донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

08.04.2008 р.                                                              справа №22/23

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Кулик В.М. – по дов. №02-2250 від 17.12.07р.,

від відповідача:

Крячко О.В. – по дов. № 483 від 17.09.07р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

установи охорони здоров'я санаторію "Святі гори" м.Святогірськ, Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

20.02.2008 року

по справі

№22/23

за позовом

Державної екологічної інспекції в Донецькій області м.Донецьк

до

установи охорони здоров'я санаторію "Святі гори" м.Святогірськ

про

стягнення збитків, заподіяних державі в сумі 12348,16 грн. на рахунокмісцевого бюджету Святогірської міської ради

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 20.02.2008р. у справі № 22/23 позов задоволено, стягнуто з установи охорони здоров'я санаторію "Святі гори" м.Святогірськ, Донецької області на рахунок місцевого бюджету Святогірської міської ради збитки заподіяні державі в сумі 12348грн.16коп., на користь Державного бюджету України - витрати по державному миту в сумі 123 грн. 48 коп., витрати по забезпеченню судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач в порушення вимог п.9 ст.44 Водного кодексу України самовільно здійснював забір води із підземних джерел без спеціального дозволу, чим наніс збитки державі, що згідно статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" є підставою для стягнення останніх до місцевого бюджету.

Оскаржуючи рішення суду установа охорони здоров'я санаторій "Святі гори" м.Святогірськ, просить його скасувати та відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки, позивачем вина санаторію "Святі гори" відносно спричинення збитків не доведена, як і недоведена наявність самих збитків.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила.

Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища відділу оперативного міжрайонного екологічного контролю по Північному регіону Державної екологічної інспекції в Донецькій області проведена перевірка виконання вимог природоохоронного законодавства України установи охорони здоров'я санаторію "Святі гори", про що складено акт №38 від 04.06. 2007 року

Перевіркою було встановлено факт використання води без спеціального дозволу на водокористування за період з 01.01.2007року по 01.06.2007 року, об'єм використаної води за цей час становить 53711куб.м. Даний факт відповідачем не заперечується.

По факту порушення природоохоронного законодавства складено протокол № 5, протокол № 1511- 48 про адміністративне правопорушення від 04.06.2007року та постанова про накладення адміністративного стягнення від 14.06.2007р. № 1511- 48.

На підставі "Методики розрахунків розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів", затвердженої наказом Мінекобезпеки України №37 від 18.05.1995 року, позивачем визначений розмір збитків, нанесених державі внаслідок порушення вимог ст.44 Водного кодексу України, ст.ст.40, 51 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", у сумі 12348грн.16коп.

З матеріалів справи вбачається, що підставою виникнення спору є правомірність стягнення з установи охорони здоров'я санаторію "Святі гори" збитків нанесених державі внаслідок здійснення самовільного забору води із підземних джерел без спеціального дозволу.

Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються Конституцією України, міжнародними угодами України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", а також розроблюваним відповідно до нього земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством, тобто при вирішенні спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, слід керуватися нормами природноресурсового, природоохоронного законодавства про забезпечення екологічної безпеки, а з питань, не врегульованих цим законодавством, - відповідними правилами цивільного законодавства.

Стаття 20 Закону України "Про охорону навколишнього природнього середовища" відносить подання позовів про відшкодування збитків і втрат, заподіяних в результаті порушення законодавства про охорону природнього середовища до компетенції спеціально уповноважених органів державного управління в галузі охорони навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів.

Разом з тим, стаття 29 Водного кодексу України містить перелік організаційно –економічних заходів щодо забезпечення раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів, що передбачають: видачу дозволів на спеціальне водокористування; встановлення нормативів збору і розмір зборів за спеціальне водокористування та скидання забруднюючих речовин; надання водокористувачам податкових, кредитних та інших пільг у разі впровадження ними маловідхідних, безвідхідних-, енерго - і ресурсозберігаючих технологій, здійснення відповідно до законодавства інших заходів, що зменшують негативний вплив на води; відшкодування у встановленому порядку збитків, заподіяних водним об'єктам у разі порушення вимог законодавства.

Спеціальне використання природних ресурсів здійснюється за наявності дозволу, що видається відповідним державним органом згідно з "Положенням про порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.92 N 459 (з подальшими змінами і доповненнями) за наявності заявки підприємства, а також документа, що засвідчує внесення плати.

Наявні в матеріалах справи дозволи на спеціальне водокористування підтверджують право санаторію "Святі гори" здійснювати забір води із свердловин №1,2,3 за періоди з 06.07.2007 року по 01.01.2007 року та з 23.07.07 року по 01.10.2008року( а.с.18-23, 25-30).

Забір води за період з 01.01.2007 року по 01.06.2007 року здійснювався відповідачем без наданого спеціального дозволу.

Документи, в підтвердження факту отримання від Державного управління екології та природних ресурсів в Донецькій області такого дозволу на відповідний період, санаторієм "Святі гори" не надані, і цей факт ним не оспорюється.

Згідно з п.9 ст.44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу. Водночас, Водним кодексом України встановлено випадки (статті 53, 69), коли водокористування здійснюється без оформлення такого дозволу, даний перелік є вичерпним.

Статтями 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" за заподіяні державі внаслідок такого використання збитки підлягають відшкодуванню незалежно від сплати збору за спеціальне використання природних ресурсів. Розмір цих збитків обчислюється на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик.

Оскільки використання природних ресурсів без відповідного дозволу є самовільним, тому посилання скаржника на те, що ним здійснювалась сплата за підняту воду із свердловини, платились збори за спеціальне водокористування і геологорозвідувальні роботи не можуть бути прийняті судовою колегією до уваги.

Разом з тим, відповідач заперечень щодо розрахунку суми збитків Державною екологічною інспекцією у Донецькій області здійсненого відповідно до "Методики розрахунків розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів" не надав.

Доводи скаржника по те, що Державним управлінням екології та природних ресурсів в Донецькій області не продовжено дозвіл на водокористування свердловиною №1, не виданий новий дозвіл на свердловини №2,3, що спричинило водокористування санаторієм без дозволу, також не можуть бути прийняті до уваги судовою колегією тому як, згідно з пунктом 8 "Положенням про порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів", спори щодо відмови у погодженні клопотання або видачі дозволу на спеціальне використання природних ресурсів вирішуються в порядку, передбаченому статтею 67 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища".

Тому, у разі відмови у видачі такого дозволу або неодержання відповіді у встановлений термін від державного органу, який уповноважений видавати дозвіл, заінтересоване підприємство має право звернутися до господарського суду із заявою про спонукання названого органу видати такий дозвіл. Однак відповідач не скористався своїм правом на такі дії.

За приписами ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень. Проте, відповідач наведені в матеріалах справи факти не спростував відповідними доказами.

Таким чином, господарський суд дійшов правомірного висновку про стягнення суми збитків спричинених державі за водокористування без спеціального дозволу, оскільки він зроблений при повно з'ясованих обставинах справи та не суперечить наявним у ній доказам.

З огляду на наведене рішення суду відповідає матеріалам справи, приписам чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ч.1 п.1 ст. 103, ст. 104, ст.105, ГПК України, судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Донецької області від 20.02.2008р. по справі № 22/23 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1. у справу

1. ДАГС

1.ГСДО