ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2008 р.

№ 25/359

Доповідач –суддя Мележик Н.І.

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого,

Мележик Н.І.,

Подоляк О.А.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу                                                  Відкритого акціонерного товариства

"Торговий дім "Райдуга"

на постанову          Донецького апеляційного

господарського суду від 17.03.2008 року

у справі                                                  № 25/359

господарського суду                              Донецької області

за позовом                                                  Відкритого акціонерного товариства

"Торговий дім "Райдуга"

до                                                             Комунального підприємства

"Донецькміськводоканал"

про           стягнення 21 913 грн.

за участю представників:

позивача –          не з"явились

відповідача –          не з"явились

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2007 року Відкрите акціонерне товариство "Торговий дім "Райдуга" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Комунального підприємства "Донецькміськводоканал" про стягнення 21 913 грн. збитків, завданих внаслідок залиття нежилого приміщення, та судових витрат.

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.12.2007 року (суддя Бойко І.А.) позов задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивача 21 913 грн. збитків та судові витрати.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 17.03.2008 року (судді: Акулова Н.В., Геза Т.Д., Дзюба О.М.) рішення місцевого господарського суду скасовано; в задоволенні позову Відкритого акціонерного товариства "Торговий дім "Райдуга" відмовлено.

В касаційній скарзі Відкрите акціонерне товариство "Торговий дім "Райдуга" просить скасувати постанову апеляційної інстанції, а рішення місцевого суду залишити без змін. В обгрунтування касаційної скарги, позивач посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Постанова апеляційного господарського суду відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 01.05.2007 року о 8 год. 20 хв. у підвалі приміщення на ділянці водопроводу, що належить та обслуговується КП "Донецькміськводоканал", та розташованому за межами території Відкритого акціонерного товариства "Торговий дім "Райдуга", виникла аварійна ситуація, внаслідок якої некерований водний потік потрапив у приміщення позивача, зокрема, у підвальне приміщення, про що складено акт за участю представників орендаря, ВАТ "ТД "Райдуга" та охоронця.

Внаслідок залиття водою майну Відкритого акціонерного товариства "Торговий дім "Райдуга" спричинена шкода, розмір якої встановлений висновком спеціаліста №89/07 від 04.07.2007 року та складає 21 913 грн.

Місцевий суд, приймаючи рішення у даній справі про задоволення позовних вимог, виходив з того, що відповідачем своєчасно не вжито заходів, направлених на негайне усунення аварії на лінії водопроводу, який належить та обслуговується водоканалом, що призвело до спричинення значних пошкоджень майну позивача. При цьому, суд першої інстанції послався на норми Цивільного та Господарського кодексів України, якими закріплено обов"язок сторони, що порушила господарське зобов'язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Також Господарський суд Донецької області, поклавши відповідальність за виниклу аварію на відповідача, вказав, що в силу п. 23.10. Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах та селищах України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 65 від 01.07.1994, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.07.1994 за № 165/374, у разі втрат води при аваріях на спорудах комунального водопроводу, що перебуває на балансі водоканалу, матеріальні збитки відносяться на рахунок водоканалу. При втратах води через невчасне прибуття або неприбуття представників служб, котрі викликались для ліквідації аварій, непродуктивні втрати (простій механізмів, оплата робочої сили, матеріальні збитки, заподіяні втратами води тощо) водоканал компенсує, пред'являючи претензії про відшкодування збитків тим підприємствам чиї представники вчасно не з'явилися.

Такі висновки місцевого господарського суду не можна визнати правомірними з огляду на наступне.

Поклавши відповідальність за виниклу аварійну ситуацію на відповідача, суд першої інстанції не розмежував понять договірного (що виникає з невиконання чи неналежного виконання цивільно-правового договору, в якому перебувають сторони) та позадоговірного зхобов"язання (що виникає з неправомірного завдання шкоди –з делікту).

Для виникнення деліктного зобов"язання (позадоговірної відповідальності), тобто при покладенні на особу відповідальності за шкоду, завдану майну юридичної особи, повинні бути такі елементи: протиправність поведінки, шкода, причинний зв"язок між ними, вина заподіювача шкоди.

Проте, позивач не надав доказів, що підтверджують протиправну поведінку саме відповідача та вину останнього.

Суд апеляційної інстанції при повторному розгляді справи, дотримуючись вимог ст. 43 ГПК України, усунув вказані порушення, повно та об’єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування відповідачем завданої позивачу шкоди.

Апеляційний господарський суд вірно послався на норми статті 1166 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з позицією Донецького апеляційного господарського суду про недоведення позивачем, в силу статті 33 ГПК України обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог у зв"язку з відсутністю усіх елементів (протиправність поведінки, шкода, причинний зв"язок між ними, вина заподіювача шкоди), за наявності яких на особу покладається деліктна відповідальності у вигляді відшкодування шкоди.

Доводи касаційної скарги про порушення відповідачем правил здійснення господарської діяльності, що призвело до аварії та пошкодження майна позивача, не підтверджені належними доказами, є безпідставними та спростовуються вищевикладеним.

Інші доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до намагань позивача надати перевагу одних доказів над іншими, що суперечить вимогам ст. 1117 ГПК України, і тому до уваги не беруться.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийнята постанова відповідає нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Торговий дім "Райдуга" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 17.03.2008 року у справі № 25/359 залишити без змін.

Головуючий суддя

Т.П. Козир

Судді

Н.І. Мележик

О.А. Подоляк