ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
698-166, факс 7-44-62
П О С Т А Н О В А

"26" лютого 2008
р.
Справа № 16/23

„11” год. „00” хв.

Господарський суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Фесюри М.В.,

при секретарі  - Козацькому А.В.,

за
участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідача -1
-Соловей Н.М., Куліш Ю.А.,

від відповідача -2 -ОСОБА_4

розглянувши
в м. Чернігові у відкритому судовому засіданні справу

за
ПОЗОВОМ:                Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_3

(АДРЕСА_1 )

До
ВІДПОВІДАЧА - 1:          Державної
податкової інспекції у Ріпкинському районі

Чернігівської області

(АДРЕСА_2)

До
ВІДПОВІДАЧА - 2:           Інспектора
податкової служби державної податкової інспекції у

Ріпкинському районі  Чернігівської
області ОСОБА_4

(АДРЕСА_2)

Про
визнання незаконними дій та

скасування
податкового повідомлення - рішення.

Заявлено позов про визнання
протиправними дій посадової особи органу державної податкової служби при
проведенні податкової перевірки.

Справа надійшла з Ріпкинського
районного суду за підсудністю. Відповідно до частин 5,6 ст.22 КАС України,
адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в
порядку, встановленому цією статтею, розглядається адміністративним судом, до
якого вона надіслана. Спори між адміністративними судами щодо підсудності не
допускаються.

За клопотанням позивача судом
залучено до справи другого відповідача -ДПІ в Ріпкинському районі.

Після
неодноразової зміни предмету позову
позивач визначився зі своїми вимогами, виклавши їх в наступній редакції:

-          скасувати податкове повідомлення -рішення ДПІ у
Ріпкинському районі від 21.01.08 №/3;

-          визнати незаконними дії інспектора ДПІ у Ріпкинському
районі ОСОБА_4 по продовженню строків виїзної планової перевірки СПД ОСОБА_3;

-          визнати незаконними дії ДПІ у Ріпкинському районі щодо
обмеження права позивача по застосуванню товарних чеків при нарахуванні
податкового кредиту;

Відповідач-1
в своїх запереченнях посилається на те, що податковий кредит повинен
підтверджуватись податковими накладними, невідповідність оформлення товарних
чеків нормам Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в
Україні”, та на те, що зустрічними перевірками не підтверджено взаємовідносини
позивача з контрагентами.

Відповідач-2
заперечив проти позову, посилаючись на законність своїх дій та в своїх
поясненнях вказав на те, що не в змозі була підписати акт в останній день
перевірки через неявку підприємця.

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши надані докази, суд,-

ВСТАНОВИВ:

31.08.2007р. державною податковою
інспекцією у Ріпкинському районі складено акт №94/17-208/НОМЕР_1/536 про
результати виїзної планової перевірки суб'єкта господарювання ОСОБА_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, з питань дотримання вимог податкового та
валютного законодавства за період з 01.04.2005 року по 30.06.2007 року.

Відповідно
до зазначеного акту на підставі направлення від 13.08.07 №197, виданого ДПІ у
Ріпкинському районі, службовою особою податкового органу на підставі ст. 11,
п.1 ст. 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” від
04.12.1990 №509 -XII (із змінами та доповненнями) та відповідно до плану
-графіку проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання проведена
планова виїзна документальна перевірка фінансово -господарської діяльності з
питань дотримання суб'єктом господарювання -фізичною особою ОСОБА_3 вимог
податкового  та валютного законодавства
за період з 01.04.2005 року по 30.06.2007 року відповідно до затвердженого
плану перевірки, наведеного у додатку до акта. Перевірка проводилась з 13.08.07
по 23.08.07.

Згідно
п.3.2 Акту:

Перевіркою
встановлено, що СПД ОСОБА_3 в порушення п.п.7.2.6 ст.7 Закону України „Про
податок на додану вартість” було віднесено до податкового кредиту в податкових
деклараціях з податку на додану вартість за 2 та 3 квартали 2006 року суми, які
не було підтверджено податковими накладними.

Таким
чином, перевіркою правильності визначення повноти нарахування та своєчасності
сплати податку на додану вартість встановлено завищення податкового кредиту з
податку на додану вартість СПД ОСОБА_3 за другий та третій квартали 2006 року у
розмірі 5850,00грн.

Як вбачається з акта перевірки, СПД
ОСОБА_3 даний акт не підписав, у зв'язку з чим посадовими особами податкового
органу складено акт про відмову від підписання та ознайомлення з актом
документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства від
31.08.07 №3/01-137.

На підставі акта перевірки ДПІ у Ріпкинському районі
було прийнято податкове повідомлення -рішення №/0 від 10.09.2007р.,
яким позивачу донараховано податкового зобов'язання в розмірі 5850,00грн. за
основним платежем та застосовано 2925,00грн. штрафних (фінансових) санкцій.

За
результатами первинного адміністративного оскарження вказаного рішення,
рішенням №1582/10/17-012 від 10.10.07 про результати розгляду первинної скарги
Державна податкова інспекція у Ріпкинському районі скасувала податкове
повідомлення -рішення в частині визначення штрафної (фінансової) санкції з
податку на додану вартість в сумі 379,50грн., а скаргу в цій частині
задовольнила.

За
результатами остаточного адміністративного оскарження рішенням Державної податкової
адміністрації України від 18.01.08 №1282/Н/25-0315 про результати розгляду
повторної скарги залишено без змін податкове повідомлення -рішення ДПІ у
Ріпкинському районі від 10.09.07 №/0 про сплату визначеної суми
податкового зобов'язання з податку на додану вартість, з урахуванням рішення
ДПІ у Ріпкинському районі від 10.10.07 №1582/10-17-012, прийнятого за розглядом
первинної скарги (від 10.10.07 №/1) та рішення державної податкової
адміністрації у Чернігівській області від 12.11.07 №361/Н/25-020, прийняте за
розглядом повторної скарги представника СПД -фізичної особи ОСОБА_3, а скаргу
без задоволення.

З'ясувавши обставини, за якими
проводилась перевірка та приймалось спірне податкове повідомлення - рішення,
суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з
наступних підстав.

Термін планової перевірки
встановлений з 13.08.2007р. по 23.08.2007р., про що зазначено в повідомленні №
182/17-206 від 02.08.2007р. про проведення перевірки та направленні на
перевірку № 197 від 13.08.2007р., виданому відповідачу -2.

Відповідно до ст. 11-1 Закону України
„Про державну податкову службу в Україні” планова виїзна перевірка проводиться
за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності платника податків
за  письмовим рішенням керівника
відповідного органу державної податкової служби не частіше одного разу на
календарний рік.

Тривалість планової виїзної перевірки
не повинна перевищувати 20  робочих  днів,
а  щодо  суб'єктів
малого підприємництва - 10 робочих
днів.

Подовження термінів  проведення
планової  виїзної  перевірки можливе на термін не більш як
10  робочих  днів,
а стосовно суб'єктів  малого  підприємництва  -
5  робочих  днів.

Відповідно до ст.11-2 цього Закону
перед проведенням перевірки платнику податків під розписку надається
,зокрема,  направлення  на перевірку,
в якому зазначаються дата його видачі,
назва  органу  державної
податкової  служби,  мета,
вид (планова   або   позапланова),  підстави,
дата  початку  та
дата закінчення перевірки,
посади,  звання та прізвища
посадових  осіб органу  державної податкової служби,  які проводитимуть перевірку.

Направлення на перевірку є  дійсним
за  умови  наявності
підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого
печаткою органу державної податкової служби.

Сторонами у справі не заперечується,
що термін перевірки, визначений законом та зазначений у направленні на
перевірку,  начальником органу державної
податкової служби не продовжувався.

Це також підтверджується відомостями
, викладеними у рішенні про результати розгляду первинної скарги №
1582/10/17-012 від 10.10.2007р.,прийнятому начальником ДПІ у Ріпкинському
районі.           Так , у вказаному
рішенні начальник податкового органу повідомив платника податків про те, що
терміни проведення перевірки дійсно визначені і залишені без змін відповідно до
отриманого позивачем 13.08.2007р. направлення № 197, тобто з 13.08.2007р. по
23.08.2007р.

Відповідно до п.1.3 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного
законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами,
затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від
11.06.2004р.  N 326, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 30 червня 2004 р. за N 803/9402, термін проведення
перевірки -  це  проміжок
часу  між  датою початку   і
датою  закінчення  документальної  перевірки. Датою закінчення перевірки є  дата
підписання  акта  перевірки. Термін проведення  перевірки
зазначається  у письмовому
повідомленні про проведення перевірки.

При цьому суд не застосовує наказ ДПА
України від 11.10.2005р.  N 441 „Про
затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку складання плану-графіка
перевірок суб'єктів господарювання та взаємодії між структурними підрозділами
при їх проведенні”, на який в своїх запереченнях посилаються відповідачі,
оскільки цей наказ не зареєстрований в Міністерстві юстиції України.

Виходячи з наведених норм, перевірка
позивача , за умови відсутності рішення начальника податкового органу про
продовження її терміну, повинна була закінчитись 23.08.2007р. шляхом підписання
акта перевірки.

Однак, датою підписання акту
зазначено 31.08.2008р., тобто , в порушення вимог діючого законодавства
відповідач -2 проводив перевірку після закінчення терміну, тим самим самостійно
продовживши її термін на строк з 24 по 31 серпня 2007р.

Заперечення відповідачів стосовно
того, що акт перевірки не міг бути своєчасно підписаний внаслідок незнаходження
позивача за реєстраційною адресою та неявки останнього на виклик податкового
органу для підписання акту, судом не можуть бути прийняті до уваги з наступних
підстав.

Напередодні закінчення терміну перевірки,
тобто 22.08.2007р. відповідач -2 разом з працівником управління Пенсійного
фонду України в Ріпкинському районі ОСОБА_5 у присутності підприємця ОСОБА_3
склав акт „Про результати здійснення контролю за наявністю свідоцтва про
державну реєстрацію суб'єктів господарювання, патентів, свідоцтва про сплату
єдиного податку, довідок про трудові відносини”. Як зазначено в акті , контроль
здійснено за місцем провадження підприємницької діяльності -у недобудованому
цеху з виробництва будівельних матеріалів , що знаходиться в АДРЕСА_3.

Як стверджує  податковий інспектор, платник податків в цей
день був запрошений прибути до податкового органу 23.08.2007р. та підписати акт
перевірки .

Допитаний в якості свідка
підприємець, який перевірявся, показав, що він дійсно був запрошений , але не
для підписання акту перевірки. Підприємець підтвердив, що 22.08.2007р. він
отримав листа ДПІ в Ріпкинському районі № 644/17-206 від 21.08.2007р. з вимогою
надати додаткові документальні підтвердження своєї діяльності та письмові
пояснення. Як зазначено у листі , пояснення та підтверджуючі документи
необхідно було надати 23.08.2007р. Отримання
даного листа саме 22.08.2007р. підтверджується відповідним підписом та
відміткою дати на примірнику відповідача.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5
показав, що у його присутності ОСОБА_3 дійсно запрошувався прибути 23.08.2007р.
до податкового органу, однак не для підписання акту перевірки, але точну мету
запрошення він не пам'ятає.

На підставі досліджених доказів слід
дійти до висновку про те, що позивач запрошувався до податкового органу не для
підписання акту перевірки , а для надання додаткових документів і пояснень, які
вказані в листі податкового органу.

Про неготовність завершити перевірку
у встановлений термін та неготовність акту для підписання 23.08.2007р. вказує
також той факт,  що в тексті самого акта
на його п'ятому аркуші містяться посилання на запити про проведення зустрічних
перевірок, датовані пізніше ,в тому числі 27.08.2007р. Отже , незалежно від
знаходження платника податків, акт не міг бути підписаний в останній день
перевірки.

Крім того, податковий орган,
мотивуючи свої дії проведенням перевірки та необхідністю прийняття податкових повідомлень
- рішень, направив листа за № 1328/17-206 від 31.08.2007р. в адресу ОСОБА_3 з
проханням терміново до 03.09.2007р. надати додаткові документи.

Також в день підписання акту
перевірки, а саме 31.08.2007р. відповідачем -2 разом з іншими працівниками
податкової служби був складений акт № 3/01-137 про відмову від підписання та
ознайомлення з актом документальної перевірки дотримання вимог податкового
законодавства, в якому зазначено, що підприємцю ОСОБА_3 був пред'явлений для
підписання акт перевірки та роз'яснено права, однак підприємець відмовився від
ознайомлення та підписання акта перевірки.

Вказані відомості та сам акт відмови
від підпису  спростовуються наявними
доказами, а саме оригіналами проїзних документів, відповідно до яких ОСОБА_3
30.08.2007р. виїхав поїздом до м. Сімферополя, куди прибув 31.08.2007р. та
повернувся звідти до м. Києва 09.09.2007р., а також поясненнями відповідача -2,
за якими він визнав, що 31.08.2007р. позивач був відсутній при підписанні акту
перевірки.

Вказані докази в своїх сукупності
вказують на те, відповідач - 2 фактично незаконно здійснював планову перевірку
позивача до 31.08.2007р. у понад встановлений ст.11-1 Закону України „Про
державну податкову службу в Україні” термін, тим самим самостійно неправомірно
продовживши його.

Відповідно до ст.13 Закону України
„Про державну податкову службу в Україні” посадові   особи
органів   державної податкової
служби зобов'язані  дотримувати
Конституції і  законів України,  інших
нормативних актів, прав та охоронюваних
законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій,
забезпечувати виконання покладених на органи державної  податкової служби функцій та повною мірою
використовувати надані їм права.

За таких обставин позовні вимоги в
частині визнання незаконними дій інспектора ДПІ у Ріпкинському районі ОСОБА_4
по продовженню строків виїзної планової перевірки СПД ОСОБА_3 підлягають
задоволенню.

Дослідивши питання відповідності
спірного повідомлення -рішення вимогам чинного законодавства , суд приходить до
висновку про необхідність його скасування з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач -1, доводячи правомірність
спірного податкового повідомлення -рішення, посилається як на підставу його
прийняття на акт від 31.08.2007р. №94/17-208/НОМЕР_1/536 про результати виїзної
планової перевірки суб'єкта господарювання ОСОБА_3, складений відповідачем -2.

Відповідно до п.1.4,1.5,1.6 Порядку
оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та
валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними
особами, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації
України від 11.06.2004р.  N 326,
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 червня 2004 р. за N 803/9402,
за   результатами  проведеної
документальної  перевірки
складається акт документальної перевірки.

Акт
документальної    перевірки    повинен
містити систематизований
виклад   виявлених   у
ході  перевірки  фактів порушень,  зокрема, норм податкового та валютного
законодавства, а також  невиконання  платником
податків  законних  вимог посадової особи податкових органів, яка
проводила перевірку.

За
результатами   документальної   перевірки
в   акті викладаються   всі
суттєві   обставини   фінансово-господарської діяльності  суб'єкта
підприємницької   діяльності,   які
мають відношення  до  фактів виявлених порушень податкового та
валютного законодавства.

Пунктом 3 цього Порядку встановлено,
що акт документальної  перевірки  складається у двох примірниках та
підписується посадовими  особами  органу
державної  податкової служби  та інших контролюючих органів,  які здійснювали перевірку, платником податків,  а також,
за  їх  наявності,
відповідальними особами    за   ведення
обліку   доходів   і
витрат   суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи.

Після підписання  акта перевірки посадовими особами один його
примірник  (з  додатками)
передається  суб'єкту   підприємницької діяльності  -
фізичній  особі,  про  що
на останній сторінці всіх примірників акта робиться відповідна  відмітка
платника  податків про  його
одержання з зазначенням прізвища та ініціалів,  а також дати одержання акта.

При відмові
суб'єкта  підприємницької  діяльності -фізичної особи від підпису,  що підтверджує вручення йому  акта
перевірки, робиться відповідний запис в акті та один примірник акта
перевірки направляється  платнику  податків
з  поштовим  повідомленням
про одержання.  До  другого примірника акта,  що зберігається в органі державної податкової
служби, додаються документи, що підтверджують факт поштового відправлення та
вручення акта адресату.

Враховуючи, що перевірка проведена з
порушенням вимог закону щодо терміну її проведення, отже відомості, викладені в
акті перевірки є такими, що отримані з порушенням вимог закону, акт перевірки
перед прийняттям початкового повідомлення -рішення на підпис підприємцю не
надавався, відомості про відмову платника податків від підпису акта не відповідають
дійсності, отже такий акт не може розцінюватись як належний доказ відповідно до
ч.3 ст.70 КАС України, згідно з якою докази, одержані з порушенням закону,
судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Відповідно до п.6.1 ст.6 Закону України
„Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами” у разі  коли  сума
податкового  зобов'язання  розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 4  цього  Закону,
такий контролюючий    орган   надсилає
платнику   податків   податкове повідомлення,   в
якому   зазначаються   підстава
для   такого нарахування,  посилання на норму податкового закону,
відповідно до якої  був  зроблений
розрахунок   або   перерахунок
податкових зобов'язань,
сума  податку  чи
збору  (обов'язкового  платежу), належного до сплати, та штрафних
санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про
наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки,  передбачені законом  для оскарження нарахованого податкового
зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності).

Враховуючи , що акт перевірки в
якості розрахунку податкового зобов'язання контролюючим органом та в якості
підстави для прийняття спірного податкового повідомлення -рішення судом не може
братися до уваги, тому спірне податкове повідомлення - рішення підлягає
скасуванню як таке, що не відповідає нормі п.6.1 ст.6 вищенаведеного Закону, а
позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Заперечення відповідачів з цього
приводу судом не приймаються з підстав, викладених вище.

Решта позовних вимог задоволенню не
підлягає з огляду на наступне.

Позивач посилається на обмеження
податковим органом його права нараховувати податковий кредит на підставі
товарних чеків, посилаючись на те що для такого нарахування за відсутності
податкової накладної достатньо лише товарного чека.

Однак, позивач дійшов до помилкового
висновку без системного аналізу норм підпункту 7.2.6 ст.7 Закону України „Про
податок на додану вартість”.

Так вказаним підпунктом визначено, що
податкова  накладна видається платником
податку, який поставляє  товари  (послуги),
на  вимогу  їх
отримувача,  та   є підставою для нарахування податкового кредиту.  Як виняток з цього правила,  підставою
для  нарахування  податкового
кредиту   при поставці  товарів
(послуг)  за готівку чи з
розрахунками картками платіжних систем,
банківськими або персональними чеками
у  межах граничної  суми,
встановленої  Національним  банком
України  для готівкових
розрахунків,  є належним чином оформлений
товарний чек, інший   платіжний   чи
розрахунковий  документ,  що
підтверджує прийняття платежу
постачальником  від  отримувача
таких  товарів (послуг),  з  визначенням  загальної
суми  такого  платежу,
суми податку та податкового номера постачальника.                У разі відмови з боку
постачальника товарів  (послуг)  надати податкову  накладну
або  при  порушенні ним порядку її заповнення отримувач
таких товарів (послуг) має право
додати  до  податкової декларації за звітний податковий
період заяву зі скаргою на такого

постачальника,  яка є підставою для включення сум цього
податку до складу  податкового  кредиту.
До  заяви  додаються копії товарних чеків або інших  розрахункових
документів,  що  засвідчують
факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг).

Отримання такої скарги є підставою для
проведення позапланової виїзної перевірки такого постачальника для з'ясування
достовірності  та  повноти
нарахування  ним  зобов'язань
з цього податку за такою цивільно-правовою операцією.

Підставою для нарахування податкового
кредиту  без  отримання податкової накладної також є:

транспортний квиток,  готельний
рахунок  або  рахунок,
який виставляється платнику податку за послуги зв'язку,  інші
послуги, вартість  яких  визначається
за  показниками приладів
обліку,  що містять  загальну
суму  платежу, суму податку та
податковий номер продавця,  за  винятком тих, в яких форма встановлена
міжнародними стандартами;

касові чеки,  які
містять суму поставлених товарів (послуг), загальну суму  нарахованого
податку  (з  визначенням
фіскального номера,  але без
визначення податкового   номера   постачальника). При цьому з метою такого  нарахування
загальна  сума  поставлених товарів  (послуг)
не  може   перевищувати
200  гривень  за
день (без урахування податку на додану вартість).

Як слідує зі змісту наведеного
підпункту право включення до податкового кредиту сум ПДВ на підставі товарного
чеку, як виняток, виникає лише в контексті другого абзацу цього підпункту,
тобто за умови звернення під час подання податкової декларації покупця до
податкового органу із заявою з скаргою
на продавця товару та долученням до цієї заяви  копій товарних чеків.

В протилежному випадку, якщо
слідувати доводам позивача, витрати по податковому кредиту ПДВ можуть
підтверджуватись будь -якими розрахунковими документами в т.ч. товарними
чеками, без складання податкової накладної та звернення із заявою до
податкового органу, що не являлось би винятком, як це вказано в законі, із
загального правила декларування податкового кредиту на підставі податкових
накладних та суперечило б загальним нормам Закону стосовно видачі та
використання податкових накладних.

Законом окремо в підпункті 7.2.6
визначаються підстави нарахування податкового кредиту без отримання податкової
накладної -це підтвердження витрат транспортним квитком, готельним рахунком,
рахунком за послуги зв”язку та касовим чеком на суму не більше 200 грн.
Товарних чеків до переліку документів, які можуть бути підставою для
нарахування податкового кредиту без податкової накладної, Законом не включено.

Позивач не надав доказів звернення до
податкового органу у відповідних звітних періодах із відповідною заявою про
нарахування податкового кредиту на підставі товарних чеків у зв”язку з
відсутністю податкової накладної. Натомість платник податків вважає зайвим
звернення з такою заявою.

Отже відповідач -1своїми діями   не обмежував права позивача по застосуванню
товарних чеків при нарахуванні податкового кредиту, тому у позові в цій частині
має бути відмовлено.

Судові витрати підлягають
відшкодуванню позивачу з державного бюджету пропорційно розміру задоволених
вимог.

Керуючись ст.ст.94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Визнати незаконними дії інспектора податкової служби
державної податкової інспекції у Ріпкинському районі Чернігівської області
ОСОБА_4 по продовженню строків планової документальної перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_3 з питань дотримання податкового та валютного
законодавства за період з 01.04.2005р. по 30.06.2007р.

3.          Скасувати повністю прийняте державною податковою
інспекцією у Ріпкинському районі Чернігівської області податкове повідомлення
-рішення № /3 від 21.01.2008р., яким суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_3 визначено податкове зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 8395,5 грн., у тому числі за основним платежем 5850 грн., за
штрафними санкціями -2545,5 грн.

4.          В решті позову відмовити.

5.          Стягнути з державного бюджету (р/р 0002  УДК в Чернігівській області,  МФО 853592, код 22825965) на користь суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_3 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) 2,27 грн. державного
мита.

6.          Постанова набирає законної сили і може бути оскаржена в
порядку та строки, встановлені ст.ст.254, 185,186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова
у повному обсязі складена 03 березня 2008 року.

Суддя:
М.В.Фесюра