ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2008 р.

№
17/73

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:

Панової
І.Ю., Заріцької А. О., Продаєвич Л.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні

касаційну
скаргу

Відкритого
акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний завод імені
Петровського"

на
рішення та
постанову

господарського
суду м. Києва від 21.05.2007 Київського апеляційного господарського суду від
29.11.2007

у
справі

№17/73

за
позовом    до

Дочірнього
підприємства "Дніпродзержинське спеціалізоване управління №1 по ремонту
металургійних печей та устаткування" Відкритого акціонерного товариства
"Дніпродомнаремонт",  м.
Дніпродзержинськ в особі ліквідатора Приватного підприємства
"Самбук", м. Київ

про

визнання
недійсним договору

за
участю представників сторін:

від
скаржника: від
позивача :

не
з'явилися  не з'явилися

від
відповідача:

не
з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє
підприємство "Дніпродзержинське спеціалізоване управління №1 по ремонту
металургійних печей та устаткування" Відкритого акціонерного товариства
"Дніпродомнаремонт" (надалі -ДП "Дніпродзержинське СУ
№1")  в особі ліквідатора у січні
2007 року звернулося до господарського суду м. Києва із позовом до Приватного
підприємства "Самбук" (надалі -ПП "Самбук") про визнання
укладеного між ними 23.12.2003 договору уступки права вимоги недійсним з огляду
на те, що

Доповідач:
Продаєвич Л.В

у
процедурі банкрутства не підлягають уступці вимоги, включені до реєстру вимог
кредиторів; договір підписаний не уповноваженою особою та не узгоджений з
комітетом кредиторів і розпорядником майна.

Рішенням
господарського суду м. Києва від 21.05.2007 (суддя: Кролевець О.А.), залишеним
без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2007
(судді: Отрюх Б.В. -головуючий, Верховець А.А., Тищенко А.І.), позов
задоволено; визнано недійсним договір уступки права вимоги від 23.12.2003,
укладений між ДП "Дніпродзержинське СУ №1" та ПП "Самбук".

Судові
акти вмотивовані тим, що на момент укладання договору уступки права вимоги
діяли заходи забезпечення вимог кредиторів, застосовані ухвалою господарського
суду Дніпропетровської області від 30.04.2002; договір підписаний не
уповноваженою особою, так як наказом від 18.09.2002 ОСОБА_1 був звільнений з
посади директора.

З
касаційною скаргою до Вищого господарського суду України звернулося Відкрите
акціонерне товариство "Дніпропетровський металургійний завод імені
Петровського" (надалі -ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод
імені Петровського"), яке просить скасувати прийняті у справі судові акти
та направити справу на новий розгляд, оскільки вважає, що його права порушені
неповним з'ясуванням обставин справи та правовими наслідками, пов'язаними з
визнанням судом недійсним договору від 23.12.2003 року. Такими наслідками
скаржник вважає відсутність на даний момент у реєстрі вимог кредиторів як ДП
"Дніпродзержинське СУ №1", так і ПП "Самбук".

Відповідно
до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України
учасники судового процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання
суду (ухвала Вищого господарського суду України від 11.02.2008, надіслана
сторонам у справі -11.02.2008), проте, сторони не скористалися правом, наданим
їм статтею 22 Господарського процесуального кодексу України щодо участі у
засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України, перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм
матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги,
дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як
встановлено судами та вбачається з матеріалів справи:

-
ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2001 у справі
№Б15/118-2001 про розгляд грошових вимог до боржника було визнано грошові
вимоги кредитора ДП "Дніпродзержинське СУ №1" до ВАТ
"Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" на суму
369400,42 грн., що відносяться до ІV черги.

-
ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.04.2002 порушено
провадження у справі №Б/24/74/02 про банкрутство ДП "Дніпродзержинське СУ
№1", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який поширюється
на зобов'язання, строки виконання яких настали до подання заяви про порушення
справи про банкрутство, а також заборонено боржнику та іншим особам вчиняти
будь-які дії по відчуженню майна позивача, де б воно не знаходилось та в якому
б вигляді воно не було, здійснювати дії по реорганізації позивача, внесення
майна та інших активів як внеску до підприємства чи господарські товариства, що
засновуються.

-
23.12.2003 між ДП "Дніпродзержинське СУ №1" в особі директора ОСОБА_1
та ПП "Самбук" укладений договір уступки права вимоги, за яким
позивач (первісний кредитор) відступив, а відповідач ( новий кредитор) прийняв
на себе право вимоги першого та став кредитором за зобов'язаннями боржника -ВАТ
"Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" на загальну
суму 369400,42 грн., які виникли на підставі ухвали господарського суду
Дніпропетровської області від 07.08.2001 у справі №Б15/118-2001.

Отже,
за умовами цього договору ПП "Самбук" одержало право (замість ДП
"Дніпродзержинське СУ №1") вимоги до ВАТ "Дніпропетровський
металургійний завод ім. Петровського".

Предметом
даного спору є вимога про визнання недійсним укладеного між ДП
"Дніпродзержинське СУ №1" в особі директора ОСОБА_1 та ПП
"Самбук" договору уступки права вимоги від 23.12.2003 року.

Відносини
сторін за цим договором, як правильно визначили господарські суди, регулювалися
діючим на час його укладання Цивільним кодексом Української РСР.

Статтею
48 Цивільного кодексу Української РСР встановлено, що недійсною є та угода, що
не відповідає вимогам закону.

Відповідно
до статті 62 вказаного Кодексу угода, укладена однією особою (представником)
від імені другої особи (яку представляють) в силу повноваження, що ґрунтується
на довіреності, законі або адміністративному акті, безпосередньо створює,
змінює і припиняє цивільні права і обов'язки особи, яку представляють.

Угода,
укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди або
з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права і
обов'язки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди
цією особою. Наступне схвалення угоди особою, яку представляють, робить угоду
дійсною з моменту її укладення (стаття 63 Цивільного кодексу Української РСР).

Матеріали
справи свідчать про те, що спірний договір укладено 23.12.2003 та від
імені ДП "Дніпродзержинське СУ №1" підписано ОСОБА_1, який був
призначений директором підприємства за наказом ВАТ
"Дніпродомнаремонт" від 04.01.2000 №1-к, а наказом цього ж
підприємства від 18.09.2002 №41-к звільнений від виконання обов'язків директора
ДП "Дніпродзержинське СУ №1" з 19.09.2002 року.

Подальше
схвалення цієї угоди позивачем не відбулося.

Оскільки
договір від 23.12.2003 з боку ДП "Дніпродзержинське СУ №1" підписано
особою, яка не мала права його підписувати, і при його укладенні порушені
вимоги статей 12, 13 Закону України "Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом", тому такий договір не породжує юридичних
наслідків для сторін, які його уклали, тобто є недійсним відповідно до статті
48 Цивільного кодексу Української РСР.

Перевіривши
у відповідності до частини 2 статті 1115 Господарського
процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення
у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційної інстанції,
колегія суддів дійшла висновку про те, що суди в порядку статей 43,
47, 43, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України
всебічно і повно розглянули в судовому процесі всі обставини справи, дослідили
подані сторонами докази, проаналізували відносини сторін та правильно
застосували до спірних правовідносин норми матеріального права.

Викладені
в касаційній скарзі доводи не можуть бути підставою для зміни або скасування
прийнятих у справі судових актів.

Відповідно
до вимог статті 1119 Господарського процесуального кодексу України
касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право
залишити рішення першої інстанції або апеляційної інстанції без змін, а скаргу
без задоволення.

Керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний
завод імені Петровського" - залишити без задоволення.

Рішення
господарського суду м. Києва від 21.05.2007 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від 29.11.2007 у справі №17/73-залишити без
змін.

Головуючий:                                                                               І.Панова

Судді:
А. Заріцька

Л.
Продаєвич