ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2008 р. Справа № 56/79-08

вх. № 1828/4-56

Суддя господарського суду Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Гуцевич М.П.

за участю представників сторін:

позивача -

24.06.2008р. - Чала І.М. (довіреність № б/н від 26.03.2008р.);

03.07.2008р. - Пащенко І.О. (довіреність № 08-03-14/260-07 від 12.11.2007р.);

відповідача - Олефиренко С.В. (довіреність бн від 20.03.2008р.);

розглянувши справу за позовом

Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта", м.Київ

до Закритого акціонерного товариства Страхова компанія "Велта", м.Харків

про стягнення 13687,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача частки в страховому відшкодуванні за договором факультативного перестрахування в розмірі 13687,88 грн.

У відзиві на позовну заяву, який було надано до суду 02.04.2008р., відповідач проти позову заперечує, вказує, що відповідач на законних підставах, з урахуванням умов пунктів 4.6., 6.4.2., 6.4.2.5. і 6.4.2.6. Генерального договору, був вимушений відмовити позивачу в виплаті своєї частки страхового відшкодування.

18.06.2008р. на виконання ухвали господарського суду Харківської області від 26.05.2008р. по справі № 56/79-08 Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України надала через канцелярію суду копії проміжної звітності страхової компанії "Велта" за перший та третій квартали 2006 року.

Суд долучає надані документи до матеріалів справи.

23.06.2008р. відповідач надав через канцелярію суду письмові доповнення до відзиву на позовну заяву, де, зокрема, зазначив, що Ковер-нот № 063/05-05-10-06 від 10.02.2006р. між сторонами підписаний не був, передача ризиків фактично не відбулася, домовленості по передачі між сторонами ризику в будь-який інший спосіб досягнуто не було. У позивача не має законних, правових підстав вимагати стягнення з відповідача частки страхового відшкодування в розмірі 13687,88 грн. за договором факультативного перестрахування. До доповнень до відзиву відповідач додав копії платіжних доручень № 669 від 14.05.2008р. про перерахування 2842,28 грн. та № 633 від 08.05.2008р. про перерахування 2842,28 грн.

Надані відповідачем документи долучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги у повному розмірі.

Представник відповідача проти позову заперечує на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву та доповненнях до нього.

У судовому засіданні оголошувалася перерва з 24.06.2008р. до 03.07.2008р. до 10:30 години.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

04.02.2005р. між позивачем та відповідачем був укладений Генеральний договір № 61/16-10 про порядок здійснення факультативного перестрахування (далі - Генеральний договір). Відповідно до п. 1.1. розділу 1, предметом Генерального договору є порядок здійснення сторонами взаємного факультативного перестрахування ризиків як на пропорційній, так і не на пропорційній основі.

З пропозицією АТЗТ СК "Велта" взяти участь у перестрахуванні ризику за договорами страхування чотирьох транспортних засобів, страхувальником двох із зазначених автомобілів 2005 року випуску, вартістю 395417,50 гри. (ТОYОТА LAND СRUISER № АІ 3311 АА, № кузова JTEHT05J002087006 та ТОYОТА LAND СRUISER № АІ 1131 АС, № кузова JTEHT05J302085248) є ТОВ з II "ХЕНКЕЛЬ БАУТЕХНІК", позивач (перестрахувальник) направив відповідачу (перестраховику) сліп (оферту) № 063/05-050-10-06 від 10.02.2006р. із часткою відповідальності перестраховика 15208,75 грн. або 3,85% по обох автомобілях ТОYОТА LAND СRUISER, що належать ТОВ з II "ХЕНКЕЛЬ БАУТЕХНІК".

Як зазначає позивач, 17.02.2006 року, сліп був акцептований відповідачем: підписаний та проставлена печатка. Копія сліпу була відправлена факсом до НАСК "Оранта".

Відповідно до вимог п. 4.6. розділу 4 Генерального договору, позивач направив на адресу відповідача для підписання оригінали Ковер-ноту № 063/05-05-10-06 від 10.02.2006р. (далі - Ковер-нот).

Позивач зазначає, що відповідач, отримавши Ковер-нот № 063/05-05-10-06 від 10.02.2006 року, не вніс жодні зміни і виправлення, та не направив позивачу підписаний з свого боку один примірник зазначеного Ковер-ноту.

Позивач, посилаючись на умови Ковер-ноту, у належні строки сплатив перестрахувальнику премію у загальному розмірі 2 842,28 гри. двома платежами (1-й платіж - 28.02.2006р., платіжне доручення № 2317, 2-ий платіж - 21.07.2006р., платіжне доручення № 7914), в тому числі й премія за 2 автомобілі ТОYОТА LAND СRUISER в однаковому розмірі по 593,14 грн.

14.10.2006р. в м. Києві стався страховий випадок (викрадення) за договором страхування № 05-03-12721 від 19.01.2006р. за участю транспортного засобу ТОYОТА LAND СRUISER № АІ 1131 АС, № кузова JTEHT05J302085248, що належить страхувальнику ТОВ з II "ХЕНКЕЛЬ БАУТЕХНІК".

16.10.2006р. позивачем було надіслано на адресу відповідача повідомлення щодо збитку за Ковер-нотом № 063/05-005-10-0060 від 10.02.2006р.

Після врегулювання страхового випадку позивач направив перестраховику (відповідачу) повний пакет документів на виплату його частки в страховому відшкодуванні на суму 13687,88 грн. лист № 05-05-15/5327 від 26.03.2007р.).

Листом № 773 від 13.04.2007р. відповідач повідомив про відмову у виплаті своєї частини страхового відшкодування, оскільки номер кузова, переданого на перестрахування автомобіля ТОYОТА LAND СRUISER № АІ 1131 АС, відповідно до сліпу № 063/05-05-10-06 від 10.02.2006р., не відповідає номеру кузова, що вказаний у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.

Листом від 25.05.2007р. № 05-05-15/9531 позивач пояснив відповідачу, що номер кузова, зазначений у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу ТОYОТА LAND СRUISER № АІ 1131 АС є JTEHT05J302085248 та зазначив, що цей номер відповідає номеру кузова переданому у перестрахування і вказаному у пункті 3 Додатку 1. до Ковер-ноту № 063/05-05-10-06 від 10.02.2006р., в якому зазначено два транспортних засоби однієї марки, де з технічною помилкою внесено відомості щодо державного реєстраційного знаку.

Як вказує позивач, він, як страховик/ перестрахувальник, сплатив відповідачу премію у повному обсязі за всі транспортні засоби, зазначені у Додатку 1, включаючи транспортний засіб з номером кузова JTEHT05J302085248, з яким стався страховий випадок.

Листом № 1066 від 04.06.2007 року АТЗТ Страхова компанія "Велта" знову відмовила у виплаті своєї частки за цим збитком, пояснюючи це відсутністю копії договору про передачу прав власності на викрадений транспортний засіб.

На запит відповідача позивачем було додатково надано копію договору про передачу прав власності на викрадений транспортний засіб ТОYОТА LAND СRUISER № АІ 1131 АС (лист НАСК "Оранта" від 20.09.2008р. № 05-05-15/18482), проте перестраховик (відповідач) відмовився нести зобов'язання за Ковер-нотом.

У своїх листах від 04.10.2007р. № 2162/1 та від 15.10.2007р. № 2217 відповідач повідомив, що договір про передачу прав власності на викрадений транспортний засіб ТОYОТА LAND СRUISER № АІ 1131 АС не є належним документом і відмова у виплаті відшкодування НАСК "Оранта" є правомірною.

Позивач вказує, що він неодноразово (листами від 18.10.2007р., 15.11.2007р. та 12.01.2008р.) направляв відповідачу для підписання Ковер-нот № 063/05-05-10-06 від 10.02.2006р.

17.01.2008р. (згідно відбитку поштового штемпеля на конверті) відповідач надіслав позивачу лист-відмову від 23.11.2006р. за № 2724, в якому повідомив, що отримавши сліп № 063/05-050-10-06 від 10.02.2006р., відповідно до п. 4.8 Генерального договору, він запропонував внести до сліпу додатково п.10.6 такого змісту: "При настанні страхового випадку страхове відшкодування сплачується з вирахуванням недосплаченого страхового платежу."

Щодо Ковер-ноту № 063/05-05-10-06 від 10.02.2006р., який містив запропонований п. 10.6, відповідач повідомив, що його підписання є недоцільним, оскільки Ковер-нот надісланий після настання страхового випадку.

Позивач вважає, що АТЗТ Страхова компанія "Велта" акцептувала оферту НАСК "Оранта" щодо прийняття ризику по перестрахуванню транспортних засобів на умовах, викладених у Ковер-ноті № 063/05-005-10-0060 від 10.02.2006р., та прийняла перестрахувальну премію у повному розмірі за надання своїх послуг.

Посилаючись на те, що відповідач безпідставно відмовляється нести зобов'язання, порушуючи вимоги чинного законодавства, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача частки в страховому відшкодуванні за договором факультативного перестрахування в розмірі 13687,88 грн.

Ретельно дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування позову та заперечень проти нього, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ВАТ НАСК "Оранта", виходячи з наступного.

13.02.2006р. відповідач отримав від позивача сліп (пропозицію) № 063/05-05-10-06 від 10.02.2006р. на перестрахування, з врахуванням оплати перестрахувальної премії в розстрочку, без підпису та печатки. Відповідачем, як перестраховиком, на підставі пункту 4.8. Генерального договору, були внесені зміни до умов прийняття ризику в перестрахування шляхом внесення в сліп додаткового пункту 10.6. в наступній редакції: "при настанні страхового випадку страхове відшкодування виплачується з вирахуванням недоперерахованого страхового платежу".

Позивач всупереч умовам, зазначеним в пунктах 4.9., 4.10. Генерального договору, не повідомив відповідача про прийняття пропозиції про зміну умов перестрахування, та направив на його адресу Ковер-нот № 063/05-05-10-06 від 10.02.2006р., в якому не були враховані зміни, викладені в пункті 10.6. сліпу № 063/05-05-10-06 від 10.02.2006р., тобто, слід вважати, що позивач відмовив відповідачу в задоволені умови прийняття ризику в перестрахування.

Оскільки позивач відмовився внести зміни в умови передачі ризику на перестрахування, відповідач відмовив в підпису оригіналу Ковер-ноту № 063/05-05-10-06 від 10.02.2006р., де не були враховані внесені відповідачем зміни.

Згідно пункту 4.7 Генерального договору, якщо оферта (пропозиція) не була належним чином акцептована, вона вважається відхиленою, і у сторін, якщо вони не домовляться про інше, не виникає ніяких взаємних зобов'язань.

Відповідно до умов пункту 4.6 Генерального договору, передача ризику одним сліпом без підписання ковер-ноту не допускається і не може мати юридичної сили.

Крім того, відповідно до умов пункту 8.12 Договору № 05-03-12/721 добровільного страхування транспортних засобів від 19.01.2006р., обов'язковою умовою для виплати страхового відшкодування по ризику "Викрадення" є передача страховику права власності на викрадений транспортний засіб. Зазначена дія виконується шляхом підписання між страховиком і страхувальником договору про передачу права власності, який містить відкладальну умову, викрадений транспортний засіб переходить у власність страховика (НАСК "Оранта") з 00-00 годин дня, наступного за днем отримання страхового відшкодування.

Проте при виплаті страхового відшкодування ця обов'язкова умова була зі сторони НАСК "Оранта" проігнорована, виплата страхового відшкодування була здійснена без передачі страховику права власності на викрадений транспортний засіб, про що свідчить лист з поясненнями позивача за вих. № 05-05-15/9531 від 25.05.2007р. про те, що ця умова договору страхування про передачу права власності на викрадений транспортний засіб - не застосовується при роботі з корпоративними VІР клієнтами, що є юридичними особами та є правом страховика, а не обов'язком та така умова застосовується у разі, коли викрадений транспортний засіб знайдено.

Таким чином, судом встановлено, що домовленості між сторонами досягнуто не було, договору перестрахування (ковер-ноту) не було підписано.

Згідно звітності АТЗТ СК "Велта" за звітний перший та третій квартали 2006 року, яка була надана до Державної комісії з регулювання фінансових послуг України по грошовим коштам, які надійшли від позивача , відповідач звітував про зарахування цих коштів як перестрахувальної премії.Але з цього звіту не вбачається за який саме договір були зараховані кошти , оскільки його не можливо ідентифікувати не по номеру договору, не по даті ,не по сумі перерахованій позивачем. Проте, відповідач надав до матеріалів справи довідку бухгалтерії АТЗТ СК "Велта" про помилкове зарахування грошових коштів в сумі 2842,28 грн., як перестрахувальної премії.Тому суд вважає, що цей звіт не є належним доказом прийняття відповідачем зобов"язань за непідписаним ковер-нотом.

08.05.2008р. відповідач платіжним дорученням № 633 здійснив повернення позивачу перерахованої перестрахувальної премії в розмірі 2842,28 грн. 12.05.2008р. позивач знов перерахував ці кошти на рахунок відповідача. 14.05.2008р. відповідач знову здійснив повернення безпідставно перерахованих позивачем коштів платіжним дорученням № 669, проте при відсутності правових підстав позивач, в порушення умов Генерального договору, знов здійснив перерахування коштів в розмірі 2842,28 грн. на рахунок відповідача (платіжне доручення № 7624 від 15.05.2008р.).

Згідно статті 181 Господарського кодексу України, яка передбачає загальний порядок укладання господарських договорів, за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні.

Згідно частини 5 вищевказаної статті, сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей та включити до договору всі прийняті пропозиції.

Частиною 8 цієї статті передбачено, що у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Враховуючи, що конкретний договір страхування укладений не був, ніяких правових наслідків для відповідача він нести не може.

Враховуючи, що Ковер-нот № 063/05-05-10-06 від 10.02.2006р. між сторонами підписаний не був, передача ризиків фактично не відбулася, домовленості по передачі між сторонами ризику в будь-який інший спосіб досягнуто не було, суд дійшов висновку, що у позивача відсутні законні підстави для стягнення з АТЗТ СК "Велта" частки страхового відшкодування в розмірі 13687,88 грн. за договором факультативного перестрахування.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, державне мито та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у разі відмови в позові не підлягають покладенню на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтею 181 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 33, 44, 47-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повний текст рішення підписано "03" липня 2008 року.

Суддя Кухар Н.М.