ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.08                                                                                           Справа№ 10/20А

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Довгої О.І. при секретарі Яремчук С.М., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Комунальне підприємство «Дрогобичводоканал»Дрогобицької міської ради Львівської області, м. Дрогобич

до відповідача: Державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі, м. Дрогобич

про скасування податкового повідомлення-рішення

За участю представників сторін:

від позивача: Мартин Д.І. –представник, довіреність №527 від 25.02.2008р., Каландарішвілі С.Г., головний бухгалтер, довіреність №526 від 25.02.2008р.

від відповідача: Тенета Н.Р. - довіреність № 6598/10/10-ою від 17.05.2008 року

Представникам роз’яснені права та обов’язки передбачені ст.ст. 49-59 КАС України, підстави та право відводу судді –ст. 27 КАС України, та секретаря судового засідання –ст. 29 КАС України.

Заяв та клопотань про відвід судді та секретаря судового засідання не подано.

Суть спору:

Комунальним підприємством «Дрогобичводоканал»Дрогобицької міської ради заявлено позов про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі від 18.01.2008р. № /0, яким нараховано штраф у розмірі 50% в сумі 73223,58 грн. за порушення граничного строку сплати понад 90 календарних днів узгодженого податкового зобов’язання за платежем податок на додану вартість в сумі 146447,16 грн.

Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалах господарського суду від 26.02.2008р., 11.03.2008р. та від 08.04.2008р.

В судовому засіданні 27.05.2008р. представники позивача позовні вимоги підтримують та просять адміністративний позов задоволити, посилаючись на те, що відповідачем в порушення п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 року № 2181 –ІІІ самостійно здійснено зарахування податкової заборгованості попередніх періодів, чим змінено період, за який позивачем сплачувалося податкове зобов‘язання відповідно до цільового призначення платежів.

Представник відповідача проти вимог позивача заперечив повністю з підстав, викладених у своєму відзиві на адміністративний позов від 07.04.2008р. №4622/10/10-010, зокрема з тих підстав, що згідно п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов’язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов’язковими платежами) у рівних пропорціях, з огляду на що відповідач перераховані позивачем кошти зарахував в погашення податкового боргу, який виник раніше.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Відповідачем - Державною податковою інспекцією у Дрогобицькому районі проведено перевірку КП «Дрогобичводоканал»щодо дотримання вимог п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»за період з 01.07.2007р. по 31.12.2007р., на предмет своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість, за результатами якої складено акт перевірки № 53/15-6 від 16.01.2008р.

В ході перевірки встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов‘язання за платежем податок на додану вартість по деклараціях №20258 від 19.06.2007 року в сумі 32992,14 грн. та № 27117 від 20.07.2007р. в сумі 113455,02 грн.

На підставі акту перевірки прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 18.01.2008 року №000091502/0, яким позивачу, на підставі п. 5.3.1. п. 5.3. ст. 5 та п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», за затримку на 177 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов‘язання по податку на додану вартість в розмірі 146447,16 грн. нараховано штрафні санкції у розмірі 50 відсотків в сумі 73 223,58 грн.

Розглянувши матеріали справи, подані сторонами докази та наведені в судовому засіданні доводи представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у зв'язку із наступним.

Згідно із Конституцією України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи державної податкової служби України здійснюють діяльність відповідно до Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, який визначає статус державної податкової служби в Україні, її основні завдання, функції та правові основи діяльності. Цим Законом на органи державної податкової служби покладено функції та визначено порядок здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов’язкових платежів), а також доходів, установлених законодавством.

При цьому органи державної податкової служби керуються Законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, Законом України “Про систему оподаткування” та іншими чинними законодавчими і нормативно-правовими актами України у межах своєї компетенції.

Спеціальним законом, який регулює питання погашення податкових зобов’язань або стягнення податкового боргу з платників податків визначено Закон України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 N 2181-III.

Зокрема, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов‘язання протягом граничних строків, визначених Законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, йому загрожує прогресуючий штраф за п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 цього Закону.

Цей штраф застосовується залежно від строку погашення прострочених податкових зобов‘язань за однією із ставок, визначених п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, зокрема при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання, — у розмірі п’ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу, та за наявності таких необхідних умов, як податкове зобов‘язання має бути узгодженим, за наявності факту погашення податкового боргу та мають бути порушені граничні строки сплати податкового зобов‘язання, установлені, зокрема, п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»податкове зобов’язання самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Згідно із п. 3 ч. 1, ч.3 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування»платники податків і зборів (обов’язкових платежів) зобов’язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов’язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Обов’язок юридичної особи щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів) припиняється із сплатою податку, збору (обов’язкового платежу) або його скасуванням або списанням податкової заборгованості відповідно до Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Виходячи зі змісту п.п. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 та п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов‘язання, яку зазначає у податковій декларації, та зобов‘язаний самостійно сплатити суму податкового зобов‘язання, зазначену у поданій ним податковій декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 20.12.2007року в електронному режимі подано до ДПІ у Дрогобицькому районі податкову декларація з податку на додану вартість за листопад місяць 2007 року з зазначенням узгодженої суми податкових зобов’язань за цей період в сумі 152009 грн. Відповідно до п. 4.1. ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»граничний строк оплати даного податкового зобов‘язання спливав 30.12.2007 року.

Позивач в межах, встановлених вказаним Законом термінів, платіжними дорученнями від 26.12.2007р. № 372 на суму 52000,00 грн., від 27.12.2007р. №680 на суму 50000,00 грн. та від 28.12.2007р. №687 на суму 50000,00 грн. перерахував узгоджену суму податкового зобов‘язання з податку на додану вартість за відповідний податковий період згідно призначення платежу за листопад місяць 2007 року, який зазначений у цих платіжних дорученнях, на відповідний бюджетний рахунок, що відповідачем не заперечується.

Отже, позивач, самостійно визначивши та перерахувавши суми податку на додану вартість, виконав своє зобов‘язання зі сплати податку на додану вартість за визначений ним період, що виключає застосування до нього штрафних санкцій на підставі п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Таким чином, податковий орган не має права самостійно змінювати призначення платежу визначеного платником податків при здійсненні розрахунків зі сплати податків, зокрема, з метою погашення податкового боргу змінювати період, за який сплачується податкове зобов‘язання.

Водночас, як вбачається із матеріалів справви, зокрема з акту акт перевірки № 53/15-6 від 16.01.2008р., відповідач самостійно, всупереч наведеному вище, без узгодження з позивачем, змінив призначення платежу та період, за який позивач сплачував платіжними дорученнями № 372 від 26.12.2007р., №680 від 27.12.2007р. та №687 від 28.12.2007р. податкове зобов‘язання за листопад місяць 2007 року, зарахувавши перераховані суми податку на додану вартість та погасив існуючу недоїмку з податку на додану вартість по деклараціях №20258 від 19.06.2007 року в сумі 32992,14 грн. та №27117 від 20.07.2007р. в сумі 113455,02 грн., внаслідок чого виник борг за період, за який позивач вважав податкові зобов‘язання погашеними.

Згідно із п.п. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», узгоджена сума податкового зобов‘язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визначається сумою податкового боргу платника податків.

Пунктом 7.7 ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»визначена рівність бюджетних інтересів. З цією метою визначено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов’язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов’язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Законом України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який є спеціальним законом з питань оподаткування і який установлює порядок погашення зобов‘язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов‘язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу, і серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

У разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу, передбаченого п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податковий орган не наділений правом чи обов‘язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

Згаданою вище нормою Закону не передбачено самостійного права податкового органу здійснювати зарахування податкової заборгованості попередніх періодів при чіткому визначенні платником податків призначення податкових платежів на погашення поточних платежів, оскільки ця норма матеріального права є приписом платнику податків щодо порядку погашення податкового боргу, в тому числі перед різними бюджетами по обов’язковим податкам та зборам, на умовах пропорційності.

З огляду на викладене, всебічно і повно з‘ясувавши і перевіривши фактичні обставини справи, об‘єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для правильного вирішення спору по суті, застосувавши вказані вище норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», самостійно, без узгодження з позивачем, змінив призначення платежу та погасив існуючу недоїмку з податку на додану вартість по податкових деклараціях №20258 від 19.06.2007 року в сумі 32992,14 грн. та №27117 від 20.07.2007р. в сумі 113455,02 грн., і як наслідок протиправно застосував до позивача штрафні санкції, передбачені п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, у розмірі 50% в сумі 73223,58 грн. за порушення граничного строку сплати понад 90 календарних днів узгодженого вказаними вище податковими деклараціями податкового зобов’язання за платежем податок на додану вартість в сумі 146447,16 грн.

За таких обставин вимоги позивача є правомірними, документально підтвердженими, а тому адміністративний позов слід задоволити повністю та визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі від 18.01.2008р. № /0, яким позивачу нараховано штраф у розмірі 50% в сумі 73223,58 грн. за порушення граничного строку сплати понад 90 календарних днів узгодженого податкового зобов’язання за платежем податок на додану вартість в сумі 146447,16 грн.

На підставі викладеного та керуючись ЗУ «Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами», ст.ст.122-124,127,130,135,143,151-154,160,161,163,167, п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.          Адміністративний позов задоволити повністю.

2.          Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі від 18.01.2008р. № /0 про нарахування Комунальному підприємству «Дрогобичводоканал»Дрогобицької міської ради Львівської області штрафних санкцій за порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання понад 90 календарних днів в розмірі 50% у сумі 73223, 58 грн.

3.          Судовий збір віднести на відповідача.

Постанова може бути оскаржена в порядку та в строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова вступає в законну силу відповідно до ст.254 КАС України, після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Главою І „Апеляційне провадження” Розділу ІV КАС України.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України –з дня складення у повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                     Довга О.І.