ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2008 р. Справа № 49/487-07 (н.р. 33/258-06)

вх. № 13019/3-49

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

прокурора - Гавриленко О.В., посвідчення № 173 від 23.08.2007 року позивача - Биков Д.В., дор. № 08-11/4182/2-07 від 10.12.2007 року відповідача - не з'явився

розглянувши справу за позовом Прокурора м. Харкова в особі Харківської міської Ради, м. Харків

до ВАТ Завод "Березівські мінеральні води" с. Березівське

про звільнення та повернення земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога прокурора про звільнення відповідачем самовільнозайнятої земельної ділянки загальною площею 24 кв.м. по вулиці Гвардійців Широнінців, 127 у м. Харкові (зазначеної в плані-схемі земельної ділянки акту №1108/06 від 12.07.06р.) та повернення її Харківській міській раді з приведенням у придатний для подальшого використання стан. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, в порушення вимог ст. 125 Земельного кодексу України, користується вищевказаною земельною ділянкою без документів, що посвідчують право користування нею.

Прокурор в судовому засіданні підтримує позовні вимоги та просить суд задовольнити позов. Через канцелярію суду надав клопотання про зупинення провадження по даній справі до завершення перевірки законності використання земельної ділянки площею 24.кв.м., розташованої по вул. Гвардійців Широнинців, 127 в м. Харкові.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги в заявленого позову підтримує в повному обсязі. Підтримує заявлене прокурором клопотання про зупинення провадження по справі.

Суд розглянувши заявлене прокурором клопотання, вважає його безпідставним та відмовляє в його задоволенні, оскільки ст. 79 ГПК України встановлено виключний перелік підстав для зупинення провадження по справі, яким не передбачено зупинення провадження у разі проведення перевірок, ревізій тощо.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В попередніх судових засіданнях проти позову заперечував з мотивів, вказаних у відзиві на позовну заяву, зокрема, стверджує, що на момент подання позову відповідачем не було здійснено дій по будівництву і встановленню тимчасового торгівельного павільйону по продажу продукції власного виробництва за адресою: м. Харків, вулиця Гвардійців Широнінців, 127, також зазначається, що відповідач не згодний з наданим позивачем актом №1108/06 від 12.07.06р., так як він був складений в односторонньому порядку і не підтверджує факту здійснення порушень чинного земельного законодавства відповідачем, крім того у відзиві стверджується, що обставини, викладені в акті обстеження не підтверджується жодним доказом, а тому він не є належним та достатнім доказом здійснення порушень, викладених в позовній заяві, у зв’язку з чим відповідач просить суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог та покласти на позивача судові витрати у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін та прокурора, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

Рішенням 40 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 28.09.2005 року № 170/05 відповідачу було надано в оренду земельну ділянку в межах акту встановлення меж земельної ділянки на місцевості від 19.05.2004р. № 8095 площею 78 кв.м. по вулиці Гвардійців Широнінців, 127, для будівництва тимчасового торгівельного павільйону по продажу продукції власного виробництва.

Обґрунтовуючи вимогу про звільнення та повернення земельної ділянки прокурор посилається на порушення відповідачем діючого законодавства, зокрема, в частині використання відповідачем земельної ділянки без документів, що посвідчують право користування нею.

Суд вважає позов прокурора безпідставним та не доведеним належними доказами, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 125 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Згідно до ч. 3 цієї статті приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Прокурор, як на доказ використання відповідачем спірної ділянки, посилається на те, що при здійсненні перевірки дотримання земельного законодавства відділом самоврядного контролю за використанням та охороною земель управління земельних відносин Харківської міської ради було обстежено земельну ділянку по вулиці Гвардійців Широнінців, 127 у м. Харкові площею орієнтовно 24 кв. м., за результатами якого складено акт № 1108/06 від 12.07.06 року, згідно якого відповідачем використовується вищезазначена земельна ділянка для експлуатації та обслуговування торгівельного павільйону та для здійснення торгівельної діяльності продукцією власного виробництва.

Крім того, 15.02.2007 року представником позивача наданий до матеріалів справи акт обстеження спірної земельної ділянки № 2421 від 22.11.2006 року.

Суд, дослідивши надані докази, вважає за необхідне зазначити, що ці акти обстеження відділу самоврядного контролю за використанням та охороною земель управління земельних відносин Харківської міської ради не містять посилань на відповідні докази – документи або пояснення осіб, які здійснювали торгівельну діяльність, які дозволили б дійти висновку щодо використання земельної ділянки саме відповідачем - ВАТ „Завод „Березовські мінеральні” води”. Наведений висновок, відповідно до змісту актів, зроблений на підставі того, що рішенням 40 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 28.09.2005 року № 170/05 відповідачу було надано в оренду земельну ділянку в межах акту встановлення меж земельної ділянки на місцевості від 19.05.2004р. № 8095 площею 78 кв.м. по вулиці Гвардійців Широнінців, 127, для будівництва тимчасового торгівельного павільйону по продажу продукції власного виробництва. Проте прийняття позивачем наведеного рішення не є підставою стверджувати про зайняття та використання земельної ділянки відповідачем. Посилання позивача на те, що оскільки у спірному кіоску здійснюється реалізація продукції відповідача, а тому і кіоск належить відповідачеві, суд вважає безпідставними. Крім того прокурором та позивачем не надано до суду жодного доказу в підтвердження реалізації саме відповідачем продукції власного виробництва - товарно-транспортної, бухгалтерської документації. До того ж, фотографічний знімок кіоску розташованого на спірній земельній ділянці свідчить про те, що кіоск, має напис не лише „Березовська мінеральна вода”, а й напис “Нова Баварія”.

Ці акти обстеження складені представниками позивача в односторонньому порядку. Доказів, які б підтвердили повідомлення відповідача про час і місце його складання, відмову від участі в обстеженні та підписанні акту, прокурор до суду не надав.

Посилання позивача на те, що участь або присутність представників іншої сторони при складанні зазначеного акту не передбачається не може бути прийнято судом до уваги, оскільки типовою формою бланку акту обстеження земельної ділянки, затвердженого наказом Департаменту управління містобудування, архітектури та земельних відносин № 20к від 19.12.2006р., окремим рядком міститься напис “З актом обстеження ознайомлений”, що передбачає ознайомлення з актом обстеження іншої сторони.

Наданий Харківською міською радою договір про постачання електричної енергії № 6-0246 від 20.04.2004 року укладений між ВАТ "Березівські мінеральні води" та АК "Харківобленерго" також не приймається судом в якості належного доказу в підтвердження використання відповідачем спірної земельної ділянки, оскільки не містить умов які б підтверджували користування відповідачем, як власником торгівельного павільйону розташованого по вулиці Гвардійців Широнінців, 127 електричною енергією. Додаток № 3.1 "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку" , який відповідно до п. 9.1.договору є його невід'ємною частиною до матеріалів справи позивач не надав.

У відповідності до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Згідно з положеннями статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У зв’язку з викладеним суд вважає, що акти обстеження земельної ділянки № 1108/06 від 12.07.2006 року та № 2421 від 22.11.2006 року та інші вищезазначені документи не можуть бути належними доказами на підтвердження того, що відповідач є власником спірного кіоску, або здійснював будь - які дії по будівництву і встановленню тимчасового торгівельного павільйону за спірною адресою.

Інших доказів, щодо набуття відповідачем права власності на вказаний павільйон на відповідних підставах або обставин безпосереднього використання ним цього об’єкту, в обґрунтування заявлених позовних вимог чи заперечень учасниками судового процесу надано.

За таких обставин, прокурором та позивачем не доведено суду факту самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки по вул. Гвардійців Широнинців, 127 у м. Харкові площею 24 кв.м. шляхом розміщення на ній торговельного кіоску, а тому і порушення відповідачем вимог чинного законодавства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що докази, надані позивачем та прокурором, є неналежними, а позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 47-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про зупинення провадження по справі.

В задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення підписаний 15.05.2008 року.

Суддя

49/487-07