ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м У к р а ї н и
РІШЕННЯ

09 липня 2008 р.           Справа 11/82-08

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім

«Євротрубпласт», м. Рубіжне Луганської області

до малого колективного підприємства «Газмонтаж», м. Літин

Вінницької області

про стягнення 348 843 грн. 83 коп..

Суддя В. Матвійчук

при секретарі судового засідання Т.Кармаліта, за участю представників:

від позивача - не з‘явився;

від відповідача - М. Свириденко за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з малого колективного підприємства «Газмонтаж»заборгованості за договором поставки № 1207/2007-АП від 12.07.2007р. в загальному розмірі 13335 грн. 98 коп., з яких: 7900 грн. –основний борг, 1492,33 грн. –неустойка, 2273 грн. інфляційні втрати, 250,61 грн. –3% річні та 1420,04 проценти за користування чужими грошовими коштами.

В процесі розгляду справи позивач подав пояснення, якими повідомляє, що відповідачем проведено повний розрахунок за поставлений товар за договором поставки від 12.07.2007р. № 1207/2007-АП та просить стягнути з відповідача 1492,33 грн. –неустойки, 2273 грн. інфляційних втрат, 250,61 грн. – 3% річних та 1420,04 процентів за користування чужими грошовими коштами.

Позов із заявою мотивовано тим, що відповідно до договору поставки укладеного між ТОВ «Торгівельний дім»Євротрубпласт» та МКП «Газмонтаж», ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт»поставило та передало у власність МКП «Газмонтаж»товар на загальну суму 59 400 грн., за який останній провів розрахунки з порушенням строків встановлених законодавством.

04.07.2008р. до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідач в листі пояснює, що протягом червня-липня 2008 року основний борг в розмірі 7900 грн. погашено повністю, про що свідчить акт взаємозвірки. Також зауважує, що заборгованість виникла в зв‘язку тим, що Держава заборгувала підприємству 196 106,72 грн..

Оцінивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив, що відповідно до Договору поставки № 1207/2007-АП від 12.07.2007р. ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт»поставило та передало у власність МКП «Газмонтаж»товар на загальну суму 59 400 грн., що підтверджується видатковою накладною № 3150 від 12.07.2007р..

Відповідно до п. 5.1 договору, оплата Покупцем здійснюється шляхом повної передоплати, якщо інше не передбачено Специфікацією.

Пунктом 2 Специфікації сторони узгодили наступний порядок оплати:

- 25000 грн. сплачується в порядку передоплати;

- остаточний розрахунок в сумі 34400 грн., сплачується Покупцем не пізніше 30 днів з дати поставки товару.

Як свідчать матеріали справи, на момент звернення до суду з позовом, неоплаченим залишався товар на суму 7900 грн.. Відповідач в рахунок погашення заборгованості за договором, платіжними дорученнями № 108 від 11.06.2008р., № 150 від 25.06.2008р., № 118 від 02.07.2008р. сплатив кошти в сумі 7900 грн..

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення 7900 грн. боргу підлягає припиненню по п. 1-1 ст. 80 ГПК України з покладенням судових витрат на відповідача.

В силу ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов’язання, яке виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником відносин, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 8.4 договору, у разі порушення Покупцем строків здійснення розрахунків за поставлений йому товар він зобов‘язаний сплатити Постачальникові неустойку в розмірі 0,5% від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення.

Відповідно до ч.1 ст.624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як вбачається з позовної заяви, позивач розраховує розмір пені за період з 12.08.2007 року по 29.05.2008 року посилаючись на норми ЦК України.

Суд не може погодитись з твердженням позивача щодо нарахування пені за нормами ЦК України, оскільки між сторонами договору виникли господарські правовідносини і до них слід застосовувати норми ГК України, як спеціального закону, який регулює господарські відносини.

Так, відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Отже, нарахування пені слід провести за період з 11.08.2007 року по 11.02.2008 року розмір якої відповідно складає 989,68 грн..

Наведене свідчить, що позивачем не вірно визначено період нарахування пені і як наслідок її розмір, а тому в позові в частині стягнення 502,65 грн. пені слід відмовити.

Відповідно до п.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Таким чином позивачем правомірно нараховано 2273 грн. інфляційних втрат.

Вказаною нормою встановлена також відповідальність за порушення зобов‘язань у вигляді стягнення трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, розмір яких становить 250,61 грн..

Відповідно до ч. 3 ст. 692, ч. 5 ст. 694 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Пунктом 13.5 договору визначено, якщо Покупець прострочив терміни оплати продукції, поставленої з відстрочкою оплати, на прострочену суму за письмовою згодою Постачальника нараховуються проценти за використання чижих коштів . У випадку прострочення Покупцем термінів оплати продукції понад 15 днів, Постачальник має право нарахувати проценти за використання чужих коштів в розмірі 17 % річних за весь період відстрочення оплати, розмір яких становить 1420,04 грн..

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об‘єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а в силу статей 32, 33 вказаного Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень шляхом подання доказів.

Враховуючи, що позовні вимоги є обгрунтованими, відповідають фактичним обставинам, матеріалам справи та законодавству, а отже підлягають частковому задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення витрати на правову допомогу адвоката в сумі 3 327грн.. Вказані витрати підтверджені матеріалами справи, а саме актом надання правової допомоги № 0403.2008 від 04.06.2008р., протоколом № 0403.2008 від 04.03.2008р., свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 798 від 16.03.2005р., платіжним дорученням № 22852 від 09.06.2008р. про перерахування коштів.

Таким чином, на підставі ст.49 ГПК України судові витрати, в тому рахунку і витрати на правову допомогу адвоката, підлягають покладенню на відповідача.

Керуючись п. 1-1 ст. 80, ст.ст.43, 33, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з малого колективного підприємства «Газмонтаж»(22300, вул.. Радянська, 104, м. Літин, Вінницька область, п/р 260008211 Райффайзен Банк Аваль, в. м. Вінниці, МФО 302076, код 03594520) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Євротрубпласт»(93000, вул.. Трудова, 1, м. Рубіжне, Луганська область, код 33090871) 989 грн. 69 коп. –неустойки, 2273 грн. –інфляційних втрат, 250 грн. 63 коп. – 3% річних, 1420 грн. 04 коп. –процентів за користування чужими грошовими коштами, 128 грн. 33 коп. - відшкодування витрат пов’язаних зі сплатою державного мита, 113 грн. 55 –відшкодування витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу та 3327 грн. –відшкодування витрат на правову допомогу.

3.          Провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 7900 грн. припинити .

4.          В позові в частині стягнення 502 грн. 65 коп. –неустойки відмовити.

5.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 14.07.2008р.

Суддя В. Матвійчук

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу