ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.08 р.                     Справа № 26/104а

Постановлена у нарадчій кімнаті 05 березня 2008 р. о 15 год. 45 хв.

Господарський суд Донецької області у складі судді Наумової К.Г.

При секретарі судового засідання – Капустіні А.Б.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду адміністративну справу № 26/104а

за позовом Державного підприємства «Український державний науково-дослідний інститут конструкційних матеріалів «Прометей» (м. Маріуполь)

до Державної податкової інспекції у Іллічівському районі м. Маріуполя (м. Маріуполь)

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 23.02.2007р. №/2 та №/2

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -Спеціалізоване державне підприємство «Укрспец’юст» (м. Київ)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -Іллічівський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції (м. Маріуполь)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -Товариство з обмеженою відповідальністю «Дона» (м. Маріуполь)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -Казенне підприємство Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова (м. Харків)

Державне підприємство «Український державний науково-дослідний інститут конструкційних матеріалів «Прометей» (м. Маріуполь), далі за текстом «ДП «УкрДержНДІ КМ «Прометей», звернулось до господарського суду Донецької області з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Іллічівському районі м. Маріуполя (м. Маріуполь), далі за текстом «ДПІ», про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 23.02.2007р. №/2 та №340/2.

Заявою про уточнення позовних вимог від 05.06.2007р. позивач у зв’язку з помилковим викладенням номеру спірного податкового повідомлення-рішення поточнив вимоги та просить суд визнати недійсними податкові повідомлення-рішення від 23.02.2007р. №/2 та №340/2, якими позивачу донараховані податкові зобов’язання з податку на прибуток підприємств у сумі 44648грн. та застосовані фінансові санкції у сумі 49409грн., у загальній сумі 94057грн., та з податку на додану вартість у сумі 134758грн. та застосовані фінансові санкції у сумі 67379грн., у загальній сумі 202137грн. відповідно.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги наступним.

ДПІ були неправомірно завищені об’єкти оподаткування з податку на прибуток та ПДВ за наслідками виконання договору №01/10-04/828-ХКБМ від 01.11.2004р., укладеним позивачем з Казенним підприємством Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова, оскільки роботи за договором не закінчені та не передані замовнику. Відсутність підписаних актів здачі-приймання робіт та остаточного виконання зобов’язань за договором зумовлює відсутність підстав, з якими Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств» та Закон України «Про податок на додану вартість» пов’язує виникнення валового доходу та податкових зобов’язань з ПДВ.

Відносно реалізації з прилюдних торгів бази відпочинку «Метеор», то дана операція згідно Закону України «Про податок на додану вартість» не є об’єктом оподаткування ПДВ для позивача, оскільки ним не здійснювалась, у формуванні ціни продажу позивач участі не приймав.

Віднесення до складу валового доходу у 3 кв. 2004р. 84170грн. за послуги ДСП «Укрспецюст» за організацію публічних торгів не обґрунтовано, оскільки позивач з ДСП «Укрспецюст» у договірних відносинах не перебував, послуг не отримував, договір укладався між СДП «Укрспецюст» та ДВС.

Віднесення до валового доходу сум кредиторської заборгованості позивача перед ВАТ «ММК ім. Ілліча» та ПФ «Деловий Дом», на яку, на думку ДПІ, закінчився строк позовної давності, неправомірно, оскільки строки позовної давності були перервані у зв’язку з визнанням позивачем претензій ВАТ «ММК ім. Ілліча» та поданням позову ПФ «Деловий Дом».

Стосовно застосування фінансових санкцій за невключення до складу валового доходу перевищення балансової вартості запасів на кінець 1-го кв. 2005р. у сумі 190649грн. 96коп., то вони застосовані неправомірно, оскільки дане порушення не призвело до заниження податку на прибуток, як це передбачає п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» на підставі якого застосовані дані фінансові санкції.

ДПІ проти позову заперечує посилаючись на наступне.

Під час перевірки були надані Акти приймання етапів №1 від 19.04.2005р. та №2 від 25.05.2005р., згідно яких перший та другий етапи роботи за договором №01/10-04/828-ХКБМ від 01.11.2004р., укладеним позивачем з Казенним підприємством Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова, виконані у повному обсязі, рахуються закінченими та підлягають сплаті. Позивачем було отримано передплату від замовника.

Уточнюючими деклараціями від 30.08.2006р. позивачем були зменшені валові доходи за півріччя 2005р., 3 кв. 2005р., 2005р., уточнюючими розрахунками податкових зобов’язань з ПДВ за квітень та травень 2005р. позивачем були зменшені зобов’язання на суму раніше задекларованих зобов’язань за договором №01/10-04/828-ХКБМ від 01.11.2004р., в результаті чого ДПІ встановлено заниження валових доходів за півріччя 2005р., 3 кв. 2005р., 2005р. на суму 179833грн., ПДВ – 35967грн.

СДП «Укрспецюст» на виконання договору з ВДВС Іллічівського РУЮ м. Маріуполя були проведені прилюдні торги з продажу бази відпочинку «Метеор» балансовою вартістю 434923грн. без ПДВ. Базу було реалізовано ТОВ «Дона» за 443000грн. Грошові кошти від реалізації майна без урахування винагороди СДП «Укрспецюст» було перераховано на депозитний рахунок ВДВС у сумі 358830грн.

За даним епізодом позивачем до складу валових доходів у 3 кв. 2004р. було включено 358830грн., а слід було включити суму реалізації бази відпочинку «Метеор» – 443000грн., що зумовило заниження валових доходів у сумі 84170грн.

Позивачем до складу валових витрат у 3 кв. 2004р. було включено 373000грн., а слід було включити суму балансової вартості бази відпочинку «Метеор» – 434923грн., що зумовило заниження валових витрат у сумі 61923грн.

Також до складу валових витрат у 3 кв. 2004р. не було включено винагороду СДП «Укрспецюст» у сумі 70142грн. без ПДВ. Заниження валових витрат у 3 кв. 2004р. склало 132065грн.

ДПІ зазначає, що операція з продажу бази відпочинку «Метеор» є об’єктом оподаткування ПДВ. Податкове зобов’язання з ПДВ за вересень 2004р. з урахуванням уточнюючого розрахунку від 30.06.2006р. №8462 було занижене позивачем на 88600грн.

Ухвалою суду від 04.09.2007р. Спеціалізоване державне підприємство «Укрспец’юст» (м. Київ), Іллічівський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції (м. Маріуполь) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Дона» (м. Маріуполь) були залучені до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Ухвалою суду від 22.10.2007р. Казенне підприємство Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова (м. Харків) було залучене до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача – Спеціалізоване державне підприємство «Укрспец’юст» (м. Київ), Іллічівський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції (м. Маріуполь) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Дона» (м. Маріуполь) вважають, що вимоги позивача стосовно визнання недійсним податкового повідомлення-рішення в частині нарахування ПДВ у сумі 88600грн. за операцією з реалізації бази відпочинку «Метеор» підлягають задоволенню, оскільки дана операція згідно Закону України «Про податок на додану вартість» не є об’єктом оподаткування ПДВ. ТОВ «Дона» також зазначає, що за наслідками операції з придбання бази відпочинку «Метеор» не сплатило ПДВ, не отримало податкову накладну та право на податковий кредит з ПДВ.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача – Казенне підприємство Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова (м. Харків) у судовому засіданні пояснив наступне. Підприємство підтримує позивача та вважає, що роботи по наведеному договору Казенним підприємством Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова не прийняті, тому відсутні підстави для відображення підприємством повної суми по договору у складі валових витрат, а позивачем у складі валових доходів. Підприємством та позивачем підписаний узгоджувальний протокол № 2 від 24.12.2007 р., яким узгоджені наведені обставини. Підприємством здійснено коригування валових витрат та податкових зобов’язань з ПДВ та подані до податкового органу уточнюючи декларації, позивачем надані необхідні документи для проведення коригування.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб суд

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Український державний науково-дослідний інститут конструкційних матеріалів «Прометей» є суб’єктом підприємницької діяльності, свідоцтво про державну реєстрацію видане виконкомом Маріупольської міської ради 08.09.1997р., про що зроблено запис у журналі обліку реєстрації за №4863.

ДПІ була проведена планова документальна перевірка позивача, за наслідками якої складено Акт від 30.10.2006р. №295/23-1/14313056 «Про результати виїзної планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та іншого законодавства Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут конструкційних матеріалів «Прометей» код за ЄДРПОУ – 14313056 за період з 01.07.2003р. по 30.06.2006р.»

Згідно Акту перевірки від 30.10.2006р. №295/23-1/14313056 ДПІ було встановлено заниження податку на прибуток у сумі 44648грн., а саме: за 2003р. – 8097грн., за 2005р. – 32852грн., за півріччя 2006р. – 3747грн., та ПДВ за період серпень 2004р. – червень 2006р. у сумі 134758грн.

На підставі Акту перевірки від 30.10.2006р. №295/23-1/14313056 ДПІ були прийняті податкові повідомлення-рішення:

від 08.11.2006р. №/0, яким позивачеві було донараховано податок на прибуток підприємств у сумі 44648грн. та застосовані фінансові санкції у сумі 70591грн. на підставі п.п.17.1.3, п.п.17.1.6 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», у загальній сумі 115239грн.;

від 08.11.2006р. №/0, яким позивачеві було донараховано ПДВ у сумі 134758грн. та застосовані фінансові санкції у сумі 127809грн. на підставі п.п.17.1.3, п.п.17.1.6 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», у загальній сумі 262567грн.

За наслідками адміністративного оскарження застосування фінансових санкцій на підставі п.п.17.1.6 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» було визнано неправомірним, первинні податкові повідомлення-рішення були скасовані та прийняті податкові повідомлення-рішення:

від 23.02.2007р. №/2, яким позивачеві було донараховано податок на прибуток підприємств у сумі 44648грн. та застосовані фінансові санкції у сумі 49409грн. на підставі п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», у загальній сумі 94057грн.;

від 23.02.2007р. №/2, яким позивачеві було донараховано ПДВ у сумі 134758грн. та застосовані фінансові санкції у сумі 67379грн. на підставі п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», у загальній сумі 202137грн.

З Акту перевірки від 30.10.2006р. №295/23-1/14313056 вбачається,що в порушення п.4.1 ст.4, п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» позивач уточнюючими деклараціями з податку на прибуток підприємства, наданими до ДПІ 30.08.2006р. №13381, 13382, 13384, валові доходи за півріччя 2005р., 3 квартали 2005р., 2005р. зменшені на суму виконаних робіт згідно договору №01/10-04/828-ХКБМ від 01.11.2004р. на виконання опитно-конструкторської роботи з Казенним підприємством Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова, далі за текстом «КП «ХКПБ», у сумі 179800грн.

У порушення п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» уточнюючим розрахунком податкових зобов’язань з ПДВ у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок, наданого до ДПІ 23.08.2006р. №13338 за квітень 2005р., підприємством зменшені податкові зобов’язання з ПДВ на суму 15967грн. (не включено до об’єкту оподаткування 79833грн.), уточнюючим розрахунком податкових зобов’язань з ПДВ у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок, наданого до ДПІ 23.08.2006р. №13337 за травень 2005р., підприємством зменшені податкові зобов’язання з ПДВ на суму 20000грн. (не включено до об’єкту оподаткування 100000 грн.).

Зазначене зумовило заниження податкових зобов’язань з ПДВ на суму 35967грн. (не включено до об’єкту оподаткування 179833грн.).

Матеріалами справи встановлюється наступне.

Між позивачем та КП «ХКПБ» було укладено договір №01/10-04/828-ХКБМ від 01.11.2004р. на виконання опитно-конструкторської роботи.

Згідно п.7.1 договору договірна (тверда фіксована) ціна договору визначена сторонами у сумі 506000грн.

Згідно п.3.1 договору строк виконання роботи або її етапів визначаються відомістю виконання. Строки виконання робіт дійсні при умовах перерахування авансу не пізніше 24.12.2004р. Згідно п.3.2 договору датою виконання зобов’язань зі сторони позивача, який є виконавцем, є дата підписання сторонами Акту здачі-приймання робіт (етапу) при умовах постачання опитної партії металопрокату та деталей із нього згідно відомості виконання, який є підставою для закриття роботи (етапу) та здійснення остаточного розрахунку по роботі (етапу). Датою виконання зобов’язань Замовника – КП «ХКПБ» є здійснення остаточного платежу по договору.

За приписами п.4.2 договору після виконання роботи (етапу) Виконавець надсилає Замовнику Акт здачі-приймання робіт (етапу), який Замовник зобов’язаний у 3-х денний термін підписати або надіслати мотивовану відмову від приймання робіт (етапу).

Сторонами були складені та затверджені підписами керівників Акти приймання етапів робіт №1 від 19.04.2005р. та №2 від 25.05.2005р.

Згідно Акту №1 від 19.04.2005р. приймання 1-го етапу ОКР за темою «Розробка та освоювання технології виробництва тонколистової броневої сталі з підвищеними властивостями. Постачання опитної партії металопрокату та деталей із нього» до договору №01/10-04/828-ХКБМ від 01.11.2004р. Шифр теми «Кристал-1» робота по 1-му етапу теми «Кристал-1» виконана у повному обсязі та відповідає умовам договору. 1-й етап вважається закінченим та підлягає сплаті після отримання Замовником коштів за остаточним розрахунком від Гензамовника. Недоліків в виконанні роботи не виявлено.

Згідно Акту №2 від 25.05.2005р. приймання 1-го етапу ОКР за темою «Розробка та освоювання технології виробництва тонколистової броневої сталі з підвищеними властивостями. Постачання опитної партії металопрокату та деталей із нього» до договору №01/10-04/828-ХКБМ від 01.11.2004р. Шифр теми «Кристал-1» робота по 2-му етапу теми «Кристал-1» виконана у повному обсязі та відповідає умовам договору. 1-й етап вважається закінченим та підлягає сплаті після отримання Замовником коштів за остаточним розрахунком від Гензамовника. Недоліків в виконанні роботи не виявлено.

Позивач склав акти здачі-приймання виконаних робіт - Етап №1 від 21.04.2005р., Етап №2 від 25.05.2005р., та направив КП «ХКПБ», згідно яких підлягає доплаті позивачу 95800грн., у тому числі ПДВ у сумі 15966грн. 67коп. та 56000грн., у тому числі ПДВ у сумі 9333грн. 33коп.(остаточний розрахунок).

Згідно листів КП «ХКПБ» від 06.10.2005р. №2524/21 від 06.04.2006р. №846/2 Акти звірення взаємних розрахунків між ДП «УкрДержНДІ КМ «Прометей» та КП «ХКПБ» було повернено неоформленими у зв’язку з тим, що остаточний розрахунок буде проведено тільки після отримання коштів КП «ХКПБ» від Гензамовника.

Сторонами було укладено узгоджувальний протокол №2 від 24.12.2007р., який є додатком до договору на згідно якого після проведення іспитів у 2008р. сторони підпишуть Акти здачі-приймання етапів 1 та 2, після чого етапи будуть вважатися зданими та прийнятими.

Позивач 30.11.2006 р. склав розрахунки коригування кількісних та вартісних показників №01 та №02 до податкових накладних від 21.04.2005р. №24 та від 25.05.2005р. №27, виданих за договором №01/10-04/828-ХКБМ від 01.11.2004р., КП «ХКПБ» включені ці розрахунки до ре6єстру отриманих та виданих податкових накладних у листопаді 2006 р. та відобразив у податковій декларації з ПДВ за листопад 2006 р.

П.п. 11.3.1. п. 11.3 ст. 11 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” встановлено, що датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівку - дата її оприбуткування в касі платника податку, а за відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного надання результатів робіт (послуг) платником податку.

З огляду на наведені обставини, фактичне надання результатів роботи не відбулося, відповідно позивач мав право не відображати повну суму договору у складі валових доходів, та відповідно виправити припущену помилку надавши до ДПІ уточнюючи декларації.

Разом з тим, матеріалами справи встановлюється наступне.

Загальна сума, що підлягає оплаті за договором складає 506000 грн. у тому числі ПДВ у сумі 84333 грн. 33 коп.

КП «ХКПБ» перерахувало позивачу попередню оплату за цим договором у загальній сумі 354200 грн. з них ПДВ 59033 грн. 33 коп.. До складу валових доходів підлягає включенню сума без ПДВ – 295166 грн. 67 коп. по відповідно до п.п. 11.3.1. п. 11.3 ст. 11 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Різниця між наведеними сумами складає 151800 грн., без ПДВ – 126500 грн.

Позивач наданням уточнюючих декларацій виключив зі складу валовий доходів суму 179800 грн.

Таким чином, позивачем зайво виключено зі складу валових доходів 53300 грн. без ПДВ. Зазначене сталось внаслідок того, що позивачем не була врахована передплата у сумі 64000 грн., ПДВ 10666 грн. 67 коп. у травні 2005 р.

Зазначене визнано позивачем під час судового розгляду справи.

Таким чином, ДПІ неправомірно включила до складу валового доходу 126500 грн. (179800 грн. – 53300 грн.). Зазначене тягне визначення спірним рішенням податкового зобов’язання у сумі 13325 грн. у 2 кварталі 2005 р.

П.п. 7.3.1. п. 7.3 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” встановлено, що датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

З огляду на зазначене, позивачем уточнюючими розрахунками зайво виключено з податкового зобов’язання з ПДВ 10667 грн.

Таким чином, ДПІ неправомірно включено до податкових зобов’язань з ПДВ 25300 грн. - у квітні 2005 р. 15967 грн. та у травні 2005 р. – 4033 грн.

Зазначене визнано позивачем під час судового розгляду справи.

В Акті перевірки від 30.10.2006р. №295/23-1/14313056 також відображено, що в порушення п.п.8.1.4 п.8.1 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» позивачем до складу валових доходів у 3 кв. 2004р. не включено 84170грн. (різниця між вартістю реалізації бази відпочинку «Метеор» та сумою яка була включена позивачем до валових доходів), до складу валових витрат у 3 кв. 2004р. підприємство не включило суму 61923грн. ( до складу валових витрат необхідно було включити балансову вартість бази відпочинку «Метеор», яка складає 434923грн., позивачем було включено – 373000грн.), а також суму 70142грн. без ПДВ, удержану СДП «Укрспецюст» за послуги по реалізації бази відпочинку «Метеор».

Відповідно до п.п. 8.1.4. п.8.1 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», не підлягають амортизації та провадяться за рахунок відповідних джерел фінансування витрати на придбання, ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих фондів.

Під терміном "невиробничі фонди" слід розуміти капітальні активи, які не використовуються у господарській діяльності платника податку. До таких невиробничих фондів відносяться:

капітальні активи (або їх структурні компоненти), які підпадають під визначення групи 1 основних фондів згідно із підпунктом 8.2.2 цієї статті, включаючи орендовані;

капітальні активи, які підпадають під визначення груп 2, 3 і 4 основних фондів згідно із підпунктом 8.2.2 цієї статті, які є невід'ємною частиною, розміщені або використовуються для забезпечення діяльності невиробничих фондів, що підпадають під визначення групи 1 основних фондів або вилучені з місця ведення господарської діяльності платника податку та передані у безоплатне користування особам, які не є платниками цього податку.

Порядок бухгалтерського обліку вартості невиробничих фондів установлюється Міністерством фінансів України. Такий бухгалтерський облік ведеться окремо від податкового обліку та не впливає на податкові зобов'язання платника податку.

До валових доходів платника податку у разі продажу невиробничих фондів включаються доходи, отримані (нараховані) від продажу, а до валових витрат - сума витрат, пов'язаних із придбанням (виготовленням) таких невиробничих фондів (без врахування зносу) та їх поліпшенням.

Зазначена норма позивачем була порушена під час списання з балансу внаслідок реалізації СДП «Укрспецюст» бази відпочинку «Метеор».

Фактично позивачем були занижені валові доходи внаслідок того, що позивачем була включена до складу валових доходів сума продажу бази відпочинку «Метеор» без урахування суми винагороди за послуги по реалізації, яка була удержана СДП «Укрспецюст».

Внаслідок цього порушення, позивачем за підсумками даної операції було завищено об’єкт оподаткування.

Зазначене позивачем було визнано під час розгляду справи.

В акті також зазначено, що у порушення п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.п.6.1.1 п.6.1 ст.6, п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» позивачем у вересні 2004 р. занижений ПДВ на суму 88600 грн. – позивачем не віднесено до бази оподаткування ПДВ операцію з продажу ж бази відпочинку «Метеор» у сумі 443000грн. та знижено податкове зобов’язання з ПДВ на суму 88600грн.

Матеріалами справи встановлюється наступне.

СДП «Укрспецюст» на виконання договору з Іллічівським ВДВС Маріупольського МУЮ №4050588 про реалізацію арештованого майна ДП «УкрДержНДІ КМ «Прометей» від 11.08.2004р. (Акт опису та арешту майна від 17.09.2003р.) були проведені прилюдні торги з продажу бази відпочинку «Метеор». Ринкова вартість бази відпочинку «Метеор» станом на 26.07.2004р. відповідно до Висновку про вартість майна експерта Ігнатькова В.Н. склала 434923грн. без ПДВ. Базу було реалізовано ТОВ «Дона» за 443000грн., що підтверджується Протоколом №4050588-1 проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна від 30.08.2004р. Актом прийому-передачі №989-4 від 10.09.2004р. базу відпочинку «Метеор» передано ТОВ «Дона».

Згідно розпорядження ВДВС Іллічівського РУ юстиції м. Маріуполя №989-15 від 06.09.2004р. грошові кошти від реалізації майна без урахування винагороди СДП «Укрспецюст» у сумі 84170грн. було перераховано на депозитний рахунок ВДВС.

ВДВС Іллічівського РУ юстиції м. Маріуполя платіжним дорученням від 23.09.2004р. №436 були перераховані позивачу грошові кошти у сумі 23740грн. 25коп., які залишились після погашення боргів позивача.

Позивачем до складу податкових зобов’язань у вересні 2004р. (декларація за вересень 2004р.) була включена сума реалізація бази відпочинку «Метеор» у розмірі 358830грн., ПДВ – 71766грн. Згідно уточнюючого розрахунку податкових зобов’язань з ПДВ у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок, наданого до ДПІ 30.06.2006р. №8462 за вересень 2004р., позивачем зменшені податкові зобов’язання на суму реалізації бази відпочинку «Метеор» у сумі 358830грн., податкові зобов’язання з ПДВ на суму 71766грн.

Відповідно до Законів України «Про державну виконавчу службу», «Про виконавче провадження» повноваження зі здійснення виконавчого провадження покладені на державну виконавчу службу. Реалізація арештованого майна відноситься до повноважень державної виконавчої служби, СДП «Укрспецюст» лише організовує та вживає заходи з реалізації такого майна за договором з органом державної виконавчої служби про реалізацію арештованого майна відповідно до заявок та матеріалів виконавчого провадження.

При здійсненні примусової реалізації арештованого майна ні до СДП «Укрспецюст», ні до органу виконавчої служби право власності на майно, що підлягає реалізації, не переходить, а залишається у боржника.

За приписами ч.2 п.4.7 ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість» в редакції Закону України від 15.07.99 р. N 977-XIV у випадках коли платник податку здійснює діяльність з поставки товарів, отриманих у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів, що уповноважують такого платника податку здійснювати поставку товарів від імені та за дорученням іншої особи без передання права власності на такі товари, базою оподаткування є продажна вартість цих товарів.

З огляду на те, що безпосередній власник арештованого майна (боржник) не приймає участі при укладанні договору про примусову реалізацію майна, вимоги п.4.7 ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість» не застосовуються при здійсненні примусової реалізації арештованого майна шляхом продажу на публічних торгах.

Грошові кошти, отримані від реалізації, перераховуються СДП «Укрспецюст» не боржнику, а державній виконавчій службі, яка розпоряджається ними згідно рішення суду.

Вартість арештованого майна, що підлягає реалізації, визначається відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» на підставі експертної оцінки, а не за домовленістю сторін, як це передбачено ст.638 ЦК України, згідно якої договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Для здійснення примусового продажу арештованого майна згода боржника з істотних умов договору не потрібна. Тобто, договори, укладені з метою примусової реалізації арештованого майна, не можуть вважатися як договори, укладені боржником самостійно для реалізації його майна.

Таким чином, примусова реалізація арештованого майна ДП «УкрДержНДІ КМ «Прометей» бази відпочинку «Метеор» не може вважатися самостійним продажем майна безпосередньо підприємством, тому ця операція не може вважатися як поставка товарів безпосередньо боржником у розумінні п.1.4 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» в редакції Закону України від 16.01.2003 р. N 469-IV, згідно якого поставка товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її поставки, а також операції з безоплатної поставки товарів та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Крім цього, у протоколі торгів зазначена загальна вартість продажу, сума ПДВ при цьому не вираховувалась. Покупець у платіжних документах також зазначив загальну суму, яка перераховується, сума ПДВ при цьому також не вираховувалась, тобто покупець за наслідками операції з придбання бази відпочинку не сплатив ПДВ у ціні продажу. Покупець, не отримав податкову накладну відповідно не отримав та право на податковий кредит з ПДВ.

З огляду на викладене, у позивача не виникло обов’язку щодо формування податкового зобов’язання з ПДВ за результатами примусової реалізації бази відпочинку «Метеор» з прилюдних торгів.

З огляду на зазначене, ДПІ неправомірно за наслідками перевірки включено до податкового зобов’язання з ПДВ у вересні 2004 р. ПДВ у сумі 88600 грн.

З Акту перевірки від 30.10.2006р. №295/23-1/14313056 вбачається, що в порушення п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» позивачем :

до складу валових доходів у 3 кв. 2005р. не включило суму кредиторської заборгованості, по якій закінчився строк позовної давності у розмірі 9244грн.80коп., яка виникла по будівництву бази відпочинку «Метеор» ПФ «Деловой Дом», в результаті валові доходи занижені за 3 кв. 2005р. на 9245грн.;

до складу валових доходів у 4 кв. 2005р. не включило суму кредиторської заборгованості, по якій закінчився строк позовної давності у розмірі 34989грн., яка виникла по будівництву бази відпочинку «Метеор» ПФ «Деловой Дом». Підприємством віднесена сума кредиторської заборгованості ПФ «Деловой Дом» у сумі 34989грн. у 3 кв. 2005р. В результаті валові доходи занижені у 4 кв. 2005р. на 34989грн., завищені у 3 кв. 2005р. на 34989грн..

Заборгованість перед ПФ «Деловий Дом» за виконання договору №482д/12 від 20.03.1996р. з додатковою угодою №482д/12 від 01.07.1998р. позивачем визнається, що підтверджується актом звірення взаєморозрахунків за виконані роботи по будівництву бази відпочинку «Метеор» від 09.03.2004р.

ПФ «Деловий Дом» було подано позов до ДП «УкрДержНДІ КМ «Прометей» про стягнення заборгованості, за наслідками розгляду якого господарським судом Донецької області було винесене рішення по справі №43/23 від 07.06.2004р., яким було відмовлено у задоволенні позову. Рішення не оскаржувалось.

За загальним правилом, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

ПФ «Деловий Дом» звернулось з позовом до суду, але у задоволенні позову було відмовлено.

Таким чином, дана заборгованість залишилась не стягнутою після закінчення строку позовної давності, відповідно позивач був зобов’язаний віднести суму кредиторської заборгованості по який минув строк позовної давності до складу валових доходів.

Зазначене, згідно розрахунків податкових зобов’язань до спірного рішення, тягне визначення спірним рішенням податкового зобов’язання з податку на прибуток у 4 кварталі 2003 р. у сумі 8097 грн. та 3 кварталі 2005 р. у сумі 1461 грн.

Позивачем під час судового розгляду справи визнав правомірність наведеного нарахування.

З Акту перевірки від 30.10.2006р. №295/23-1/14313056 вбачається, що ДПІ під час перевірки були встановлені наступні порушення.

У порушення п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» позивачем до складу валових доходів не включило суму кредиторської заборгованості, по якій закінчився строк позовної давності за електроенергію, отриману від ВАТ «ММК ім. Ілліча», у т.ч.

у 3 кв. 2004р. – 871грн.;

у 4 кв. 2004р. – 10168грн.;

у 1 кв. 2005р. – 11877грн.;

у 2 кв. 2005р. – 5254грн.;

у 3 кв. 2005р. – 5842грн.;

у 4 кв. 2005р. – 7528грн.;

у 1 кв. 2006р. – 14195грн.;

у 2 кв. 2006р. – 5410грн.,

в результаті валові доходи занижені за період 3 кв. 2004р. – 2 кв. 2006р. на 61145грн.

У порушення п.п.7.4.1, 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» підприємством не скоригований податковий кредит у бік зменшення на суму ПДВ за електроенергію, отриману від ВАТ «ММК ім. Ілліча» – кредиторську заборгованість з минулим строком позовної давності у сумі 50954грн., ПДВ 10191грн.

Відповідно до п.п. 4.1.6 ст. 4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, валовий доход включає суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг).

П.п. 1.22.1. п. 1.22 ст. 1 цього закону встановлено, що безповоротна фінансова допомога - це сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності.

Матеріалами справи встановлюється наступне.

До договору №2331 від 25.07.2000р. про використання електроенергії між ВАТ «ММК ім. Ілліча» та ДП «УкрДержНДІ КМ «Прометей» було укладено угоду про відстрочення виконання зобов’язань від 09.09.2004р., яким підтверджується наявність заборгованості у сумі 71131грн. 10коп. та штрафних санкцій у сумі 9964грн. 50коп., виконання зобов’язань відстрочено до 31.12.2004р., відносно цієї заборгованості встановлений строк позовної давності 5 років.

ВАТ «ММК ім. Ілліча» 01.07.2004р. було направлено ДП «УкрДержНДІ КМ «Прометей» претензію №09/1-2/5-32, яку було визнано листом від 20.07.2004р. №216/10, у зв’язку з чим постановою від 13.06.2005р. №268-15 Іллічівського ВДВС Маріупольського МУ юстиції було відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню визнаної претензії.

Заборгованість перед ВАТ «ММК ім. Ілліча» станом на 01.07.2006р. позивачем визнається, що підтверджується актом звірення від 19.07.2006р.

Таким чином, позивач прийняв встановлені законодавством заходи для стягнення зазначеної заборгованості, її стягнення проводиться у виконавчому провадженні, відповідно позивач правомірно не включив зазначену суму заборгованості до складу валових доходів.

Стосовно корегування податкового кредиту.

Законом України “Про податок на додану вартість” не передбачено обов’язку платника податку на додану вартість зменшувати податковий кредит у разі віднесення на валові доходи суми заборгованості по який минув строк позовної давності.

З огляду на зазначене позивач правомірно не зменшував податковий кредит з ПДВ у зв’язку з наведеними обставинами.

В акті також відображено, що у порушення п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, позивачем не проведено коригування у бік зменшення валових витрат на суму кредиторської заборгованості по який минув строк позовної давності на суму 50954 грн.

Законом України “Про оподаткування прибутку підприємств” не передбачено обов’язку платника податку на прибуток зменшувати валові витрати у разі віднесення на валові доходи суми заборгованості по який минув строк позовної давності. Законом лише передбачений обов’язок платника податку включити всю суму такої заборгованості до складу валових доходів.

Таким чином, наведений висновок ДПІ не може вважатися законним та обґрунтованим.

В акті перевірки відображено, що позивачем у порушення п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових доходів у 2 кв. 2006р. не включено суму кредиторської заборгованості, по якій закінчився строк позовної давності за послуги, отримані від Першотравневої СЕС за санітарний стан бази відпочинку «Метеор» у сумі 249грн., за послуги, отримані від ТОВ «Азофсанпроф» по готовності бази відпочинку «Метеор» у сумі 504грн., в результаті валові доходи у 2 кв. 2006р. занижені на 753грн.

ДПІ не надано розрахунку та пояснень стосовно того, яка сума податку нарахована спірним рішенням по даному порушенню. З розрахунків податкового зобов’язання, визначеного спірним рішенням та акту перевірки (арк.. акту – 27) вбачається, що до розрахунку податкового зобов’язання у 2 кварталі 2006 р. прийнято лише суму простроченої кредиторської заборгованості перед ВАТ ММК ім.. Ілліча у сумі 5410 грн. Коригування у бік зменшення валових витрат по цьому порушенню, як зазначалось, законом не передбачено.

В акті також відображено порушення позивачем вимог п. 5.9 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», однак згідно розрахунку податкового зобов’язання, це не тягне визначення спірного зобов’язання.

Однак згідно розрахунку фінансових санкцій фінансова санкція у сумі 25784 грн. застосована у зв’язку з тим, що ДПІ у розрахунку фінансових санкцій враховані суми, які відображені в акті перевірки по зазначеному порушенню.

З огляду на зазначене, визначення спірними рішеннями податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 22833 грн. (8097 грн. + 1461 грн. +13325 грн. – 50 грн. (з урахуванням від’ємного значення податку за наслідками перевірки у сумі - 50 грн. у 3 та 4 кварталах 2004 р.), а також податкового зобов’язання з ПДВ у сумі 10667 грн. суд вважає правомірним та обґрунтованим, а податкове зобов’язання з податку на прибуток у сумі 21815 грн. та з ПДВ у сумі 124091 грн. не може вважатися обґрунтованим та законним.

Крім цього, податковим повідомленням-рішенням від 23.02.2007р. №/2 податковим органом застосовані фінансові санкції у розмірі більшому ніж передбачено п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, яким встановлено, що фінансова санкції не може перевищувати п'ятдесяти відсотків нарахованої суми податкового зобов’язання.

Враховуючи наведене, податкові повідомлення-рішення від 23.02.2007р.:

№/2 в частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток підприємств у сумі 21815грн. та застосування фінансових санкцій у сумі 37992грн. 50коп.

та №/2 в частині визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 124091грн. та застосування фінансових санкцій у сумі 62045грн. 50коп. підлягають визнанню недійсними, позовні вимоги у даній частині підлягають задоволенню.

Решта податкових зобов’язань та фінансових санкцій, застосованих спірними повідомленнями-рішеннями, застосовані відповідно до вимог законодавства та в межах компетенції, встановленої законом, відповідають обставинам справи, відповідно підстави для визнання їх недійсними відсутні. З огляду на це, позовні вимоги у даній частині задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства судові витрати складаються з судового збору, а також витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивач під час подачі позовної заяви сплатив судовий збір у сумі 3 грн. 40 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 01.03.2007 р. № 24.

Враховуючи, що позов задоволено частково, витрати по сплаті судового збору у сумі 2грн. 82коп. підлягають стягненню з коштів Державного бюджету на користь позивача.

Враховуючи викладене та, керуючись Законами України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, “Про оподаткування прибутку підприємств”, “Про податок на додану вартість”, “Про державну виконавчу службу”, “Про виконавче провадження”, ЦК України,

ст. ст. 2, 7 –12, 51, 69-72, 87-98, 122-163, 254, та прикінцевими та перехідними положеннями Кодексу адміністративного судочинства, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Іллічівському районі м. Маріуполя від 23.02.2007р.:

№/2 в частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 21815грн. та застосування фінансових санкцій у сумі 37992грн. 50коп.;

№/2 в частині визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 124091грн. та застосування фінансових санкцій у сумі 62045грн. 50коп.

У задоволенні позову Державного підприємства «Український державний науково-дослідний інститут конструкційних матеріалів «Прометей» (м. Маріуполь) до Державної податкової інспекції у Іллічівському районі м. Маріуполя (м. Маріуполь) в частині визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 23.02.2007р.:

№/2 в частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток підприємств у сумі 22833грн. та застосування фінансових санкцій у сумі 11416грн. 50коп.;

№/2 в частині визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 10667грн. та застосування фінансових санкцій у сумі 5333грн. 50коп.

відмовити.

Стягнути з коштів Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Український державний науково-дослідний інститут конструкційних матеріалів «Прометей» (м. Маріуполь) судові витрати у сумі 2грн. 82коп.

Зазначена постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Дана постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Заява та скарга подається на ім’я Донецького апеляційного адміністративного суду через Господарський суд Донецької області.

Повний текст постанови підписано 11 березня 2008 р.

Суддя Наумова К Г.