ПОСТАНоВА

іменем   україни

5 лютого 2008 року

м. Київ

Судова палата у господарських справах Верховного Суду
України у складі:

Головуючого:

Колесника
П.І.,

Суддів:

Гуля В.С., Карпечкіна П.Ф., Потильчака О.І.,
Черногуза Ф.Ф., Щотки С.О.

розглянувши касаційну скаргу приватного підприємства
“Снаб-Сервіс” на постанову Вищого господарського суду України від 8 листопада
2007 року у справі № 2-122/2007 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до                  ОСОБА_3, ОСОБА_4, товариства
з обмеженою відповідальністю “Синхрон”, приватного підприємства “Снаб-Сервіс”,
третя особа - Бюро технічної інвентаризації м. Донецька, про визнання договорів
купівлі-продажу недійсними та визнання права власності,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2006 року ОСОБА_1,
ОСОБА_2 звернулися у Ленінський районний суд м. Донецька із позовом до
ОСОБА_3,                ОСОБА_4,
товариства з обмеженою відповідальністю “Синхрон”, приватного підприємства
“Снаб-Сервіс”, третя особа - Бюро технічної й інвентаризації м. Донецька, про
визнання недійсним договору від                         30 листопада 2001 року
купівлі-продажу приміщення магазину, загальною площею 400, 2 кв.м., за адресою:
вул. Пілотна, 28 б, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю
“Енерго” та товариством з обмеженою відповідальністю “Синхрон”; визнання
недійсним договору купівлі-продажу вказаного об'єкта від 17 грудня 2004 року,
укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю “Синхрон” та приватним
підприємством “Снаб-Сервіс”; визнання права власності на частину спірного
приміщення за ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відчуження спірного майна відбулося без повідомлення та згоди позивачів, які є
засновниками товариства з обмеженою відповідальністю “Енерго” із частками у
статутному фонді останнього по 25% відповідно. У зв'язку з чим позивачі
вимагають визнання договорів купівлі-продажу недійсними та визнання за ними в
рівних частинах права власності на Ѕ
частину спірного приміщення.

Ухвалою Ленінського районного суду
м. Донецька від 1 грудня
2006 року товариство з обмеженою відповідальністю “Синхрон” виключено з
числа відповідачів у зв'язку з припиненням вказаної юридичної особи та виключенням
її з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Донецька від 22 березня  2007 року
позов задоволено. Рішення обґрунтовано тим, що продаж спірного майна здійснено
без згоди позивачів, як засновників товариства з обмеженою відповідальністю
“Енерго” та, відповідно, без отримання позивачами коштів від розподілу прибутку
після такого продажу.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 20 квітня 2007 року  ОСОБА_4
відмовлено у відкритті апеляційного провадження з перегляду рішення Ленінського
районного суду м. Донецька від 22 березня
2007 року. Справу направлено до Донецького апеляційного господарського
суду для розгляду. Ухвала обґрунтована тим, що відповідно до п.3 Прикінцевих
положень Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України
щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних
спорів” від 15 грудня 2006 року, судові рішення у справах, які ухвалені судами
до набрання чинності цим Законом і не набрали законної сили, можуть бути оскаржені
до апеляційного господарського суду за місцезнаходженням господарського
товариства в порядку, встановленому ГПК України за правилами якого була
розглянута справа чи постановлено рішення суду першої інстанції.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від
25 червня 2007 року рішення Ленінського районного суду м. Донецька
від              22 березня  2007 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського
суду України від 8 листопада 2007 року постанову Донецького апеляційного
господарського суду від
25 червня 2007 року скасовано, а справу передано до апеляційного суду
Донецької області для розгляду апеляційної скарги по суті. Постанова
обґрунтована тим, що, враховуючи суб'єктний склад та характер правовідносин між
сторонами, даний спір не підпадає під перелік категорій справ, які відносяться
до юрисдикції господарських судів.

17 січня 2008 року Верховним Судом
України порушено провадження за касаційною скаргою приватного підприємства
“Снаб-Сервіс” про скасування постанови Вищого господарського суду України від 8
листопада 2007 року. В обґрунтування касаційної скарги зроблено посилання на
невідповідність оскарженої постанови рішенням Верховного Суду України з питань
застосування норм процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
касаційної скарги та перевіривши матеріали
справи, Судова палата вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 1117,
1119 ГПК України, переглядаючи у касаційному
порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції
норм матеріального і процесуального права.

За результатами
розгляду касаційної скарги (подання) касаційна інстанція має право залишити
рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу
(подання) без задоволення; скасувати рішення першої інстанції або постанову
апеляційної інстанції повністю або частково і прийняти нове рішення; скасувати
рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу
на новий розгляд до господарського суду першої інстанції; скасувати рішення
першої інстанції, постанову апеляційної інстанції повністю або частково і припинити
провадження у справі чи залишити позов без розгляду повністю або частково;
змінити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції; залишити
в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

Всупереч цьому, здійснюючи розгляд
касаційних скарг приватного підприємства “Снаб-Сервіс” та ОСОБА_4, Вищий
господарський суд України вийшов за межі власних
повноважень і прийняв рішення про передачу справи для розгляду до
апеляційного суду Донецької області.

Водночас, суд касаційної інстанції
не звернув уваги на те, що ухвалою апеляційного суду Донецької області від 20
квітня 2007 року ОСОБА_4 відмовлено у відкритті апеляційного провадження у
зв'язку з тим, що апеляційна скарга не підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства.

Окрім того, суд касаційної інстанції залишив поза увагою
той факт, що відповідно до п. 1 Закону України “Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань
приватизації та з корпоративних спорів” від 15 грудня 2006 року № 483 -V, який набрав чинності
29 грудня 2006 року, ст. 12 ГПК України доповнено п. 4 такого змісту:
господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у
спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером),
у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками,
акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Відтак, спори між господарським товариством та його
учасником, в тому числі учасником, який вибув, що пов'язані із діяльністю цього
товариства, підлягають розгляду, а також апеляційному та касаційному перегляду
господарськими судами.

З огляду на вищевикладене слід дійти висновку, що Вищий
господарський суд України приймаючи рішення про передачу справи для розгляду до
суду загальної юрисдикції фактично ухилився від здійснення касаційного
перегляду в межах господарського судочинства.

Виходячи з викладеного, постанова Вищого господарського
суду України підлягає скасуванню, а справа - направленню до Вищого
господарського суду України для здійснення касаційного перегляду за правилами
Господарського процесуального кодексу України

Керуючись статтями 11117-11121
ГПК України, Судова палата у господарських справах

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу приватного підприємства “Снаб-Сервіс” задовольнити.

Постанову
Вищого господарського суду України від 8 листопада              2007 року у справі № 2-122/2007 скасувати. Справу передати до Вищого господарського суду
України для здійснення касаційного перегляду за правилами господарського
судочинства.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:
П.І. Колесник

Судді:
В.С. Гуль

П.Ф. Карпечкін

О.І. Потильчак

Ф.Ф. Черногуз

С.О. Щотка