ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2008 р.

№ П-18/120

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого судді

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

ТзОВ "Оріана-Галев"

на постанову

від 24.10.07 Львівського апеляційного господарського суду

у справі

№ П-18/120 господарського суду Івано-Франківської області

за позовом

Прокурора Івано-Франківської області в інт. держави в особі Головного управління агропромислового розвитку Івано-Франківської облдержадміністрації

до

ТзОВ "Оріана-Галев"

про

визнання недійсним договору від 06.12.02 №11/058 та повернення 246298 грн. –коштів перерахованих на виконання умов договору, 69191 грн. –інфляційних витрат, 99630,23 грн.- штрафних санкцій

У справі взяли участь представники сторін:

від позивача: Бойчук М.Й., довір. від 31.03.08 №173/01-13/05

від відповідача: не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 12.09.2007р. (суддя Б.П.Гриняк), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.10.07 (колегія суддів: Дубник О.П.. Орищин Г.В., Якімець Г.Г.), позовні вимоги частково задоволено: визнано недійсним та припинено на майбутнє договір про надання послуг від 06.12.02р. №11/058, укладений між Головним управлінням сільського господарства і продовольства Івано-Франківської облдержадміністрації та ТзОВ «Оріана-Галев»; застосовано двосторонню реституцію і зобов'язано відповідача повернути Головному управлінню агропромислового розвитку Івано-Франківської облдержадміністрації 156898 грн. перерахованих на виконання умов договору. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення судів в частині задоволених позовних вимог мотивоване п.1 ст.216, ст.227 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.48 Цивільного кодексу УРСР, ст.35 Господарського кодексу України, на підставі яких місцевим господарським судом зроблено висновок про недійсність договору від 06.12.02р. №11/058 про надання послуг, укладеного між позивачем та відповідачем, як такого, що не відповідає вимогам закону, оскільки останній на момент укладення такого договору не мав необхідного обсягу цивільної правоздатності (ліцензії на здійснення захоронення отрутохімікатів). Відмовляючи в задоволені решти позовних вимог, суди дійшли висновку, що кошти в сумі 89400 грн., перераховані на виконання умов спірного договору - придбання тари для затарювання, поверненню не підлягають, так як відповідачем виконані такі зобов'язання за цим договором, а стягнення з відповідача 69191 грн. інфляційних витрат та 99630,23 грн. штрафних санкцій є безпідставним.

ТзОВ "Оріана-Галев" в касаційній скарзі просить прийняті судові акти скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скаржник вважає, що на момент укладення спірного договору діяв ЦК України в редакції 1963 року, яким не було передбачено обов'язку мати ліцензію, а норма ст. 227 ЦК України набрала законної сили тільки з 01.01.04р. Оскільки договір після набрання законної сили новим ЦК України продовжував діяти, то ТзОВ "Оріана –Галев" зверталося до Калуської міської ради за наданням згоди на отримання ліцензії, але отримало відмову. На думку скаржника наявність ліцензії на захоронення небезпечних відходів є необов'язковою.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

06.12.02р. між Головним управлінням сільського господарства і продовольства Івано-Франківської облдержадміністрації (замовник), правонаступником якого є Головне управління агропромислового розвитку Івано-Франківської облдержадміністрації, відповідно до розпорядження Івано-Франківської облдержадміністрації №492 від 20.09.2005р. та ТзОВ «Оріана-Галев»(виконавець) укладено договір №11/058 про надання послуг, згідно умов якого Головне управління сільського господарства і продовольства 1вано-Франківської облдержадміністрації фінансувало через виконавця виготовлення та погодження проекту і згідно кошторису вартість робіт по захороненню отрутохімікатів.

На виконання умов договору №11/058 від 06.12.02р. позивачу було виділено з обласного бюджету 246298 тис.грн., з яких освоєно на виготовлення проектної документації і підготовку сховища для захоронення -156898 грн., придбання тари для затарювання пестицидів - 89400 грн.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 22.05.07р. №16/10 відмовлено в задоволенні позову Головного управління агропромислового розвитку Івано-Франківської ОДА до ТзОВ "Оріана-Галев" про зобов'язання провести захоронення отрутохімікатів на полігоні токсичних відходів, який належить відповідачу. Було встановлено, що у ТзОВ «Оріана-Галев»відсутня ліцензія на даний вид діяльності, передбачений ст.17 Закону України "Про відходи" від 05.03.1998р.

Згідно ч.2 ст.35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Доводи касаційної скарги про те, що предметом укладення договору на захоронення відходів є майбутні дії, а наявність ліцензії чи дозволу на укладення такого договору законодавством не передбачено є помилковими з огляду на таке.

Відповідно до п.39 ст. 9 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" від 01.06.2000р. ліцензуванню підлягають операції у сфері поводження з небезпечними відходами.

Згідно ст. 11 цього закону орган ліцензування приймає рішення про видачу ліцензії або про відмову у її видачі. Рішення про відмову у видачі ліцензії може бути оскаржено у судовому порядку.

Пунктом 1 Договору №11/058 від 06.12.02 зазначено, що виконавець –ТзОВ "Оріана –Галев" зобов'язується провести захоронення отрутохімікатів, власником яких є держава в кількості 180 т на полігоні токсичних відходів, якій належить виконавцю.

Згідно п. "н" ст.17 Закону України «Про відходи»від 05.03.98р. №187/98-ВР, із змінами та доповненнями, суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані мати ліцензії на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами і/або на право провадження діяльності, пов'язаної із збиранням і заготівлею окремих видів відходів як вторинної сировини, і/або дозвіл на транскордонне перевезення небезпечних відходів.

Статтею 227 ЦК України передбачено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Доводи скаржника про неправомірне застосування судом ст. 227 ЦК України, колегія суддів до уваги не приймає. Відповідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України , положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками попередніх судових інстанцій про те, що укладений 06.12.02 договір №11/058 є недійсним.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування прийнятих судових актів відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117,1119,11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТзОВ "Оріана-Галев" залишити без задоволення, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 12.09.2007р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.10.07 у справі № П-18/120 господарського суду Івано-Франківської області –без змін.

Головуючий В.Овечкін

Судді: Є.Чернов

В.Цвігун