СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

10 квітня 2008 року

Справа № 2-14/7018-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гонтаря В.І.,

суддів                                                                      Борисової Ю.В.,

Плута В.М.,

за участю представників сторін:

представник позивача - Ковальова Ірина Олексіївна, довіреність № б/н від 08.04.08 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Стройтехмаркет";

представник відповідача - Бєлик Іван Вікторович, довіреність № б/н від 21.01.08 - Товариство з обмеженою відповідальністю "БАНРО";

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БАНРО" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Курапова З.І.) від 14.01.2008 у справі № 2-14/7018-2007

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройтехмаркет" (вул. Південна, 17,Краматорськ, Донецька обл.,84313)

до           Товариства з обмеженою відповідальністю "БАНРО" (вул. Загородна, 19,Ялта,98600)

про стягнення 2544,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 2544,71 грн., у т.ч. 1827,72 грн. - заборгованості, 241,11 грн. - індексу інфляції, 408,59 грн. - пені та 67,29 грн. - річних.

Заявою від 14.01.2008, позивач збільшив позовні вимоги, але зменшив у частині стягнення пені, просив стягнути 2625,69 грн., у т.ч. 1827,72 грн. - заборгованості, 522,94 грн. - індексу інфляції, 165,62 грн. - пені, 109,41 грн. - річних.

Позивач свої позовні вимоги пояснює невиконанням відповідачем договірних зобов'язань по своєчасній оплаті виконаних підрядних робіт.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 14.01.2008 (суддя Курапова З.І.) позов задоволено частково.

З відповідача на користь позивача стягнуто 1827,70грн. - заборгованості, 522,72грн. - індексу інфляції, 109,41грн. - річних, 3849,90грн. - витрат на проведення експертизи, 87,46грн. - державного мита та 101,18грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову - відмовлено.

Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Стройтехмаркет" з Державного бюджету України зайво перераховане державне мито у сумі 102грн.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду скасувати.

Заявник апеляційної скарги посилається на порушення та неправильне застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи повторно в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив наступне.

01.10.2004, Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройтехмаркет" (Підрядник) і Товариство з обмеженою відповідальністю "БАНРО" (Замовник) уклали договір бн, відповідно до якого Замовник поручає та оплачує, а Підрядник виконує власними та залученими силами електромонтажні роботи (без підключення електроенергії), монтаж слабострумних систем (телебачення, телефон) і здає в обумовлені строки виконані роботи (розділ 1 договору).

Загальна вартість договору з рахунком ПДВ становить 53433 грн. (розділ 2 договору).

Відповідно до розділу 3 договору відповідач був зобов'язаний здійснити розрахунок з Підрядником за виконані роботи по попередній оплаті в розмірі 100 %.

Згідно актів прийому-передачі виконаних робіт № 3 і № 4 за грудень 2004 року, а також довідок щодо вартості виконаних підрядних робіт від 20.12.2004, позивачем виконані та відповідачем прийняті підрядні роботи на загальну суму 53433 грн.

Ухвалою Господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.06.2007., враховуючи, що представник відповідача первісно наявність боргу не визнавав, акт звірки розрахунків відповідач не підписав, у справі була призначена судово-бухгалтерська експертиза, проведення якої було доручено Науково-дослідницькій лабораторії судових експертиз.

Відповідно до Висновку № 30 судово-бухгалтерської експертизи заборгованість відповідача за виконані підрядні роботи становить 1827,70 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк.

Згідно статті 875 Цивільного кодексу України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи, а підрядник зобов'язується прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Як зазначено вище, договором передбачена 100 % попередня оплата підрядних робіт. Позивач почав виконання робіт без одержання повної оплати та додатково строк оплати сторонами не узгоджений.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Претензією, спрямованою відповідачу згідно поштової квитанції 05.06.2005., позивач просив відповідача оплатити виконані роботи по договору від 01.10.2004., тобто обов'язок по оплаті з рахунком об'єктивного пробігу пошти наступив 15.06.2005.

Оплату відповідач здійснив частково.

Отже, заборгованість підлягає стягненню частково у сумі, встановленої висновком експертизи, 1827,70 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції за період грудень 2005 року по листопад 2007 року становить 522,72 грн., річні - 109,41 грн. і підлягають стягненню.

Позовні вимоги у частині стягнення пені задоволенню не підлягають за такими обставинами.

Згідно частини б) статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Тобто позивач невірно у первісному позові нарахував пеню в сумі 408,59грн. за період з 1 грудня 2005 року по 04.03.2007. У заяві від 14.01.2008, позивач зменшив період стягнення пені з 01.12.2005 за 182 календарних дня в сумі 165,62 грн. Однак, у зв'язку з настанням обов'язків по оплаті позивач повинен був припинити нарахування пені 15.12.2005.

Також судова колегія приймає до уваги заяву відповідача про пропуск строку позовної давності на стягнення пені та застосування строку позовної давності.

Згідно статті 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена спеціальна позовна давність в один рік.

Відповідно до частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім того, у договорі підряду від 01.10.2004. сторони не передбачили відповідальність за несвоєчасну оплату виконаних робіт.

Відповідно до статей 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчинюється у письмовій формі.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996. № 54396-ВР платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, встановленому по узгодженню сторін.

За проведення судово-бухгалтерської експертизи позивач платіжним дорученням № 231 від 23.08.2007 оплатив 3849,90 грн., вказана сума підлягає відшкодуванню відповідачем.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам, витрати на проведення експертизи підлягають стягненню з відповідача у повному розмірі.

Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України № 7-93 від 21.01.1993 "Про державне мито", розмір держмита від пред'явлених позивачем вимог в сумі 2868,66 грн. (1827,72 грн. - заборгованості, 522,94 грн. - індексу інфляції, 408,59 грн. - пені, 109,41 грн. - річних) становить 102 грн.

Позивач меморіальним ордером № 0104 від 26.03.2007, оплатив 102 грн. держмита і платіжним дорученням № 76 від 16.01.2008 ще 102 грн. держмита, у зв'язку з чим позивачу підлягає поверненню із держбюджету України зайво перераховане держмито у сумі 102грн.

На підставі висловленого, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, у зв’язку з чим, рішення господарського суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 14.01.2008 у справі № 2-14/7018-2007 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БАНРО" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  В.І. Гонтар

Судді                                                                                Ю.В. Борисова

В.М. Плут