ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.07.08 р.                     Справа № 17/68

Господарський суд Донецької області у складі судді Татенко В.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу, порушену:

за позовом: Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк

до відповідача: Державного підприємства “Добропіллявугілля”, м. Добропілля

про стягнення 35’475,00 грн.

за участю представників сторін

від позивача: Лапко Л.Г. – довіреність

від відповідача: Прокопчук Р.М. – довіреність

у судовому засіданні оголошувалась перерва з 02.07.2008р до 10.07.2008р.

СУТЬ СПРАВИ :

Державне підприємство “Донецька залізниця” звернулась з позовом до Державного підприємства “Добропіллявугілля”, про стягнення 35’475,00 грн. штрафу за неправильно зазначені у накладній коду та адреси одержувача вантажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на акт загальної форми (форми ГУ-23) № 11 від 07.04.08р., накладну № 50713124 від 05.04.08р. В якості правової підстави позову позивач посилається на ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України (далі – «Статут»).

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що факт неправильного зазначення відомостей у накладній не доведений належними доказами; насправді на станції призначення через відмову у отриманні вантажу первісним одержувачем відбулась заміна одержувача вантажу, про що свідчать відповідні виправлення у накладній.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05.04.2008р. зі станції Лунна Донецької залізниці відповідачем за накладною № 50713124 у п’яти вагонах на адресу ТОВ «Енергоімпекс» на станцію призначення – Торез Донецької залізниці був відправлений вантаж – вугілля. При цьому вантаж був відправлений в межах виконання узгодженого сторонами плану перевезень на квітень № 2094 (а.с. 30). За поясненням представника позивача зазначені у накладній код та адреса дійсно належать ТОВ «Енергоімпекс», тобто, одержувачу за накладною.

07.04.08р. на станції призначення Торез вантаж був виданий одержувачу, про що свідчать первісно проставлені станцією штемпелі у графі 7 залізничної накладної (а.с. 10).

Проте, від подальшого прийняття та вивантаження вантажу одержувач – ТОВ «Енергоімпекс» відмовився. Про що станцією був складений акт загальної форми № 11 від 07.04.08р. та – дана відповідна телеграма на станцію відправлення для визначення подальшої долі вантажу. Крім того, первинні штемпелі про видачу вантажу 07.04.08р. були закреслені.

Згідно ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

За п 5.5. «Правил оформлення перевізних документів», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 р. № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 р. за № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі статтею 122 Статуту. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наполягаючи, з посиланням на умови ст.ст. 118, 122 Статуту, на стягненні з відповідача штрафу за ніби то неправильне зазначення ним відомостей у залізничній накладній № 50713124 щодо коду та адреси одержувача – позивач посилається на акт загальної форми № 11 07.04.08р. (а.с.12). проте, за змістом цього акту ним засвідчений лише факт відмови ТОВ «Енергоімпекс» від прийняття вантажу та затримки вагону. Жодного посилання на неправильність заповнення накладної, у тому числі й щодо коду та адреси одержувача, зазначений акт не містить. Відтак, факт зазначення неправильних відомостей у залізничній накладній № 50713124 є взагалі належними доказами не доведений, що є беззаперечною підставою для відмови у задоволенні позову.

При прийнятті рішення господарським судом також було враховано наступне.

Згідно умов ст. 43 Статуту вантажовідправник має право змінити зазначеного у накладній вантажоодержувача без зміни станції призначення.

За умовами п. 36 «Правил видачі вантажів» , затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 р. № 644, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 р. за № 862/5083, зміна одержувача вантажу на станції призначення здійснюється згідно із статтею 43 Статуту після одержання телеграфного повідомлення станції відправлення, якщо вантаж не видано одержувачу, зазначеному в накладній. Станція призначення вносить зміни в накладну і дорожню відомість, закреслюючи першого і зазначаючи нового вантажоодержувача. Закреслювання провадиться так, щоб можна було прочитати найменування першого вантажоодержувача. Виправлення засвідчується підписом працівника станції, який вніс ці зміни, і штемпелем станції із зазначенням документа, згідно з яким проведено зміну. Документ, на підставі якого змінено одержувача, додається до дорожньої відомості. Начальник станції відправлення після одержання повідомлення станції призначення про зміну одержувача зазначає у квитанції про приймання вантажу нового одержувача, засвідчуючи це виправлення своїм підписом і штемпелем станції, квитанцію про приймання вантажу повертає відправнику.

Аналіз дій сторін та – зібраних по справі доказів є підставою для логічного висновку суду про те, що подальша видача вантажу ЦЗФ «Донецька» відбулась саме згідно вимог ст. 43 Статуту та п. 36 «Правил видачі вантажів», а не через неправильне зазначення відповідачем відомостей щодо вантажоодержувача.

Судові витрати відносяться на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 82 –84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Суддя