ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2008 р.

Справа № 15/24-08-616

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Петрова В.С.

При секретарі Стойковій М.Д.

За участю представників сторін:

від позивача - Тимошенко Т.Ф.,

від відповідача - Остапов В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватної виробничо-комерційної фірми „Вікторія” до Державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт” про стягнення 952 533,78 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Приватна виробничо-комерційна фірма „Вікторія” звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт” 962 632,78 грн. заборгованості за договором поставки та пені в сумі 66 837,32 грн. за прострочення відповідачем оплати вартості продукції, посилаючись на наступне.

ПВКФ „Вікторія” на виконання договору поставки № 133-о від 17.02.2006 року та додаткової угоди до цього договору від 14.03.2006 року поставила відповідачу колісні навантажувачі KAMATSU WA320-5 у кількості 8-ми штук, які відповідач отримав 03.11.2006 року. За умовами договору позивач та відповідач визначили загальну суму договору в еквіваленті євро по офіційному курсу НБУ на день оплати, при цьому відповідач зобов’язався здійснити 30% передплати протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання додаткової угоди від 14.03.2006 року, а 70 % вартості отриманої продукції перерахувати протягом 5-ти банківських днів з моменту поставки продукції та підписання акту прийому-передачі.

Як вказує позивач, відповідач частково розрахувався з ПВКФ „Вікторія”, сплативши 7 677 207,80 грн., у зв'язку з цим на день звернення позивача до суду заборгованість відповідача склала 962 632,78 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ складає 128 027,64 євро.

Також позивачем нарахована пеня в розмірі 66 837,32 грн., сплата якої передбачена договором у розмірі 0,01 % від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.02.2008 р. порушено провадження у справі № 15/24-08-616 та справу призначено до судового розгляду в засіданні суду.

У судовому засіданні 03.03.2008 року представник позивача збільшив розмір позовних вимог з урахуванням встановленого НБУ офіційного курсу євро на 03.03.2008 року, визначивши суму заборгованості у розмірі 1 078 069, 55 грн.

У судовому засіданні 19.03.2008 року представник позивача уточнив позовні вимоги з урахуванням того, що відповідач 18.03.2008 року перерахував позивачу 125 502,76 грн. та змінився офіційний курс НБУ в євро на 19.03.2008 р., у зв'язку з чим заборгованість склала 952 533,78 грн., у т.ч. 894 146,90 грн. основного боргу, 58 386,88 грн. пені.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 42-43 т. 1), посилаючись при цьому на те, що згідно доповнення до договору поставки № 133-о від 14.03.2006 року вартість замовлення на техніку була визначена у сумі 7802710,56 грн. Крім того, п.1.1. договору відповідач зобов’язався прийняти та оплатити техніку в кількості, асортименті, по цінам, у відповідності з технічними умовами, вказаними у додатках № 1, 2, 3, 4, 5, які є невід’ємними частинами цього договору, тому, на думку відповідача, заборгованість порту перед позивачем складає 125 502,76 грн. До того ж відповідач зазначив, що п. 4.1. договору поставки №133-о від 17.02.2006 року встановлена валюта договору –українська гривня, в додатках до договору ціни також вказані в гривнях, а видаткова накладна від 03.11.2006 року підтверджує передачу товару представнику порту, повноваження якого обмежуються лише правом прийняти товар, а не погоджувати його ціну. Крім того, у судовому засіданні 19.03.2008 року представник відповідача надав суду докази сплати відповідачем 18.03.2008 року заборгованості у розмірі 125 502,76 грн., вважаючи, що заборгованість порту перед позивачем погашена повністю. Стосовно вимог позивача щодо сплати пені, відповідач вважає, що оскільки п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України встановлена спеціальна позовна давність щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) в один рік, тому строк позовної давності по стягненню пені сплинув 08.12.2007 року.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

17.02.2006 року між Приватною виробничо-комерційною фірмою „Вікторія” та Державним підприємством „Іллічівський морський торговельний порт” був укладений договір поставки № 133-о, відповідно до умов якого позивач зобов’язався поставити, а відповідач в свою чергу зобов’язався прийняти і оплатити техніку в кількості, асортименті, за цінами та у відповідності з умовами, що вказуються в додатках до договору № 1, 2, 3. Згідно п. 2.2. договору загальна вартість продукції склала 2 760000,00 грн.

14.02.2006 року до договору поставки № 133-о від 17.03.2006 р. були внесені доповнення, згідно преамбули яких сторони домовилися про збільшення замовлення продукції на 1 296 000,00 євро, що на день укладення доповнення по офіційному курсу НБУ (1 євро = 6,02061 грн.) складає еквівалент 7 802 710,56 грн.

Згідно п. 2.2. договору, який був викладений в доповненні до нього від 14.02.2006 року в новій редакції, загальна вартість договору визначається по кінцевому платежу, здійсненному портом по курсу НБУ на день оплати. Так, оплата згідно додатків № 4, 5 здійснюється по курсу НБУ на день оплати в два етапи: 30% передплати протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання доповнення до договору, 70 % - другий платіж здійснюється протягом 5-ти банківських днів з моменту поставки продукції та підписання акту прийому-передачі.

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить до висновку про досягнення сторонами згоди щодо встановлення ціни договору в євро та проведення платежів в гривні з урахуванням еквіваленту офіційного курсу НБУ в євро на день проведення розрахунків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна умов договору не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з акту прийому-передачі від 03.11.2006 року та видаткової накладної № РН-0000026 від 03.11.2006 року, відповідачем було прийняло від відповідача 8 колісних навантажувачів KAMATSU WA320-5 вартістю 8 327 207, 81 грн., в тому числі ПДВ 1387867,97 грн.

Як зазначає позивач та не оспорюється відповідачем, сума перерахованих портом за договором коштів до отримання техніки склала 3 252 710,56 грн., але після отримання техніки і до моменту пред’явлення позову склала 4 424 497,25 грн., що разом складає 7 677 207,80 грн. При цьому позивач посилається на те, що з урахуванням умов доповнення до договору поставки № 133-о щодо визначення ціни договору в євро та того, що сума вартості 8 колісних навантажувачів KAMATSU WA320-5 сплачувалася відповідачем частинами, позивач суму отримуваних в гривні коштів перераховував по встановленому НБУ офіційному курсу євро на день надходження коштів від відповідача на поточний рахунок позивача. За таких обставин, сума заборгованості в еквіваленті до гривні на момент пред’явлення позову склала 128 027,64 євро. Після перерахування відповідачем 18.03.2008 року 125 502,76 грн., що по курсу НБУ на 18.03.2008 року (100 євро = 796,3850 грн.) складає 15 759,05 євро, позивач визначив заборгованість в євро 112 268,59 євро (128 027,64 євро - 15 759,05 євро), що еквівалентно по офіційному курсу НБУ на 19.03.2008 р. 894 146,90 грн. У зв'язку з цим позивачем був здійснений розрахунок розміру пені, який станом на 19.03.2008 рік склав 58 386,88 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, портом були перераховані позивачу наступні платежі у гривні:

- 02.06.2006 р. - 1 900 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 295 412,71 євро (курс євро 643,16800);

- 06.06.2006 р. - 100 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 15 281,66 євро (курс євро 654,37900);

- 07.06.2006 р. - 100 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 15 413,70 євро (курс євро 648,77350);

- 09.06.2006 р. - 100 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 15 549,26 євро (курс євро 643,11750);

- 13.06.2006 р. - 200 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 31 285,22 євро (курс євро 639,27950);

- 14.06.2006 р. - 100 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 15 752,11 євро (курс євро 634,83550);

- 15.06.2006 р. - 200 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 31 524,29 євро (курс євро 634,43150);

- 16.06.2006 р. - 102 710,56 грн., що в еквіваленті євро складає 16 129,04 євро (курс євро 636,80500) ;

- 26.06.2006 р. - 300 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 47 517,15 євро (курс євро 631,35100);

- 29.06.2006 р. - 150 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 23 635,69 євро (курс євро 634,63350);

- 04.07.2006 р. - 100 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 15 482,39 євро (курс євро 645,89500);

- 05.07.2006 р. - 50 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 7 740,59 євро (курс євро 645,94550);

- 07.07.2006 р. - 100 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 15 549,26 євро (курс євро 643,11750);

- 10.07.2006 р. - 150 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 23 245,40 євро (курс євро 645,28900);

- 12.07.2006 р. - 150 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 23 322,06 євро (курс євро 643,16800);

- 14.07.2006 р. - 200 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 31 203,88 євро (курс євро 640,94600);

- 17.07.2006 р. - 100 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 15 633,97 євро (курс євро 639,63300);

- 19.07.2006 р. - 150 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 23 703,59 євро (курс євро 632,81550);

- 20.07.2006 р. - 100 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 15 864,43 євро (курс євро 630,34100);

- 21.07.2006 р. - 50 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 7 831,20 євро (курс євро 638,47150);

- 24.07.2006 р. - 150 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 23 425,06 євро (курс євро 640,34000);

- 28.07.2006 р. - 100 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 15 546,82 євро (курс євро 643,21850);

- 01.08.2006 р. - 1 000 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 155 102,84 євро (курс євро 644,73350) ;

- 16.08.2006 р. - 50 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 7 780,74 євро (курс євро 642,61250);

- 04.05.2007 р. - 20 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 2 909,27 євро (курс євро 687,45650);

- 07.05.2007 р. - 10 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 1 460,22 євро (курс євро 684,83050);

- 10.05.2007 р. - 20 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 2 921,08 євро (курс євро 684,67900);

- 14.05.2007 р. - 20 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 2 936,67 євро (курс євро 681,04300);

- 15.05.2007 р. - 20 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 2 923,02 євро (курс євро 684,22450);

- 17.05.2007 р. - 20 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 2 917,63 євро (курс євро 685,48700);

- 18.05.2007 р. - 10 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 1 465,08 євро (курс євро 682,55800);

- 21.05.2007 р. - 10 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 1 469,32 євро (курс євро 680,58850);

- 22.05.2007 р. - 10 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 1 472,92 євро (курс євро 678,92200);

- 23.05.2007 р. - 10 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 1 471,83 євро (курс євро 679,42700);

- 29.05.2007 р. - 10 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 1 473,25 євро (курс євро 678,77050);

- 30.05.2007 р. - 20 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 2 931,67 євро (курс євро 682,20450);

- 31.05.2007 р. - 20 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 2 950,98 євро (курс євро 677,74000);

- 01.06.2007 р. - 20 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 2 943,88 євро (курс євро 679,37650);

- 04.06.2007 р. - 20 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 2 947,60 євро (курс євро 678,51800);

- 05.06.2007 р. - 20 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 2 937,54 євро (курс євро 680,84100);

- 06.06.2007 р. - 20 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 2 926,69 євро (курс євро 683,36600);

- 07.06.2007 р. - 24 497,25 грн., що в еквіваленті євро складає 3 589,83 євро (курс євро 682,40650);

- 13.06.2007 р. –20 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 2 967,70 євро (курс євро 673,92250);

- 16.06.2007 р. - 40 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 5 949,22 євро (курс євро 672,35700);

- 19.06.2007 р. - 30 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 4 431,96 євро (курс євро 676,90200);

- 27.06.2007 р. - 30 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 4 413,52 євро (курс євро 679,73000);

- 06.07.2007 р. - 50 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 7 258,79 євро (курс євро 688,82000);

- 12.07.2007 р. - 30 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 4 319,49 євро (курс євро 694,52650);

- 23.07.2007 р. - 50 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 7 173,07 євро (курс євро 697,05150);

- 25.07.2007 р. - 50 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 7 157,51 євро (курс євро 698,56650);

- 26.07.2007 р. - 50 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 7 204,36 євро (курс євро 694,02450);

- 27.07.2007 р. - 50 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 7 215,41 євро (курс євро 692,96100);

- 30.07.2007 р. - 50 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 7 252,94 євро (курс євро 689,37550);

- 08.10.2007 р. - 50 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 7 004,10 євро (курс євро 713,86800);

- 09.10.2007 р. - 40 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 5 621,97 євро (курс євро 711,49450);

- 10.10.2007 р. - 50 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 7 053,49 євро (курс євро 708,86850);

- 12.10.2007 р. - 100 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 13 946,04 євро (курс євро 717,04950);

- 15.10.2007 р. - 50 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 6 985,81 євро (курс євро 715,73650);

- 16.10.2007 р. - 80 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 11 135,66 євро (курс євро 718,41300);

- 18.10.2007 р. - 100 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 13 945,06 євро (курс євро 717,10000);

- 19.10.2007 р. - 100 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 13 848,51 євро (курс євро 722,09950);

- 22.10.2007 р. - 100 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 13 859,17 євро (курс євро 721,54400);

- 24.10.2007 р. - 50 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 6 946,11 євро (курс євро 719,82700);

- 25.10.2007 р. - 100 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 13 915,66 євро (курс євро 718,61500);

- 29.10.2007 р. - 50 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 6 883,34 євро (курс євро 726,39200);

- 30.10.2007 р. - 50 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 6 879,99 євро (курс євро 726,74550);

- 31.10.2007 р. - 100 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 13 744,69 євро (курс євро 727,55350);

- 01.11.2007 р. - 50 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 6 853,32 євро (курс євро 729,57350);

- 02.11.2007 р. - 50 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 6 864,72 євро (курс євро 728,36150);

- 06.11.2007 р. - 50 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 6 833,92 євро (курс євро 731,64400);

- 08.11.2007 р. - 50 000,00 грн., що в еквіваленті євро складає 6 725,30 євро (курс євро 743,46100);

- 18.03.2008 р. - 125 502,00 грн., що в еквіваленті євро складає 15 759,05 євро (курс євро 796,38500).

Таким чином, загальна сума перерахованих відповідачем позивачу коштів становить 1 183 731,41 євро.

Так, виходячи з того, що сума договору склала 1 296 000,00 євро, а відповідачем сплачено в гривнях 1 183 731,41 євро, заборгованість відповідача перед позивачем в євро станом на 19.03.2008 р. складає 112 268, 59 євро (1 296 000,00 - 1 183 731,41), що по курсу НБУ станом на 19.03.2008 р. (100 євро = 796,4355 грн.) в еквіваленті гривні складає 894 146,90 грн.

До того ж, як вбачається з наданого сторонами до суду акту звірки взаємних розрахунків між ДП „Іллічівський морський торговельний порт” та ПВКФ „Вікторія” за договором поставки №133-о (доповнення від 14.03.2006 р.) станом на 03.03.2008 рік, за даними позивача заборгованість відповідача перед позивачем складає, виходячи з вартості техніки на день її отримання (03.11.2006 р.), 650 000,00 грн., а виходячи з курсу євро на день надходження коштів на поточний рахунок - 980 606,58 грн., що становить 128 027,64 євро. За даними відповідача, наведеними в акті звірки, заборгованість порту перед ПВКФ „Вікторія” на 03.03.2008 р. складає 650 000,00 грн., однак з урахуванням сплати 18.03.2008 року боргу у розмірі 125 502,76 грн. заборгованість складає 524 497,24 грн.. При цьому за бухгалтерськими даними відповідача сума вартості отриманої відповідачем техніки на 03.11.2006 р. становить 8 328 207,81 грн., що спростовує доводи відповідача про визнання ним вартості цієї техніки лише у розмірі 7 802 710,56 грн., зазначеної в доповнені до договору поставки № 133-о від 14.03.2006 р.

Разом з тим, згідно наданих позивачем до суду податкових накладних (а.с. 130-145 т. 1), які виписувалися ПВКФ „Вікторія” відповідачу на дати перерахування ним суми заборгованості та на дату поставки техніки 03.11.2006 р., загальна сума вартості поставленої техніки за цими податковими накладними також складає 8 328 207,81 грн. При цьому докази спірності відносин між відповідачем та позивачем стосовно ціни договору, визначеної в євро, та загальної вартості отриманої продукції, відповідач не надав, зокрема докази звернення до органів податкової служби щодо сум ПДВ, визначених ПВКФ „Вікторія” в податкових накладних.

При цьому ствердження відповідача про неправомірність визначення позивачем суми заборгованості в еквіваленті до євро по офіційному курсу НБУ суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

В силу вимог ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності з п. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю” визначено, що валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов’язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України.

Крім того, ч. 1 та ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України передбачено, що грошове зобов’язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов’язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Виходячи з положень ст. 6, ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, чинне законодавство обмежує лише застосування іноземної валюти як засобу платежу в розрахунках між резидентами і не містить приписів щодо заборони на вираження грошових зобов’язань і визначення ціни продукції в іноземній валюті.

Враховуючи вищевикладене та наданий позивачем до суду розрахунок заборгованості, суд погоджується з доводами позивача щодо наявності у відповідача заборгованості перед позивачем саме в розмірі 894 146,90 грн.

Доводи відповідача щодо пропущення позивачем строку позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення пені, на думку суду, є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Так, при укладенні договору поставки № 133-о від 17.02.2006 року сторони в п. 5.2 договору визначили розмір відповідальності за порушення зобов’язання, а саме: за прострочення оплаті вартості продукції відповідач зобов’язався сплатити пеню в розмірі 0,01 % від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється тривалістю три роки. Статтею 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність (скорочена) тривалістю в один рік, зокрема, за позовами про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Виходячи з положень з ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

При цьому суд зазначає, що термін позовної давності за позовами про стягнення пені за прострочення платежу або прострочення виконання іншого зобов’язання починається для кредитора з дня закінчення терміну для оплати (виконання відповідного зобов’язання). Адже сума пені нараховується за кожний день прострочення виконання зобов’язання, тому і перебіг терміну позовної давності за вимогами про стягнення пені починається з дня виникнення права на позов, тобто з дня, що настає за тим, з якого обчислюється пеня. У зв'язку з цим пеня нараховується до повного виконання зобов’язання, а строк позовної давності слід обчислювати щодо кожного дня прострочення виконання зобов’язання за попередній один рік з дня подання позову.

Таким чином, у зв’язку з невиконанням у повному обсязі відповідачем прийнятих на себе зобов’язань по сплаті поставленої позивачем техніки суд вважає цілком правомірним нарахування позивачем відповідачу пені у розмірі 58 386,88 грн. згідно наданого позивачем розрахунку пені.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги Приватної виробничо-комерційної фірми „Вікторія” цілком обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства, у зв’язку з чим підлягають задоволенню.

У зв’язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.          Позовну заяву Приватної виробничо-комерційної фірми „Вікторія” до Державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт” про стягнення 952 533,78 грн. задовольнити.

2.          СТЯГНУТИ з Державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт (68001, Одеська область, м. Іллічівськ, пл. Праці, 6; ; п/р 1 в ВАТ „МТБ” м. Іллічівськ, МФО 388498) на користь Приватної виробничо-комерційної фірми „Вікторія” (65023, м. Одеса, вул. Гімназична, 15/6; ; п/р 6 в АБ „Південний”, МФО 328209) 894 146/вісімсот дев’яносто чотири сто сорок шість/грн. 90 коп. основної заборгованості за договором поставки; 58 386/п’ятдесят вісім тисяч триста вісімдесят шість/грн. 88 коп. пені, 9525/дев’ять тисяч п’ятсот двадцять п’ять/грн. 34 коп. витрат по сплаті державного мита; 118/сто вісімнадцять/грн. 00 коп. витрат по сплаті послуг на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 24.03.2008 р.

Суддя Петров В.С.