ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ:

15.02.2008                                                                                Справа № 8/514

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Полтавахіммаш", вул.М.Бірюзрва, 85, м.Полтава, 36007

до Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Полтавській області, вул.Володарського, 3, м.Полтава, 36011

про скасування постанови

Суддя Плеханова Л.Б.

Секретар Батрак Я.А.

Представники:

від позивача: Пунтус О.М., дор. № 28/3108 від 14.11.2007 р.,

від відповідача: Горжій І.Г., дор. № 12/139-15 від 02.01.08 р.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна заява ВАТ "Полтавахіммаш" м.Полтава до Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Полтавській області про скасування постанови № 01-07 від 02.02.2007 р.

Відповідач у відзиві на позов (лист № 12/132-2933 від 03.12.2007 р. вважає позов необґрунтованим, оскільки оспорювана позивачем постанова прийнята у відповідності з чинним законодавством і на підставі виявлених при проведенні перевірки фактів недодержання позивачем технологічної дисципліни.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважених представників сторін, всебічно і повно дослідивши матеріали і обставини справи, суд встановив слідуючє:

Територіальне управління Державної інспекції з енергозбереження по Полтавській області на початку 2007 року здійснило перевірку діяльності ВАТ "Полтавахіммаш" в сфері ефективного використання підприємством паливно-енергетичних ресурсів. Результатом перевірки став Акт № 18016/пп-0307 від 31.01.2007 р.

Інспекція знайшла ряд недоліків щодо використання енергоресурсів та надала припис про їх усунення № 18-16/пп-0307 від 31.01.2007 р.

02.02.2007 р. позивачу було представлено постанову № 01-07 від 02.02.2007 р. якою відповідач вимагає сплатити кошти за неефективне використання електричної енергії.

Позивач вважає, що постанова № 01-07 від 02.02.2007 р. щодо підвищеної плати за нераціональне використання енергетичних ресурсів винесена з грубим порушенням вимог Постанови кабінету Міністрів України від 02.09.1993 року № 699 "Про заходи щодо ефективного використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів в народному господарстві".

Проводячи інспекційну перевірку ВАТ "Полтавахіммаш" відповідач встановив відсутність у виробничому обладнанні, що обслуговує технологічний процес ВАТ "Полтавахіммаш", компенсаторів реактивної потужності, що в свою чергу приводить на погляд відповідача до перевитрачання споживання електроенергії та є підставою для визнання факту правопорушення. Відповідач вважає це недодержанням технологічної дисципліни , що є підставою для винесення постанови про стягнення економічних санкцій у вигляді подвійної плати за 160613,52 кВт.год електричної енергії.

Як було встановлено судом, повноваження Державної інспекції з енергозбереження щодо застосування підвищеної плати та розмір плати за перевитрати газу та інших паливно-енергетичних ресурсів у разі їх неефективного використання, передбачені постановами Кабінету Міністрів України № 1039 від 29.06.2000 п.3 абз. 6 "Здійснює державний контроль за станом обліку паливно-енергетичних ресурсів", № 699 від 02.09.93 р. (зі змінами та доповненнями). Наказом Державного комітету України з енергозбереження від 04.08.2000 № 64 "Про затвердження порядку проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2000 року за № 653/4874, яким визначений механізм накладення та стягнення підвищеної плати.

Підставою для прийняття рішення про сплату підвищеної плати за неефективне використання паливно-енергетичних ресурсів є акт перевірки підприємства відповідно до п.15 "Порядку", і оформляється постановою про сплату підвищеної плати.

У відповідності з п.16 "Порядку" підприємство повинно було внести підвищену плату протягом 30 днів з дня винесення постанови. Несплачена сума стягується в судовому порядку.

Вищезазначене відповідає правовим нормам постанови Кабінету Міністрів України від 2 вересня 1993 року № 699 "Про заходи щодо ефективного використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів в народному господарстві", зокрема розділу 1 додатку до цієї Постанови:

- "За перевитрати газу та інших паливно-енергетичних ресурсів внаслідок неефективного його використання, виявлені органами Державної інспекції з енергозбереження, сплачується підвищена плата" (Абзац перший додатка із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 1308 (1308-96-п) від 28.10.1996 р., № 1071 ( v 126500-00) від 07.07.2000;

- "Якщо перевитрати газу та інших паливно-енергетичних ресурсів викликані недодержанням технологічної дисципліни (незадовільний стан устаткування, відсутність або недотримання роботи устаткування за режимними або технологічними картками, відсутність теплоутилізаційного устаткування, систем автоматики), споживач сплачує за річний обсяг перевитрат газу та інших паливно-енергетичних ресурсів у двократному розмірі встановленої на них ціни. Плата вноситься одразу після обстеження підприємства Державною інспекцією з енергозбереження". (Абзац другий додатка із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 1308 (1308-96-п) від 28.10.96 № 1071 (v 126500-00) від 07.07.2000р.

Позивач невірно трактує норми п.14 Порядку та вважає, що постанова про накладання підвищеної плати на ВАТ "Полтавахіммаш" складена передчасно, до закінчення терміну виконання припису із зазначеними строками виконання, що є необґрунтованим та безпідставним, оскільки підставою для прийняття рішення про сплату підвищеної плати за неефективне використання паливно=-енергетичних ресурсів є акт перевірки підприємства (п.15 Порядку), а не дані перевірки виконання припису.

Таким чином, суд вважає, що територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження по Полтавській області на підставі вищезазначеного Акта перевірки застосовано підвищену плату за нераціональне (неефективне) використання паливно-енергетичних ресурсів згідно з чинним законодлавством.

Посилання позивача на п.10 "Порядку проведення перевірки ефектності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання" є необґрунтованим, так як зазначена правова норма передбачає неефективне використання палитвно-енергетичних ресурсів, викликане недосконалістю технологічних процесів і для його усунення потрібні значні матеріальні і фінансові ресурси.

Суд встановив, що перевіркою було виявлено нераціональне використання енергоресурсів із-за недодержання технологічної дисципліни, а саме: низький коефіцієнт потужності. Зазначена правова норма ніяк не пов"язана з недосконалістю технологічних процесів, а пов"язана з недодержанням технологічної дисципліни.

Позивач на підтвердження наявності ознак недосконалості технологічного процесу у мережах ВАТ "Полтавахіммаш" надав як доказ вжиття заходів щодо компенсації реактивної потужності, необхідних для усунення недоліків, встановлених відповідачем при перевірці, копію договору № ПР 485/07 від 06.09.2007 р. між ВАТ "Полтавахіммаш" та ДП "Енергоефективність" на проведення енергетичного аудиту підприємства-позивача з розробкою документації щодо застосування пристроїв компенсації реактивної потужності в автоматичному режимі в мережах підприємства.

Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено в порядку ст.ст. 70,86 КАС України обставини, на які він послався, а саме: наявність ознак недосконалості технологічного процесу. Договір № ПО 485/07 було укладено 06.09.2007 р., тобто через 7 місяців після проведення вищевказаної перевірки. Надані позивачем пояснення і матеріали жодним чином не спростовують висновки комісії, викладені в акті перевірки № 18-16/пп-0307 комплексної перевірки використання паливно-енергетичних ресурсів, про те, що перевитрачання споживання електроенергії є наслідком недодержання технологічної дисципліни.

У відповідності до п.4 частини третьої ст.129 Конституції України, та ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Як зазначається в частині першій ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об"єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Аналіз матеріалів і обставин справи показав, що підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 160-162 та п.6 р.УІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений КАСУ, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                       Плеханова Л.Б.