СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

20 травня 2008 року

Справа № 2-16/16079-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Горошко Н.П.,

суддів                                                                      Гоголя Ю.М.,

Плута В.М.,

секретар судового засідання                                        Хміль О.Ю.

за участю представників сторін:

позивача: Костюкова Івана Миколайовича, доручення № 09/750 від 30.11.07, сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кримтеплиця";

відповідача: Душенчук Тетяни Борисівни, доручення № 722/910-0 від 22.03.07, Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Омельченко В.А.) від 08 лютого 2008 року у справі № 2-16/16079-2007А

за позовом          сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кримтеплиця"

(Московське шосе, 11 км, смт Молодіжне, Сімферопольський район, Автономна Республіка Крим, 97501)

до Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим

(вул. Белова, 2, село Мирне, Сімферопольський район, 97503)

про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2007 року сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Кримтеплиця” звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим про визнання протиправним правового акту та його скасування (т.1 а.с. 2-5).

Позовні вимоги мотивовані тим, що Державною податковою інспекцією в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим була проведена перевірка сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Кримтеплиця” щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01 січня 2006 року по 31 березня 2007 року.

В ході перевірки, з боку позивача були виявлені порушення, про що 20 липня 2007 року був складений акт № 581/23-02/04687229 та прийнято відповідне рішення № від 01 серпня 2007 року про донарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 141375 грн. (т.1 а.с. 7-45; 46).

Порушення виразилось у тому, що позивач виконував торгівлю без застосування реєстраторів розрахункових операцій, книги обліку та розрахункових квитанцій на загальну суму 28275,00 грн., а саме:

1.          Продаж Макаровій Т.В. металевих конструкцій на загальну суму 15000 грн.;

2.Продаж учбово-дослідному господарству „Комунар” скринь у кількості 100 шт. на загальну суму 800 грн.;

3.Продаж Дроздовій В.А. арахісу на загальну суму 876 грн.;

4. Продаж працівникам підприємств - обідів на загальну

суму 11599 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Кримтеплиця” звернулось до Державної податковій адміністрації в Автономній Республіці Крим зі скаргою, в якій просить рішення № від 01 серпня 2007 року про застосування штрафних (фінансових ) санкцій скасувати.

Державною податковою адміністрацією в Автономній Республіці Крим скаргу позивача задоволено частково, скасовано рішення Державної податкової інспекції в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 4380,00 грн. (876,00 грн. х 5) (т.1 а.с. 50-54).

За слідуючи операції:

1. Продаж Макаровій Т.В. металевих конструкцій на загальну суму 15000 грн.;

2.Продаж учбово-дослідному господарству „Комунар” скринь у кількості 100 шт. на загальну суму 800 грн.;

3. Продаж працівникам підприємств - обідів на загальну суму 11599 грн., рішення Державної податкової інспекції в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим було залишено без змін.

Тобто, заборгованість складає 136995 грн.

Позивач - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Кримтеплиця” стосовно продажу Макаровій Т.В. металевих конструкцій на загальну суму 15000 грн. пояснює, що металеві конструкції є основними засобами позивача та не є товаром, який належить для оптової або штучної торгівлі. Таким чином, операція продажу металевих конструкцій як основних засобів не може розцінюватися в якості операції по продажу товарів у сфері торгівлі.

Стосовно продажу учбово-дослідному господарству „Комунар” скринь у кількості 100 шт. на загальну суму 800 грн., позивач вважає, що незначна частина непотрібної позивачу оборотної тари не може розцінюватися як товар, що належить до реалізації, а разова операція по його відчуженню не може кваліфікуватися як системна діяльність у сфері торгівлі.

Таким чином, норми чинного законодавства України не поширюються на операцію по продажу оборотної тари учбово-дослідному господарству „Комунар”.

Щодо порушення норм податкового законодавства з боку позивача при продажу працівникам підприємств - обідів на загальну суму 11599 грн., то позивач не заперечує, що з січня по травень 2006 року дійсно було проведено продаж обідів працівникам, зайнятих на польових роботах у селі Врожайне.

Оскільки позивач використовував продукцію власного призначення, то на його думку, він правомірно не користувався реєстратором розрахункових операцій.

Позивач вважає, що всі дії були проведені без будь-якого порушення з його боку.

Державна податкова інспекція в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим проти позову заперечує, мотивуючи тим, що суб’єкти господарської діяльності у випадках продажу матеріальних цінностей, які були списані з балансу та які не є продукцією власного виробництва, зобов’язані здійснювати операцію через реєстратор розрахункових операцій (т. 1 а.с. 97-98).

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 08 лютого 2008 року у справі № 2-16/16079-2006 А (суддя Омельченко В.А.) позов сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кримтеплиця" до Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим про визнання протиправним та скасування рішення, задоволено у повному обсязі (т.1 а.с.113-116).

Судом визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим № від 01.08.2007 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 136 995 грн.

Судом стягнуто з Державного бюджету України на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кримтеплиця" 03,40 грн. державного мита.

Не погодившись з цим судовим актом, Державна податкова інспекція у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду із заявою про апеляційне оскарження та апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 08 лютого 2008 року у справі № 2-16/16079-2006 А скасувати (т.2 а.с. 21-25).

Апеляційна скарга мотивована тим, що, на думку відповідача, суд першої інстанції невірно оцінив вищевикладені дії позивача, внаслідок чого, господарським судом помилково зроблено висновок, що всі ці операції не підпадають під дію Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” встановлено, що суб’єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції у готівковій або безготівковій формі при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов’язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуг) через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 06 травня 2008 року у зв’язку з відпусткою судді Голика В.С. було здійснено його заміну на суддю Плута В.М. (т.2 а.с. 1-2).

При апеляційному розгляді справи в порядку статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України Севастопольський апеляційний господарський суд встановив наступне.

20 липня 2007 року робітниками Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим була проведена планова виїзна перевірка сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кримтеплиця" щодо дотримання вимог Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі громадського харчування та послуг” за період з 01 січня 2006 року по 31 березня 2007 року.

В ході перевірки, з боку позивача були виявлені порушення, про що 20 липня 2007 року був складений акт № 581/23-02/04687229 та прийнято відповідне рішення № від 01 серпня 2007 року про донарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 141375 грн. (т.1 а.с. 7-45; 46).

Порушення виразилось у тому, що позивач виконував торгівлю без застосування реєстраторів розрахункових операцій, книги обліку та розрахункових квитанцій на загальну суму 28275,00 грн.(т.1 а.с.7-45; 46).

Позивач з прийнятим рішенням не погодився та оскаржив його до Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим (т.1 а.с. 47-49).

За результатами оскарження, Державна податкова адміністрація в Автономній Республіці Крим скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кримтеплиця" задовольнила частково та скасувала рішення № від 01 серпня 2007 року в частині застосування фінансових санкцій в розмірі 4380,00 грн. (т.1 а.с. 80-94).

Тобто, сума, яка підлягає стягненню з відповідача - 136995 грн.

Не погодившись з рішенням податкового органу, сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Кримтеплиця" звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим про скасування відповідного рішення.

Господарський суд, задовольняючи позовні вимоги посилався на неправомірність дій з боку Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим, мотивуючи тим, що металеві конструкції були основними засобами позивача, а не товаром, призначеним для оптової або роздрібної торгівлі. Таким чином, дія норми Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” на операцію з продажу металевих конструкцій не розповсюджується.

Щодо разової операції з продажу 100 скринь на суму 800 грн., то на думку суду першої інстанції, незначна частина непотрібної позивачу оборотної тари не може розглядатися як продукт діяльності, призначений для реалізації.

Таким чином, господарський суд зробив висновок про невідповідність дій податкового органу чинному законодавству України та обгрунтованість позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду фактичним обставинам справи, судова колегія вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Судова колегія не може погодитись з висновками господарського суду про правомірність дій позивача при продажу Макарової Т.В. металевих конструкцій на загальну суму 15 000 грн., оскільки вказані металеві конструкції не були основними засобами позивача на дату родажу.

Статтею 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" передбачено, що основні засоби визначаються як матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом.

Металеві конструкції, що були реалізовані з дня видачі вищеназваного Наказу вже не були основним засобом у розумінні статті 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", оскільки вони не використовувались у господарської діяльності підприємства. Демонтаж їх відповідно до цього Наказу було здійснено лише 21 червня 2004 року, тому з цієї дати вони вже не могли використовуватися у господарської діяльності підприємства, оскільки ці металеві конструкції були продані 18 січня 2006 року, тобто через півтора року, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 25 від 18 січня 2006 року. (т.1 а.с.62).

Стосовно продажу скринь у кількості 100 штук, то судова колегія вважає помилковими висновки господарського суду, що незначна частина непотрібної оборотної тари не може розглядатись як товар, мотивуючи тим, що місце їх продажу не співпадає з місцем де здійснюються розрахунки з покупцем, оскільки такий товар, як ящики не може зберігатись в іншому місці ніж склад.                     З цього впливає, що товар покупцем був отриманий на складі.

Беручи до уваги, що у позивача одна юридична адреса, то всі операції він повинен здійснювати за відповідною адресою з використанням реєстраторів розрахункових операцій, як це передбачено Законом України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Як встановлено Державною податковою інспекцією у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим, на момент продажу позивачем взагалі не був зареєстрований реєстратор розрахункових операцій.

Таким чином, Державна податкова інспекція у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим правомірно вважає скрині, що були продані - товаром.

Стосовно харчування працівників позивача, які зайняті на польових роботах у селі Врожайне, то вони, згідно Наказу № 156 від 19 грудня 2005 року проводились з січня по травень 2006 рік.

На думку господарського суду, позивач правомірно не використовував реєстратори розрахункових операцій, оскільки він використовував продукцію власного виробництва.

Однак, з цим твердженням судова колегія погодитись не може, оскільки, при наданні послуг такого роду позивач не міг використовувати лише продукти (молоко, м'ясо, хліб, овочі та фрукти) власного виробництва, оскільки ні м'ясо, ні молоко, ні хліб, ні інші продукти, що належать до продуктів харчування, позивач не виробляє.

Крім того, позивачем не доведено, що розрахунки працівників підприємства за харчування здійснювалися шляхом списання грошових коштів із заробітної плати кожного працівника.

Також, в ході перевірки було встановлено, що до каси підприємства поступила готівка, як виручка столової за період з 01 січня 2006 року по 24 травня 2006 року, тобто до дати реєстрації РРО у Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим (13 червня 2006 року).

Враховуючи наведене, судова колегія вважає помилковими висновки господарського суду про обгрунтованість позовних вимог. Постанова господарського суду підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 24, 195, пунктом 3 частини 1 статті 198, пунктом 3 частини 1 статті205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим задовольнити.

2.Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 08 лютого 2008 року у справі № 2-16/16079-2007А скасувати.

3. У позові відмовити.

Суд апеляційної інстанції роз’яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                  Н.П. Горошко

Судді                                                                                Ю.М. Гоголь

В.М. Плут