СУД
Постанова

Іменем України

20
лютого 2008 року

Справа
№ 2-9/15566-2007

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  Плута
В.М.,

суддів                                                                      Гонтаря
В.І.,

Борисової Ю.В.,

за участю
представників сторін:

позивача:          ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1;

відповідача: Прокопця Ігоря Святославовича,
довіреність №  б/н   від 02.04.07;

розглянувши
апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя
Пєтухова Н.С.) від 13.12.2007 у справі № 2-9/15566-2007

за
позовом           суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
(АДРЕСА_1,97650)

до           Білогірської
районної державної лікарні ветеринарної медицини (вул. Індустріальна,
4,Білогірськ,97600)

про
стягнення 1260,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.12.2007 у справі №
2-9/15566-2007 у позові відмовлено.

В основу
рішення покладено головний висновок суду про те, що грошові кошти в сумі
1260,00 грн., які намагається стягнути позивач, були отримані відповідачем
згідно умов договору за надані послуги, який укладений між сторонами у даній
справі, тобто правомірно, і тому підстави для задоволення позову відсутні.

Не
погодившись з цим судовим актом, позивач звернувся до Севастопольського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення
суду скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна
скарга мотивована тим, що суд не в повної мірі встановив обставини справи, що
призвело до прийняття неправомірного рішення.

Так,
позивач зазначає, що послуги, які він отримував від Білогірської районної
державної лікарні ветеринарної медицини, а саме -дослідження на бруцельоз та
лейкоз, є послугами, які повністю фінансуються із бюджетних коштів на підставі
Постанови Кабінету Міністрів України від 15.09.1992 № 478 і Ради Міністрів
Автономної Республіки Крим від 09.04.1996 № 96, а тому договір укладений між
сторонами не обов'язків для виконання. При цьому, позивач вказує, що факт
безоплатності цих послуг підтверджується рішенням у справі № 2-9/1532-2007.

В
апеляційній скарзі суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 також посилається
на нікчемність договору від 17.05.2005 № 17 про проведення
лабораторно-діагностичних послуг.

Представник
відповідача у судовому засіданні з доводами апеляційної скарги не погодився,
вважає рішення господарського суду Автономної Республіки Крим законним та
обґрунтованим, підстав для його скасування не вбачає.

Повторно
розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу
України, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши
матеріали справи на предмет правильності застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З
матеріалів справи вбачається, що 17 травня 2005 року між Білогірською районною
державною лабораторією ветеринарної медицини, в особі директора Тарасенко Г.А.
і ПП ОСОБА_1. був укладений договір № 17 про проведення
лабораторно-діагностичні послуги (том 1, а. с. 13).

Пунктом
1.1 даного договору передбачено, що Замовник (позивач) доручає, а Виконавець
(відповідач) приймає на себе виконання послуг, а саме: бактеріологічних,
серологічних, хімічних, досліджень паразитологій.

Згідно
пункту 2.1. даного договору послуги оплачуються згідно протоколу договірної ціни,
який є невід'ємною  частиною
договору.

Судом
також встановлено, що позивачем, як приватним підприємцем надавались послуги
населенню і в Білогірську районну державну лабораторію ветеринарної медицини
здавалися проби крові сільськогосподарських тварин для серологічних досліджень.

До
бухгалтерії відповідача, який був розпорядником кредитів, позивачем була
внесена оплата за лабораторні дослідження за період з 02 по 29 червня 2005 року
в сумі 1260,00 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткових касових
ордерів відповідача № 538 від 02.06.2005 на суму 256,00 грн., № 542 від
06.06.2005 -150,00 грн., № 550 від 08.06.2005 -146,00 грн., № 560 від
10.06.2005 -142,00 грн., № 567 від 14.06.2005 -238,00 грн., № 582 від
17.06.2005 -186,00 грн., № 593 від 21.06.2005 -20,00 грн., № 621 від 29.06.2005
-122,00 грн.

Дані
обставини справи перевірені апеляційною інстанцією в порядку статті 101
Господарського процесуального кодексу України в повному обсязі, підтверджуються
матеріалами справи та сторонами не заперечуються.

У
матеріалах справи є лист Білогірської районної державної лікарні ветеринарної
медицини за № 01-37/83-0 від 05.12.2007, з якого убачається, що у червні 2005
році позивачем були здані на лабораторне дослідження 630 проб крові КРС,
відповідно до договору № 17 від 17 травня 2005 року, за результатами
дослідження  позивачу були  видані
лабораторні експертизи.

Відповідно
до доповнення до договору № 17 від 17 травня 2005 року Протоколу узгодження
договірної ціни на роботи і послуги, замовник - ПП ОСОБА_1. і Виконавець -
Директор БРГЛВМ Тарасенко Г.А. підтверджують, що сторонами досягнута
домовленість про величину договірної ціни на виконання робіт і послуг, згідно
прейскуранта.

При
цьому, судова колегія звертає увагу на те, що позивач заперечуючи проти цін на
вказані послуги, будь-якого іншого прейскуранту цін, ніж який представлений
відповідачем і який є у матеріалах справи (том 1, а. с. 19) суду не надав.

Всі
ці обставини справи у своєї сукупності свідчать про те, що здійснюючи платежі
за лабораторні дослідження за період з 02 по 29 червня 2005 року в сумі 1260,00
грн., суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 виходив саме з прейскуранту
цін, який був представлений відповідачем і є у матеріалах справи.

Згідно
Прейскуранта цін Кримської республіканської державної лабораторії ветеринарної
медицини, яка є вищестоящою організацією в порівнянні з Білогірською районною
державною лабораторією ветеринарної медицини, а тому може користуватися її
Прейскурантом, витрата на дослідження на бруцельоз КР коштує 2,12 грн.

З
довідки вих. № 01-81-62 від 07.12.2007 убачається, що відповідно до договору №
17 від 17 травня 2005 року позивачу були надані відповідачем послуги -
лабораторні дослідження на загальну суму 1260,00 грн.

Відповідно
статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України сторони мають
довести суду обставини, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або
заперечень тими засобами доказування, якими мають бути підтверджені певні
факти.

Посилання
позивача на судовий прецедент, а саме справу № 2-9/1532-2007 за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Білогірської районної державної лікарні
ветеринарної медицини про стягнення 8766,40 грн., колегія суддів вважає
неспроможним, оскільки у вказаній справі сторони не знаходились у договірних відносинах.
Також, обставини у зазначеній справі свідчать про те, що послуги відповідачем
не надавались. Проте, у даній справі суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1
практично повторює доводи викладені в позовній заяві підприємця ОСОБА_2.,
зокрема те, що договірних відносин у сторін не має. Таки обставини
спростовуються матеріалами справи та вказують на хибність доводів позивача в
цій частині. Більш того, в Україні не існує інституту прецедентного права.

Крім
того, апеляційна інстанція вважає необхідним зазначити, що позивачем в позовній
заяві не визначена правова природа суми, яка є предметом позову. Так, місцевий
суд в рішенні, що оскаржується визначив цю суму як заборгованість. Таке
посилання суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 в процесі апеляційного провадження не заперечував. Проте,
колегія суддів з матеріалів справи вбачає, що ця спірна сума фактично не може
вважатися боргом. Обставини справи свідчать про те, що у Білогірської районної
державної лікарні ветеринарної медицини не має боргу перед суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1, ніякими доказами такий факт не
підтверджений, а тому вимоги про стягнення боргу взагалі є необґрунтованими і
задоволенню не підлягають.

Однак,
суд апеляційної інстанції також приймає до увагу норму матеріального права, на
яку позивач послався у позовній заяві, а саме статтю 1212 Цивільного кодексу
України. Вказана норма містить загальні положення про зобов'язання у зв'язку з
набуттям, збереженням майна без достатньої                  правової підстави. Проте, як
було встановлено судом, у даному випадку, правовою підставою отримання
відповідачем спірних коштів з'явився договір від 17.05.2005 за № 17 про
проведення лабораторно-діагностичних послуг, який в силу норм зобов'язального
права, був обов'язковим сторонами до виконання.

Так,
відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України та положень  статті 193 Господарського кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог
діючого законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або
зміна його умов не допускається,  якщо
інше не встановлено договором чи законом.

Колегія
суддів враховує загальні засади цивільного законодавства, а саме свободу
договору, що передбачено статтею 3 Цивільного кодексу України.

При
цьому, суд апеляційної інстанції також виходить з того факту, що договір від
17.05.2005 № 17 про проведення лабораторно-діагностичних послуг ніким у
судовому порядку визнаний недійсним не був, що робить неспроможними посилання
позивача на його нікчемність.

З
урахуванням викладеного, судова колегія
вважає, що рішення господарського суду Автономної Республіки Крим є
законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись
статтею 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.
Апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.
Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.12.2007 у справі
№ 2-9/15566-2007 залишити без змін.

Головуючий
суддя
В.М. Плут

Судді                                                                                В.І. Гонтар

Ю.В. Борисова