ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2008 р. Справа № 13/127-АП-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні справу

за позовом Дочірнього підприємства "Агрономі" Акціонерного товариства "Агротоп"

до Державної податкової інспекції у м.Херсоні

за участю представників:

позивача –Пасеки Т.В., Пасеки В.І.,

відповідача –Тосік Н.І.,

про зобов’язання провести залік податкової заборгованості з фіксованого сільськогосподарського податку в розмірі 35505,10 грн за рахунок невідшкодованої суми з податку на додану вартість,

в с т а н о в и в:

Відповідно до позовної заяви вимоги ґрунтуються на положеннях пункту 12.6. статті 12 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, за яким, на думку позивача, у випадку його ліквідації податковий орган зобов’язаний провести залік несплаченої суми податку за рахунок заборгованості бюджету по відшкодування податку на додану вартість.

Відповідачем зазначені вимоги не визнаються з посиланням на неможливість проведення заліку різних податків, оскільки статтею 7 Закону України „Про податок на додану вартість” такий залік унеможливлений.

Крім викладеного з матеріалів справи слідує, що 3 жовтня 2005 року відносно позивача порушено провадження у справі № 6/203-Б-05 про банкрутство. На даний час ухвалою суду від 2 жовтня 2007 року у цій справі продовжено строк ліквідаційної процедури до завершення ліквідації майна.

Поряд з цим, маючи податкову заборгованість зі сплати фіксованого сільськогосподарського податку та одночасно невідшкодовану суму податку на додану вартість в розмірі 35505,10 грн, позивач звернувся до відповідача з листом за вихідним № 05/2103 від 10.04.2007 року про проведення заліку невідшкодованої суми податку на додану вартість в рахунок заборгованості з інших видів податків, проте останній відмовив позивачу, надіславши листа № 1813/10/15-208 від 18.05.2007 р.

Згідно до витягу зі зворотного боку облікової картки станом на 26 березня 2008 року переплата податку на додану вартість складає 35505,10 грн. Невідшкодування цієї суми в рахунок погашення іншої заборгованості зі сплати фіксованого сільськогосподарського податку і стало предметом даного позову, у зв’язку з чим судом констатується наступне.

В якості правової підстави проведення заліку позивач посилається на пункт 12.6. статті 12 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (надалі Закон № 2181), а також виданого в його розвиток наказу Міністерства фінансів України від 28 лютого 2002 року № 327 (надалі Наказ № 327), яким затверджено „Порядок проведення заліку надміру сплачених або невідшкодованих податкових платежів платника податків, що ліквідується”.

В той же час, посилання позивача саме на ці правові акти є помилковим, виходячи з наступного. Так, дійсно, статтею 12 названого Закону № 2181 встановлено порядок погашення податкових зобов’язань або податкового боргу в разі ліквідації платника податків. Проте, ця норма стосується самоліквідації платника податків, оскільки згідно до преамбули Закону № 2181 цей Закон не регулює питання погашення податкових зобов’язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”. Поряд з цим, названий вище Наказ № 327 видано на виконання пункту 12.6. Закону України № 2181, а тому цей наказ також не стосується порядку проведення взаємозаліку податкових зобов’язань при ліквідації юридичних осіб за результатами банкрутних процедур.

Безпосередньо порядок сплати та повернення з державного бюджету податку на додану вартість встановлено положеннями Закону України „Про податок на додану вартість”.

Зокрема, пунктом 7.7. статті 7 цього Закону встановлено порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Так, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов’язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від’ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності —зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду. Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від’ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від’ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.7.3. названого вище пункту платник податку може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов’язань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів.

За підпунктом 7.7.4. платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п’ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п’ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій. Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються за процедурою, встановленою центральним податковим органом.

В свою чергу згідно до підпункту 7.7.5. протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов’язаний у п’ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

В той же час відповідно до підпункту 7.7.6. на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ній суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п’яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Отже, вказаними правовими нормами не встановлено можливості проведення заліку невідшкодованої суми податку на додану вартість в рахунок несплачених податкових зобов’язань з інших видів податків.

За змістом частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідач, відмовляючи у проведенні заліку діяв у межах законодавства, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають, а тому витрати позивача по сплаті державного мита покладаються на нього.

На підставі зазначених правових норм і керуючись статтями 158-163, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України,

п о с т а н о в и в :

1.В задоволенні позовних вимог відмовити.

2.Роз’яснити сторонам, що дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата підпису постанови –7квітня 2008 року.

Суддя М.К. Закурін