ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2008 р.

Справа № 03/51-2А.

за позовом Теремнівського споживчого товариства, м. Луцьк

до відповідача Луцької об’єднаної державної податкової інспекції, м. Луцьк

про часткове скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 13.02.2008р.

Суддя Сініцина Л.М.

При секретарі Пастушук А.М.

Представники:

від позивача: Данилік Ф.Я. –заст. нач. юрид. відділу, дов. в справі

від відповідача: Дячук В.М. –заст. нач. юридич. відділу, дов. в справі

Згідно статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) в судовому засіданні 20.05.2008р. було оголошено перерву до 23.05.2008р., для подачі сторонами доказів по справі.

На клопотання представників сторін фіксування судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.

Суть спору: Теремнівське споживче товариство просить суд скасувати рішення Луцької об’єднаної державної податкової інспекції про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 13.02.2008р. в частині 13 332,72 грн. Свої вимоги обґрунтувало тим, що відповідно до п.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов’язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією та законами України. Рішення відповідачем прийнято за порушення вимог п.2 п.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні №637 від 15.12.2004р. Штрафна (фінансова) санкція згідно рішення застосована на підставі п.11. ст. 11 ЗУ «Про державну податкову службу в Україні»та згідно з ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995р. №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки». Визначення поняття штрафу дається у статті 241 Господарського кодексу України. Перевіркою встановлено, що більше трьох років тому мав місце факт виплати заробітної плати, за наявності податкового боргу. Однак, стаття 250 ГК встановлює строк застосування адміністративно-господарських санкцій протягом 6 місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через 1 рік з дня порушення. Штрафна санкція в сумі 13 332,72 грн. до споживчого товариства застосована неправомірно. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні №637 від 15.12.2004р. не містить жодних обмежень щодо виплати заробітної плати з готівки за наявності податкового боргу, а пункти 2,5 Положення не встановлюють обов’язкової виплати заробітної плати з коштів, отриманих з банківської установи. Відповідач прийняв рішення про застосування штрафної санкції за відсутності порушення нормативного акту.

Відповідач у запереченнях просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що підприємства, що мають податковий борг, здійснюють виплати, що пов’язані з оплатою праці (крім виплат через екстрені (невідкладні) обставини), виключно за рахунок коштів, одержаних з установ банків. Під час перевірки встановлено, що за Теремнівським СТ рахувався податковий борг в період з 30.12.2004р. по 31.01.2005р., з 10.01.2005р. по 25.02.2005р. за платежем земельний податок по Лищенській, Піддубцівській, Романівській сільських радах, з 10.01.2005р. по 29.04.2005р. за платежем збір за забруднення навколишнього природного середовища, з 10.01.2005р. по 25.02.2005р. за платежем комунальний податок Лищенська сільська рада. Згідно касової книги, видаткових касових ордерів та відомостей на заробітну плату встановлено факти виплат з готівкової виручки, пов’язаних з оплатою праці, за період наявного податкового боргу, на суму 13 332,73 грн. Відповідальність за вказане порушення передбачена абз. 4 п.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»від 12.06.1995р. Рішення винесене згідно чинного законодавства. Луцька ОДПІ не погоджується із посиланням у позовній заяві на Господарський кодекс, статті 238,250. Фінансова санкція, яка є предметом розгляду справи і була застосована, - грошова сума, що стягується за порушення вимог Указу Президента, а не господарського кодексу. Стаття 250 ГК не застосовується до оспорюваних правовідносин, оскільки Указ є спеціальним і не містить в собі відсилочної норми на статтю 250 ГК України. В даних правовідносинах Луцька ОДПІ не є суб’єктом, наділеним господарською компетенцією, а також безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб’єкта господарювання. Наведені обставини підтверджені Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.12.2007р.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та послався на те, що відповідач провів перевірку і встановив порушення поза межами 1095 днів; представник відповідача позов заперечив з підстав, викладених у запереченнях та послався на те, що 1095 днів до даних правовідносин не застосовується і в цих випадках можна застосовувати санкції без обмеження терміном; з приводу зазначеного в рішенні п.2 п.5 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні»№637 від 15.12.2004р., пояснив, що це описка.

Із досліджених матеріалів справи, пояснень представників сторін, оглянутої в судовому засіданні касової книги, господарський суд,

В С Т А Н О В И В:

Актом Луцької об’єднаної державної податкової інспекції від 04.02.2008р. «Про результати виїзної планової перевірки Теремнівського споживчого товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2004р. по 30.09.2007р.»(а.с.12-27) було встановлено порушення п. 2.12, п.п. 5.7 п.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління національного банку України від 19.02.2001р. №72, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 березня 2001 року за №237/5428 згідно касової книги, видаткових касових ордерів та відомостей на заробітну плату; виявлено факти виплат з готівкової виручки, пов’язаних з оплатою праці, за період наявного податкового боргу; підприємством виплачено заробітної плати з виручки за період з 31.12.2004р. по 31.01.205р. в сумі 13 332,73 грн. (а.с.25-27).

За результатами перевірки Луцькою об’єднаною держаною податковою інспекцією 13.02.2008р. було прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення п.2 п.5 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні»№637 від 15.12.2004р., на підставі п.11 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»та ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995р. №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

Відповідно до абзацу 1 підпункту 2.12 пункту 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.02.2001р. №72, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.2001р. за №237/5428, чинного у перевіряємий період з грудня 2004 року по січень 2005 року, «готівкова виручка підприємств (підприємців), крім готівки, одержаної з банку та не використаної за призначенням, може використовуватися ними для забезпечення потреб, що виникають у процесі їх функціонування, а також для проведення розрахунків з бюджетами та державними цільовими фондами за податками і зборами (обов’язковими платежами). Підприємства, що мають податковий борг, здійснюють виплати, що пов’язані з оплатою праці (крім виплат через екстрені (невідкладні) обставини), виключно за рахунок коштів, одержаних з установ банків».

Пунктом 5.7 пункту 5 вказаного Положення визначені дії контролюючого органу під час перевірки витрачання готівки з виручки на виплати, пов’язані з оплатою праці і вказується на необхідність встановлення факту дотримання підприємством чинного порядку витрачання готівкової виручки; факту податкового боргу, що обліковується в органах державної податкової служби України; факту проведення підприємством зазначених виплат за наявності податкового боргу; факту здійснення виплат саме за рахунок готівкової виручки чи за рахунок коштів, одержаних в установі банку.

Пункт 2 «Вимоги до організації готівкових розрахунків»Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. №637, на яке посилається відповідач у рішенні про застосування штрафних (фінансових) санкцій складається з 13 підпунктів, а пункт 5 «Порядок визначення строків здавання готівкової виручки (готівки) та розрахунку ліміту каси –14 підпунктів». Відповідач же не конкретизує в рішенні, які саме підпункти пунктів 2 та 5 Положення позивачем порушені. До того ж, це Положення набрало чинності з 15.02.2005 року і не передбачає обов’язкової виплати заробітної плати за рахунок коштів, одержаних в установі банку.

Згідно статті 1 Указу Президента «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»від 12.06.1995р. з подальшими змінами та доповненнями, у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами –громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб’єктами підприємницької діяльності, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за витрачання готівки з виручки від реалізації продукції (робіт, послуг) та інших касових надходжень на виплати, що пов’язані з оплатою праці, за наявності податкової заборгованості –в розмірі здійснених виплат.

Право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України надано органам державної податкової служби у межах компетенції відповідно до пункту 11 статті 11 Закону України від 04.12.1990р. з подальшими змінами та доповненнями.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем дійсно в грудні 2004 року та 26 і 31 січня 2005 року було виплачено згідно видаткових касових ордерів №996,997,998,999,47,61,62,63,64 (а.с. 39-46,63) заробітну плату на підставі платіжних відомостей №1,2,3,4 за листопад 2004 року (а.с. 47-50), №1,2,3,4 за грудень 2004 року (а.с.51-54) та трудової угоди від 29.12.2004р. укладеної з Михальчуком О.П. (а.с.55).

Факт наявності у Теремнівського споживчого товариства податкового боргу з комунального податку, земельного податку та збору за забруднення навколишнього природного середовища у період виплати готівки стверджується особовими обліковими картками (а.с.65-90).

Як вбачається з акту перевірки, той факт за рахунок яких коштів –чи саме готівкової виручки чи одержавних в установі банку, здійснювалася виплата заробітної плати, перевіряючими не з’ясовувався, оскільки в акті не вказано первинні докази згідно яких зроблено висновок що виплати проводились саме з готівкової виручки.

На сторінці 28 акту на звороті зазначено, що заробітну плату виплачено з готівкової виручки (а.с.25 на звороті). На вимогу суду подати докази з яких коштів виплачено зарплату, позивач доказів не подав, пославшись на термін давності і не збереження документів у період більше трьох років.

Відповідно до підпункту 15.1.1 пункту 15.1 статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р. №2181 (далі Закон України №2181) з подальшими змінами та доповненнями, за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов’язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше 1095 дні, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була подана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов’язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов’язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно пункту 17.3 статті 17 Закону України №2181 сплата (стягнення) штрафних санкцій прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум.

Преамбулою вказаного закону передбачено, що цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Оскільки нарахування штрафних санкцій за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності врегульовані Указом Президента України, а не Законом України про податки, і на ці правовідносини розповсюджується Закон №2181, а штрафні санкції у сфері регулювання обігу готівки є подібними, суд застосовує аналогію Закону.

Отже, податковий орган при проведенні перевірки позивача в січні 2008 року мав дотримуватися вимог підпункту 15.1.1 пункту 15.1 статті 15 Закону України №2181. Тобто, перевірка товариства та нарахування йому відповідачем штрафних (фінансових) санкцій в сумі виплаченої заробітної плати в грудні 2004 року поза межами 1095 днів є незаконними.

Відповідно до статей 1,2 Господарського кодексу України (далі ГК України) цей кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання; учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

За порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб’єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб’єкта господарювання та ліквідацію його наслідків (частина 1 статті 238 ГК України).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку встановленому законом можуть застосовувати до суб’єктів господарювання адміністративно-господарські штрафи (санкції), встановлені цим кодексом та іншими законами (стаття 239 ГК України).

Згідно частини 2 статті 241 ГК України перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Отже, правовідносини, що є предметом спору регулюються ГК України.

А відповідно до статті 250 ГК України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом

Таким чином, позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи і підлягають до задоволення повністю.

На підставі вищевикладеного заперечення відповідача судом до уваги не приймаються. Крім того, в рішенні, що є предметом оскарження, відповідач посилається на встановлене порушення Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні №637 від 15.12.2004р., яке набрало чинності з 15.02.2005 року, а правовідносини, що є предметом спору відбулися у грудні 2004 року та січні 2005 року.

Керуючись статтями 1,2,238,239,241,250 Господарського кодексу України, Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», Законами України «Про державну службу в Україні», «Про порядок погашення зобов’язань платника податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні №637, статтями 70,71,86,94,158-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити повністю.

Рішення Луцької об’єднаної державної податкової інспекції № від 13.02.2008р., яким Теремнівському споживчому товариству визначено суму штрафних (фінансових) санкцій 13 406 грн., скасувати в частині застосування штрафної (фінансової) санкції в сумі 13 332,72 грн.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20 денний строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього 20 денного строку. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Заява про апеляційне оскарження постанови може бути подана до адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                          Л.М.Сініцина

В повному обсязі постанову складено ___05.2008 року.