустрічним позовом не заперечується).

Враховуючи зазначене, судова колегія господарського суду апеляційної інстанції дійшла до висновку, що в такому випадку (у цій справі), при розгляді позовних вимог, необхідно з’ясувати та встановити наявність чотирьох елементів правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії) відповідача, шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв’язку між протиправною поведінкою і шкодою без доведення вини відповідача

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли стосовно відшкодування шкоди внаслідок отримання позивачем неякісного комбікорму, отриманого на підставі Договору №21/06/07-ЯК від 21.06.2007 року, відповідно до накладної №2047 від 20.08.2007 року. Тобто, в нашому випадку протиправною поведінкою відповідача є постачання неякісного товару.

Як було встановлено колегією суддів апеляційного господарського суду, обґрунтовуючи позовні вимоги, зокрема, отримання неякісного товару, позивач посилався на Висновок експертизи Чернігівської обласної Державної лабораторії ветеринарної медицини, відповідно до якого було проведено дослідження 2-х проб комбікорму, відібраних з ємності для зберігання комбікорму та годівниці 22.08.2007 року спеціалістом ветеринарної медицини, а також зразки внутрішніх органів свиней, на підставі чого було проведено експертизу (том 1, арк. справи 13-15.)

Відповідно до висновків проведеної експертизи: досліджені дві проби зразків комбікорму –токсичні. В зв’язку з чим, було встановлено, що причиною захворювання та загибелі свиней слід вважати згодування токсичного корму.

Крім того, колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що відповідно до експертизи Прилуцької районної Державної лабораторії ветеринарної медицини, було проведено дослідження однієї проби комбікорму, відібраних 22.08.2007 року, а також зразки внутрішніх органів свиней (том 1, арк. справи 51.)

Відповідно до висновків проведеної експертизи встановлено, що причиною захворювання та загибелі свиней слід вважати згодування токсичного корму.

Виходячи з цих висновків двох експертиз, колегія судів апеляційного господарського суду вважає, що позивачем було належним чином підтверджено отримання від відповідача неякісного товару (комбікорму), споживання якого спричинило загибель (падіж та хвороби) тварин, оскільки в тексті експертиз містяться прямі та безумовні вказівки експертних установ щодо неможливості та непридатності для використання комбікорму.

При цьому, приймаючи до уваги висновки вказаних експертиз, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне вказати, що зразки комбікорму та патматеріалу, які були предметом проведених експертиз, були відібрані 22.08.2007 року, відповідно до Акту від 22.08.2007 року, за участі представників відповідача. Приймається також до уваги той факт, що вказані експертизи проведені експертними установами, визначеними сторонами в цьому Акті.

Факт отруєння тварин саме згодованим неякісним комбікормом підтвердежно також приписом Головного державного інспектора ветеринарної медицини в Прилуцькому районі №12 від 17.09.2007 року (том 1, арк. справи 52).

Щодо заперечень відповідача, якими спростовуються доводи позивача про неякість товару та які обґрунтовані, зокрема, експертними висновками №104/М від 28.08.2007 року, №3258 від 3.08.2007 року, №264/Т від 28.08.2007 року, №863.1/К від 29.08.2008 року, №3108 від 20.07.2007 року, №4256 від 5.10.2007 року, №223-230 від 5.09.2007 року, №861/К,103/М, Протоколом випробувань харчової продукції №7504-7505/07-х від 21.09.2007 року, (том 1, арк. справи 64-67, 80-90), то за переконанням колегії апеляційного господарського суду, такі докази не можуть бути прийняті в якості доказу отримання позивачем якісного товару, оскільки з них неможливо дійти висновку, що досліджувані зразки є саме тими зразками, які були відібрані сторонами спору на виконання п.2 Договору, під час дослідження причин смерті тварин у позивача. Крім того, згідно аркуша 2 Протоколу випробувань харчової продукції №7504-7505/07-х від 21.09.2007 року, вбачається, що зразки відібрані представниками виготовлювача товару, а не позивачем та відповідачем (том 1, арк. справи 66).

Пунктом 2 Договору, передбачено, що у випадку виявлення неякісності товару, позивач зобов’язаний протягом одно дня письмово повідомити представників відповідача, включити їх у спеціальну комісію, здійснити відбір проб спірного товару та направити їх на дослідження в незалежну лабораторію, узгоджену із відповідачем. При невиконанні цих вимог, позивач позбавляється права вимоги від відповідача відшкодування збитків, пов’язаних з поставкою товару неналежної якості.

Як було встановлено судовою колегією, такі вимоги позивачем були виконані, оскільки після загибелі 21.08.2007 року свиней представниками, зокрема, позивача та відповідача, 22.08.2007 року, на виконання п.2 Договору, було складено та підписано відповідний Акт, тому, за наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що позивачем належним чином було доведено неякісність отриманого від відповідача комбікорму.

Відповідно до ст.688 ЦК України, покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Як було встановлено колегією суддів апеляційного господарського суду, отриманий позивачем 20.08.2007 року від відповідача комбікорм позивач 21.08.2007 року почав згодовувати поголів’ю свиней. Внаслідок того, що 21.08.2007 року після згодування цим комбікормом з’явились хворі свині, відповідно до п.2.4 Договору, позивач повідомив про цей випадок відповідача та вже 22.08.2008 року за участю представників відповідача та позивача було складено відповідний Акт.

Згідно із ст.673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Враховуючи наведене, за переконанням судової колегії, надані відповідачем Експертні висновки №104/М від 28.08.2007 року, №3258 від 3.08.2007 року, №264/Т від 28.08.2007 року, №863.1/К від 29.08.2008 року, №3108 від 20.07.2007 року, №4256 від 5.10.2007 року, №223-230 від 5.09.2007 року, №861/К,103/М, Протокол випробувань харчової продукції №7504-7505/07-х від 21.09.2007 року, (том 1, арк. справи 64-67, 80-90) є лише підтвердженням якості комбікорму, який виготовляється ТзОВ «Лохвицький комбікормовий завод», відповідно до наданих Технічних умов (том 1, акр справи 96).

Відповідно до ст.679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Проте, всупереч вимогам ст.679 ЦК України, відповідачем не було доведено порушень з боку позивача щодо невірного зберігання комбікорму.

Згідно із ст.678 ЦК України, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Відповідно до Розрахунку позовних вимог (том 1, арк. справи 44), позивачем заявлено до стягнення 2442 грн. 16 коп. –сума за оплачений неякісний комбікорм. Визначений розмір підтверджено позивачем видатковою накладною, податковою накладною та товарно - транспортною накладною (том 1, арк. справи 46-47, 55), відповідачем на спростований, а тому за переконанням колегії суддів підлягає до стягнення.

Крім того, в зв’язку з отриманням від відповідача неякісного комбікорму, позивачем заявлено до стягнення відповідно до ст.224 ГК України та ст.ст.1209, 1210 ЦК України, транспортні витрати, яких позивач зазнав при перевезенні неякісного комбікорму, в розмірі 385 грн. 20 коп. Проте дослідивши розрахунок транспортних витрат (доданий до позовної заяви), колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку про можливість стягнення в цій частині лише 303 грн. 00 коп. –витрат по перевезенню комбікорму, пов’язаних із витратами на бензин. При цьому, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, судова колегія вважає, що позивачем було підтверджено належними засобами доказування експлуатацію 20.08.2007 року власного автомобільного транспорту та витрат на бензин , а саме: подорожним листом вантажного автомобіля №537215 від 20.08.2007 року, товарно - транспортною накладною від 20.08.2007 року (том 1, арк. справи 53, 55), витягом з наказу №18 від 4.04.2006 року щодо добових витрат палива, та Свідоцтвом про реєстрацію за позивачем транспортного засобу (наданих під час розгляду справи в апеляційному господарському суді).

Щодо включення до транспортних витрат зарплату водія, вартість розгрузки комбікорму та нарахування на зарплату, то, з’ясувавши під час судового засідання, що ці працівники перебувають у трудових відносинах з позивачем, на думку колегії суддів апеляційного господарського суду, ці витрати позивача не пов’язані із перевезенням неякісного комбікорму, оскільки наведені витрати здійснюються позивачем щомісячно у фіксованій сумі внаслідок того, що водій та розвантажувач є штатними працівниками позивача.

Як було встановлено судовою колегією, що вбачається з позовних вимог, обґрунтовуючи отримання шкоди, а саме –втрати поголів’я свиней, позивачем надано Акт від 22.08.2007 року, складеного на наступний день, після загибелі тварин в присутності, зокрема, відповідача. Відповідно до цього Акту сторонами, що його підписували було зафіксовано падіж тварин в кількості 38 голів, а також те, що позивачем було вимушено забито 24 голови.

Водночас, колегією суддів апеляційного господарського суду було встановлено, що згідно з приписом Головного державного інспектора ветеринарної медицини в Прилуцькому районі №12 від 17.09.2007 року (том 1, арк. справи 52), в господарстві позивача було вимушено забито 20 голів свиней, внаслідок їх харчового отруєння токсичним комбікормом, токсичність якого встановлена відповідними експертизами, та яких (свиней) було зобов’язано утилізувати із складанням відповідно Акта за участю спеціаліста державної установи ветеринарної медицини.

На виконання цього припису, 18.09.2007 року представниками зав. протиелізоотичним відділом РВЛ, директором позивача, в присутності депутата Ладанської селищної ради була проведена утилізація 20 туш свиней.

Водночас, встановлюючи кількість загиблих голів свиней, колегія апеляційного господарського суду приймає до уваги Довідку начальника управління ветеринарної медицини в Прилуцькому районі №141 від 8.05.2008 року, згідно з якою вказано, що за період з 22 по 24.08.2007 року (саме в цей період у позивача відбувалась загибель свиней) було утилізовано 42 трупи свиней загальною вагою 2178 кг.

Враховуючи зазначене, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що позивачем належним чином доведено загибель лише 42 тварин, замість 62, зазначених у розрахунку позовних вимог (том 1, арк. справи 44).

Виходячи із встановлених колегією суддів апеляційного господарського суду обставин токсичності отриманого 20.08.2007 року позивачем комбікорму, підтвердженого відповідними Висновками експертиз, а також різкою загибеллю поголів’я тварин у кількості 42 тварин, колегія суддів апеляційного господарського суду приймає доводи позивача щодо наявності причинно наслідкового зв’язку між отриманням неякісного комбікорму та загибеллю поросят, які обґрунтовані висновками Експертиз Чернігівської обласної Державної лабораторії ветеринарної медицини та Прилуцької районної Державної лабораторії ветеринарної медицини, відповідно до яких були проведені дослідження зразки внутрішніх органів свиней, та було встановлено, що причиною захворювання та загибелі свиней слід вважати згодування токсичного корму (том 1, арк. справи 13-15, 51.). Крім того, судова колегія приймає до уваги обставини, викладені в приписі Головного державного інспектора ветеринарної медицини в Прилуцькому районі №12 від 17.09.2007 року (том 1, арк. справи 52), згідно з якими зазначено, що в господарстві позивача відбувся падіж голів свиней, внаслідок їх харчового отруєння токсичним комбікормом, токсичність якого встановлена відповідними експертизами.

Відповідно до Довідок управління ветеринарної медицини в Прилуцькому районі №115 від 4.04.2008 року, санітарно-епідеміологічної служби Прилуцького району №15/04-465 від 7.04.2008 року (наданих під час розгляду справи в апеляційному господарському суді) встановлена відсутність в 2007 році інфекційних захворювань сільськогосподарських тварин позивача. Зазначені обставини відсутності інфекційних захворювань у загиблих голів свиней позивача підтверджено також наведеними Висновками експертиз та приписом.

Як було встановлено колегією суддів апеляційного господарського суду (відповідно до розрахунку позовних вимог) позивачем заявлено до стягнення 87302 грн. 25 коп. збитків у вигляді недоотриманого позивачем прибутку, внаслідок загибелі тварин. Обґрунтовуючи заявлену суму, позивач посилається на укладений 10.05.2007 року між позивачем та ТзОВ «ВКП «Прилуки-Агропереробка»Договір на закупівлю худоби №31 та протокол погодження цін до цього Договору (том 1, арк. справи 50,74,). Як вбачається з протоколу погодження цін, сторони Договору №31 домовились, що в ІІІ кварталі 2007 року ТзОВ «ВКП «Прилуки-Агропереробка»буде здійснювати у позивача закупівлю свиней за ціною, зокрема, 11 грн. 00 коп. за молодняк від 11 до 130 кг.

Тобто, за переконанням позивача, з чим погоджується колегія суддів апеляційного господарського суду, у випадку, якби в господарстві позивача не було б отруєння та загибелі свиней, позивач отримав би за вирощених та проданих свиней грошові кошти. Тому, враховуючи, що судова колегія встановила загибель свиней в кількості лише 42 голів, було здійснено перерахунок розміру отриманої шкоди, що становив 53130 грн. 00 коп. (42 х 115кг (середня вага свиней, які могли б бути здані х 11 грн. 00 коп.).

Відповідно до п.9 Порядку використання у 2007 році коштів, передбачених у державному бюджеті для розвитку тваринництва (затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №348 від 1.03.2007 року), за молодняк великої рогатої худоби і свиней для сільськогосподарських підприємств та фізичних осіб передбачено надання дотацій, у разі вирощування тварин на сільськогосподарських підприємствах та у фізичних осіб не менш як протягом трьох місяців до моменту продажу на забій в наступних розмірах (за кілограм прийнятої живої маси), зокрема за свиней (за винятком свиноматок і кнурів) –1 грн. 05 коп. При цьому, для надання дотації за вирощену і продану худобу та птицю встановлюється така мінімальна прийнята жива маса однієї тварини, зокрема свиней (за винятком свиноматок і кнурів) - для сільськогосподарських підприємств - 95 - 130 кілограмів.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з доводами позивача щодо наявності підстав для стягнення з відповідача недоотриманого прибутку у вигляді дотацій, які позивач міг би отримати за здані свині, якби не відбулась загибель тварин внаслідок їх отруєння токсичним комбікормом. Водночас, судовою колегією було здійснено перерахунок завданої шкоди відповідно до визначеного поголів’я загиблих тварин, яка становила 5071 грн. 50 коп. (42 х 115кг (середня вага свиней, які могли б бути здані) х 1 грн. 05 коп.).

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з доводами позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди (недоотриманого прибутку) в розмірі 58201 грн. 50 коп. (53130 грн. 00 коп. + 5071 грн. 50 коп.), оскільки позивачем було доведено факт отримання позивачем неякісного комбікорму від відповідача, який спричинив смерть тварин, внаслідок чого, судова колегія дійшла до висновку про завдання протиправними діями відповідача (поставка неякісного товару) шкоди позивачу та наявність підстав для стягнення завданої цими діями шкоди.

Щодо заявлених позивачем сум завданої відповідачем шкоди в розмірі 2112 грн. 12 коп., отриманої внаслідок хвороби 51 голів свиней, колегія суддів апеляційного господарського суду частково погоджується з доводами позивача в цій частині виходячи з наступного.

Відповідно до позовних вимог, внаслідок отримання 20.08.2007 року позивачем неякісного комбікорму (що було встановлено колегією суддів апеляційного господарського суду), в господарстві позивача окрім встановленої апеляційним господарським судом смерті 42 голів свиней, відбулось захворювання 51 голів свиней. Факт захворювання 51 голів було зафіксовано сторонами в Акті від 22.08.2007 року під час обстеження господарства відповідача та підтверджено позивачем в Акті від 23.08.2007 року (наданого під час розгляду справи в апеляційному господарському суді). Водночас, як було встановлено колегією суддів апеляційного господарського суду, відсутність інфекційних захворювань в господарстві позивача підтверджено Довідками управління ветеринарної медицини в Прилуцькому районі №115 від 4.04.2008 року, санітарно-епідеміологічної служби Прилуцького району №15/04-465 від 7.04.2008 року (наданих під час розгляду справи в апеляційному господарському суді), Висновками експертиз Чернігівської обласної Державної лабораторії ветеринарної медицини та Прилуцької районної Державної лабораторії ветеринарної медицини та приписом Головного державного інспектора ветеринарної медицини в Прилуцькому районі №12 від 17.09.2007 року (том 1, арк. справи 13-15, 51,52),

Згідно Акту від 23.08.2007 року, комісія у складі директора позивача та оператора по відгодівлі свиней дійшла до висновку про необхідність збільшення строку відгодівлі цих 51 свиней на 99 днів до набрання ними необхідної ваги у 115 кг.

Враховуючи вимушене збільшення строків згодування 51 голів свиней на 99 днів (внаслідок їх отруєння неякісним комбікормом, отриманим від відповідача) позивачем (згідно позовних вимог та розрахунку) була заявлена до стягнення шкода у вигляді вартості комбікорму, який необхідно буде закупити для годівлі протягом 99 днів хворих тварин, розмір якої становить 18403 грн. 61 коп. (відповідно до Раціону годівлі свиней, наданого апеляційному господарському суду); вартості пального, необхідного для здійснення закупівлі цього комбікорму в розмірі 909 грн. 00 коп. (303 грн. 00 коп. х 3 (ходки)) та вартості фармазіну –як витрат на лікування хворих тварин у розмірі 60 грн. 00 коп. Розглянувши наведені вимоги, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині, оскільки позивачем у повній мірі була доведена токсичність отриманого від відповідача комбікорму та як наслідок –отруєння тварин у господарстві позивача, а тому, судова колегія дійшла до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 19372 грн. 61 коп. (18403 грн. 61 коп. + 60 грн. 00 коп. + 909 грн. 00 коп.) витрат, які позивач мусить зробити для відновлення порушеного права (отримання прибутку від здачі 51 голів свиней по вазі 115 кг.).

Щодо заявлених (згідно розрахунку позовних вимог) сум зарплати водія, свинарок, ветлікаря, розгрузників комбікорму та нарахуваня на ці заробітні плати, які заявлені позивачем у вигляді шкоди та яку позивач отримає внаслідок більш тривалої згодівлі 51 голів свиней, то за переконанням колегії суддів апеляційного господарського суду, заявлені до стягнення суми не є збитками в розумінні ст.224 ГК України та ст.22 ЦК України. Крім того, як встановлено під час розгляду справи в апеляційній інстанції, ці працівники є штатними працівниками позивача, а тому нарахування їм заробітної плати здійснюється позивачем, згідно з Довідкою позивача №25 від 4.04.2008 року, щомісячно, відповідно до штатного розкладу, а не виходячи із погодинної оплати. Доказів, які б спростовували такі висновки апеляційному господарському суду надані не були. Тому в цій частині позовних вимог має бути відмовлено.

Як встановила колегія суддів апеляційного господарського суду, відповідно до позовних вимог та доданого розрахунку (том 1, арк. справи 44), позивачем були заявлені до стягнення 46174 грн. 41 коп. –розмір втраченої вигоди. Водночас, за переконанням судової колегії ці вимоги є необґрунтованими та непідтвердженими матеріалами справи, а тому в їх задоволені апеляційний господарський суд відмовляє.

Стосовно вимог щодо стягнення витрат по оплаті адвокатських послуг в розмірі 7898 грн. 77 коп., оплата яких підтверджена квитанцією №1994 від 23.10.2007 року (том 1, арк. справи 39) та видатковим касовим ордером №240 від 24.10.2007 року (наданого апеляційному господарському суду) господарський суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст.44 ГПК України, судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У ч.3 ст.48 ГПК України зазначено, що витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру».

Згідно із ст.2 Закону України «Про адвокатуру», адвокатом може бути особа, яка має вищу юридичну освіту, підтверджену дипломом України або відповідно до міжнародних договорів України дипломом іншої країни, стаж роботи у галузі права не менше двох років, володіє державною мовою, склала кваліфікаційні іспити, одержала в Україні свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та прийняла Присягу адвоката України.

Як було встановлено колегією суддів апеляційного господарського суду, під час розгляду справи, скаржником було надано посвідчення №502, виданого кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Полтавської області на ім’я Оніпко Є.А.

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення адвокатських витрат підлягають задоволенню, проте з врахуванням приписів ст.49 ГПК України.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивача це стосувалось в частині доведення належними засобами доказування заявлений до стягнення розмір завданої шкоди, відповідача –відсутністю підстав для стягнення заявлених сум шкоди, чого зроблено не було.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справив в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Під час розгляду справи в апеляційному господарському суді колегією суддів апеляційного господарського суду було з’ясовано, що скаржником було зайво сплачене державне мито в розмір 39 грн. 50 коп., оскільки скаржником була оскаржена сума, що дорівнює ціні позову, яка складається з заявлених сум завданої шкоди в розмірі 157975 грн. 50 коп., а тому розмір сплаченого державного мита мав би становити 789 грн. 87 коп. Проте, як вбачається з квитанції про сплату державного мита за подання апеляційної скарги від 2.02.2008 року скаржником було сплачено 829 грн. 37 коп. (том 2, арк. справи 8). Таким чином, з Державного бюджету України на користь скаржника підлягає поверненню різниця сплаченого скаржником державного мита.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, державне мито покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

при задоволенні позову - на відповідача;

при відмові в позові - на позивача;

при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що місцевим господарським судом були невірно застосовані норми матеріального права та неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи в частині розгляду та відмови в задоволенні позовних вимог, відповідно з чим рішення Господарського суду Полтавської області 25.01.2008 року має бути скасовано. Поряд з цим, як вбачається з прохальної частини тексту апеляційної скарги скаржник просить задовольнити позовні вимоги повністю, за таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Зважаючи на наведене вище та керуючись ст.ст.43, 33, 34, 43, 49, 99, 101, п.2) ст.103, ст.104, ст.105 ГПК, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГСП «Подищанське»на рішення Господарського суду Полтавської області від 25.01.2008 року у справі №21/355 –задовольнити частково.

2.          Рішення Господарського суду Полтавської області від 25.01.2008 року у справі №21/355 скасувати.

3.          Прийняти нове рішення, яким:

«Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГСП «Подищанське»до Приватного підприємства «СІБ-АГРО»про відшкодування завданих збитків задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «СІБ-АГРО»(м.Полтава, вул.М.Бірюзова, 32-А , р/р 1519 в ПФ ПРУ КБ «Приватбанк», МФО 331401) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГСП «Подищанське»(с.Подище, Прилуцький район, Чернігівська область, , р/р 1820 в ЧОФ АКБ «Укрсоцбанк», МФО 353014) 80319 грн. 27 коп. завданих збитків, 4015 грн. 97 коп. –в якості відшкодування адвокатських витрат, 803 грн. 19 коп. - в якості відшкодування витрат за розгляд справи місцевим господарським судом, 59 грн. 99 коп. –в якості відшкодування витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу, 401 грн. 59 коп. - в якості відшкодування витрат за розгляд апеляційної скарги.

В іншій частині позовних вимог відмовити.»

4.          Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГСП «Подищанське»(с.Подище, Прилуцький район, Чернігівська область, , р/р 1820 в ЧОФ АКБ «Укрсоцбанк», МФО 353014) надмірно сплаченого державного мита за подання апеляційної скарги в розмірі 39 грн. 50 коп.

5.          Доручити Господарському суду Полтавської області видати відповідний виконавчий документ та довідку про повернення державного мита.

6.          Копію цієї постанови суду надіслати сторонам у справі.

7.          Матеріали справи №21/355 повернути до Господарського суду Полтавської області.

Повний текст постанови було виготовлено та підписано 30.05.2008 року

Головуючий суддя                                                            Поліщук В. Ю.

судді:                                                                                          Агрикова О.В.

Писана Т.О.

Дата відправки 02.06.08