СУД
Постанова

Іменем України

27
лютого 2008 року

Справа
№ 20-2/503

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  Плута
В.М.,

суддів                                                                      Горошко
Н.П.,

Гонтаря В.І.,

за участю представників
сторін:

позивача:
не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянувши
апеляційну скаргу
відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на ухвалу
господарського суду міста Севастополя (суддя Шевчук Н.Г.) від 10.01.2008 у
справі № 20-2/503

за
позовом           відкритого акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" (вул. Лєскова, 9,Київ 1,01001)

в
особі Севастопольської філії відкритого акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" (вул. Володарського, 10,Севастополь,99011)

до           суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 АДРЕСА_1, м. Севастополь, 99014); (99014, м.
Севастополь,АДРЕСА_2)

про
стягнення 452884,24 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите
акціонерне товариство „Райффайзен Банк Аваль” в особі Севастопольської філії
звернулось до господарського суду м. Севастополя з позовом до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 про стягнення 452384,24 грн. Позовні вимоги
обґрунтовані порушенням відповідачем умов кредитного договору №
012/04-02/1253/М щодо виплати суми кредиту та відсотків за користування ним.

Ухвалою
від 10.01.2008 року у справі № 20-2/503 господарський суд м. Севастополя позов
відкритого акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль” в особі Севастопольської
філії залишив без розгляду.

Підставою
винесення судом першої інстанції вказаної вище ухвали з`явилось невиконання
позивачем вимог суду, викладених в ухвалі від 18.12.2007 року, стосовно надання
документально підтвердженої інформації щодо суми, яка отримана банком в
погашення заборгованості відповідача по кредитному договору за рахунок
заставленого майна по договору застави від 21.08.2006 року.

Не
погодившись з цим судовим актом, відкрите акціонерне товариство „Райффайзен
Банк Аваль” в особі Севастопольської філії звернулось до Севастопольського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу
суду першої інстанції скасувати, справу передати господарського суду м.
Севастополя для розгляду по суті позовних вимог.

Доводи
позивача в апеляційній скарзі полягають у тому, що на ухвалу господарського
суду від 18.12.2007 року щодо наданні інформації  стосовно суми, отриманої банком в погашення
заборгованості відповідача по кредитному договору за рахунок заставленого майна
по договору застави від 21.08.2006 року, було надано відповідь про те, що
заставлене майно не реалізоване, заборгованість СПД ОСОБА_1. перед банком
фактично не погашена.

Сторони
у судове засідання не з'явились, своїм процесуальним правом на участь у судовому
засіданні не скористались, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно
до статті 98 Господарського процесуального кодексу України учасники судового
процесу були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Стаття
22 Господарського процесуального кодексу України, зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в
судове засідання представників сторін -це право, а не обов'язок, справа може
розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Статтею
77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський
суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд
справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Судова
колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності нез'явившихся
представників сторін за наявними документами в матеріалах справи.

Розпорядженням
заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від
27.02.2008 суддю Борисову Ю.В. замінено на суддю Горошко Н.П.

Переглянувши
ухвалу суду першої інстанції в порядку статті 101 Господарського процесуального
кодексу України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить
до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та
скасування оскаржуваної ухвали господарського суду м. Севастополя від
10.01.2008 року виходячи з наступного.

Суд
першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до частин 1, 6 та 7 статті 20
Закону України „Про заставу” заставодержатель набуває право звернення стягнення
на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не
передбачено законом чи договором.

Звернення
стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського
суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене
законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно
державного підприємства (підприємства, не менше п'ятдесяти відсотків акцій
(часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду.

Реалізація
заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем
на підставі виконавчого листа, суду або наказу господарського суду, або
виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено
цим Законом чи договором.

З
огляду на вказану норму позивач звернувся до органів виконавчої служби для
звернення стягнення на майно відповідача за виконавчим написом нотаріуса.

25.05.2007
року ВДВС Гагарінського РУЮ в м. Севастополі відкрите виконавче провадження №
5-753/07 з виконання виконавчого напису нотаріусу № 2122 від 16.04.2007 року.

05.06.2007
року постановою державного виконавця у виконавчому провадженні № 5-753/07
призначений експерт, який зобов'язаний надати висновок щодо ринкової вартості
арештованого майна.

Ухвалою
від 18.12.2007 року суд зобов'язав позивача надати документально підтверджену
інформацію щодо суми, отриманої банком в погашення заборгованості відповідача
по кредитному договору за рахунок заставленого майна по договору застави від
21.08.2006 року.

Позивач
в заяві (вх. № 293 від 10.01.2008 року) зазначив, що на теперішній час
арештоване майно не реалізовано, заборгованість відповідача перед позивачем не
погашена.

Із
змісту наданої позивачем відповіді вбачається, що фактичної можливості надати
документально підтверджену інформацію щодо суми, отриманої банком в погашення
заборгованості відповідача по кредитному договору за рахунок заставленого майна
по договору застави від 21.08.2006 року, не представляється можливим. Тому,
судова колегія не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що
позивачем вимоги ухвали суду від 18.12.2007 року не виконані.

Суд
першої інстанції зробив висновок про те, що відсутність доказів розміру суми,
вирученої від продажу предмета застави, та розміру суми, недостатньої для
повного задоволення вимог заставодержателя унеможливлює встановлення всіх
обставин справи та всебічний, повний і об'єктивний, як того вимагає стаття 43
Господарського процесуального кодексу України, розгляд їх в сукупності, що, в
свою чергу, є перешкодою для вирішення спору по суті і прийняття рішення по
справі.

Судова
колегія не заперечує проти даного висновку, однак вважає за необхідне
зазначити, що залишення позову без розгляду з підстав ненадання стороною
витребуваних судом матеріалів є тоді можливим, коли судом вичерпані всі
передбачені процесуальним законом способи збору доказів.

Суд
першої інстанції не звернув увагу на норму статті 38 Господарського
процесуального кодексу України, відповідно до якої, якщо подані сторонами
докази є недостатніми, господарський суд зобов'язаний витребувати від
підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і
матеріали, необхідні для вирішення спору. Господарський суд має право
знайомитися з доказами безпосередньо в місці їх знаходження. Господарський   суд може уповноважити на одержання таких
доказів заінтересовану сторону.

Судова
колегія вважає, що господарський суд м. Севастополя не був позбавлений
можливості витребувати від ВДВС Гагарінського РУЮ в м. Севастополі, матеріали
необхідні для вирішення виниклого питання. Крім того, двомісячний строк
розгляду справи, як про те зазначається в оскаржуваній ухвалі від 10.01.2008
року, не збіг.

На
підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає ухвалу господарського
суду м. Севастополя такою, що винесена без достатніх на те правових підстав, у
зв'язку з чим, підлягає скасуванню.

Відповідно
до статті 106 Господарського процесуального кодексу України, у випадках
скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви
або заяви про порушення  справи про
банкрутство,  про повернення позовної
заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у
справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду
або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа
передається на розгляд місцевого господарського суду.

Керуючись
статтями 101, 103, 105, 104 ч.1 п.1, 106 Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.
Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль” в
особі Севастопольської філії задовольнити.

2.
Ухвалу господарського суду м. Севастополя від 10 січня 2008 року у справі
20-2/503 скасувати.

3.
Матеріали справи № 20-2/503 скерувати до господарського суду м. Севастополя для
продовження провадження у справі по розгляду позовних вимог відкритого
акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль” в особі Севастопольської філії.

Головуючий
суддя                                                  В.М.
Плут

Судді
Н.П. Горошко

В.І. Гонтар