ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 42/201

27.05.08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Група компаній “Укртрансюніон” м. Києва

до Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України “Укрзалізничпостач” м. Києва

про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов’язання, ціна позову 132959747,80 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача Кузьменко В.М., Васютович О.В., Вітко В.К.,

від відповідача Становова Ю.В.

СУТЬ СПОРУ :

у квітні 2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Група компаній “Укртрансюніон” звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що на виконання умов договору № 013/07-ЦЮ від 23 січня 2007 р., Додаткових угод №№ 32 від 14 грудня 2007 р., 33, 34 від 9 січня 2007 р. до цього договору, він передав відповідачу товар вартістю ,80 грн.

Всупереч умов договору відповідач частково оплатив одержану продукцію, заборгувавши йому 132959747,80 грн.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь суму боргу, а також понесені ним по справі господарські витрати.

У процесі розгляду справи позивач уточнював предмет та розмір позовних вимог.

Остаточно заявою від 27 травня 2008 р. пояснив про часткову сплату відповідачем заявленої до стягнення суми боргу, визнав факт недопоставки відповідачу товару за договором вартістю 469259 грн., у зв’язку з чим просив стягнути з відповідача на свою користь 109650488 грн. боргу, 561835 грн. три проценти річних з простроченої суми, 2045757 грн. пені та підтримав вимоги про відшкодування понесених ним по справі господарських витрат.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги в уточненному вигляді.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, зазначав, посилаючись на те, що право позивача на одержання оплати за договором порушене не було, оскільки станом на час його звернення в суд указаним позовом строк оплати одержаного товару не настав, вказував на недопоставку позивачем товару вартістю 469259 грн. Також відповідач просив зменшити розмір належної з нього на користь відповідача пені на 50% від заявленого розміру.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 23 січня 2007 р. між сторонами по справі та Державною адміністрацією залізничного транспорту України (Укрзалізниця) укладено договір № 013/07-ЦЮ, згідно з яким позивач зобов’язався передати відповідачу у власність дизельне паливо марки Л-0,2-62, а останній –прийняти та оплачувати товар протягом 60 шістдесяти банківських днів із дати поставки товару, але не раніше надання позивачем рахунка-фактури, податкової та залізничної накладної, посвідчення про якість товару.

Вартість товару, який передбачено передати за спірним договором, відповідно до умов розділу п. 2.5 договору встановлена у розмірі 974400000 грн. з урахуванням ПДВ.

Додатковою угодою № 34 від 9 січня 2008 р. сторони збільшили ціну договору до ,20 грн.

Поясненнями сторін, частково поданим позивачем розрахунком, проведеним за винятком сум нестачі товару відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору на підставі складених сторонами актів прийому-передачі нафтопродуктів за період січня 2007-січня 2008 років, довідкою про стан взаєморозрахунків між сторонами за спірним договором за період 1 січня 2007-26 травня 2008 р., частково актом звірки № 4, складеним відповідачем і погодженим в частині нестачі товару позивачем, стверджується факт передачі позивачем відповідачу товару за договором загальною вартістю грн., а також часткової оплати останнім одержаного товару у розмірі грн.

Доказів належної оплати за договором в установлений строк суду не надано.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач прострочив оплату за договором, з нього на користь позивача відповідно до вимог ст.ст. 622, 624, 625 ЦК України підлягає стягненню 109650488 грн. боргу -), 561835 грн. три проценти річних з простроченої суми, 2045757 грн. передбаченої п. 8.7 договору пені.

Доводи відповідача щодо ненастання строку оплати за одержаний ним товар є безпідставними, оскільки умови п. 6.8 договору, які не зв’язують обов’язок проведення остаточних розрахунків з подією, яка неминуче має настати, не змінюють умови п. 6.6 договору щодо строку оплати за товар.

Заява відповідача щодо зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки відповідно до вимог ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України задоволенню не підлягає, оскільки розрахунок сум пені проведений позивачем з дотриманням вимог чинного законодавства та умов договору, її розмір не є надмірно великим та непропорційним розміру заборгованих відповідачем сум.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на нього.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Група компаній “Укртрансюніон” м. Києва задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України “Укрзалізничпостач” (03049, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 11/15, код 19014832) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Група компаній “Укртрансюніон” (03022, м. Київ, пров. Охтирський, 3, код 3262888 грн. боргу, 561835 грн. три проценти річних з простроченої суми, 2045757 грн. пені, 25500 грн. витрат по оплаті державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва                                                             П.І.Паламар