ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2008 р.

№ 4/147

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кривди Д.С.,

суддів Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача: Геленич В.В.

від відповідача: не з’явився

розглянувши касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Хустський м’ясокомбінат”

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.12.2007р.

у справі № 4/147 Господарського суду Закарпатської області

за позовом Закритого акціонерного товариства “Хустський м’ясокомбінат”

до Хустської міської ради

про визнання недійсним рішення ІХ сесії ІІ скликання Хустської міської ради №148 від 31.01.2003р. в частині включення до переліку об’єктів приватизації шляхом аукціону приміщення магазину “М’ясо”, розташованого за адресою: м. Хуст, вул. Духновича, 9, і заміну способу приватизації з аукціону на викуп,

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство “Хустський м’ясокомбінат” звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Хустської міської ради про визнання недійсним рішення ІХ сесії ІІ скликання Хустської міської ради №148 від 31.01.2003р. в частині включення до переліку об’єктів приватизації шляхом аукціону приміщення магазину “М’ясо”, розташованого за адресою: м. Хуст, вул. Духновича, 9, і заміну способу приватизації з аукціону на викуп.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 24.12.2003р. (суддя Журавчак Л.С.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.06.2006р. (судді: Г.І.Мельник, Д.Ф.Новосад, О.В.Михалюк), позовні вимоги задоволено частково, визнано недійсним рішення ІХ сесії ІІ скликання Хустської міської ради від 31.01.2003р. №148 в частині включення до переліку об’єктів, призначених до продажу з аукціону, магазину “М’ясо”, розташованого в м. Хуст, вул. Духновича, 9, стягнуто з Хустської міської ради на користь ЗАТ “Хустський м’ясокомбінат” витрати по сплаті держмита у розмірі 85,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн. в іншій частині позовних вимог провадження у справі припинено.

Не погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, Хустська міська рада подала касаційну скаргу.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.01.2005р. касаційну скаргу Хустської міської ради задоволено частково, рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.12.2003р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 02.06.2004р. у справі №4/147 скасовано з передачею справи на новий розгляд до господарського суду Закарпатської області.

За новим розглядом справи, рішенням Господарського суду Закарпатської області від 05.07.2007р. (суддя І.Г.Ушак) позовні вимоги задоволено частково, визнано недійсним рішення ІХ сесії ІІ скликання Хустської міської ради №148 від 31.01.2003р. в частині включення до переліку об’єктів, призначених до продажу з аукціону, магазину “М’ясо”, розташованого в м. Хуст по вул. Духновича, 9, стягнуто з Хустської міської ради на користь Закритого акціонерного товариства “Хустський м’ясокомбінат” у відшкодування судових витрат 203,00 грн., в іншій частині позовних вимог –припинено провадження у справі.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Закарпатської області від 05.07.2007р., Хустська міська рада подала апеляційну скаргу.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.12.2007р. (судді: Г.Г.Якимець, О.П.Дубник, Г.В.Орищин) апеляційну скаргу Хустської міської ради задоволено: рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.07.2007р. скасовано в частині визнання недійсним рішення ІХ сесії ІІ скликання Хустської міської ради №148 від 31.01.2003р. в частині включення до переліку об’єктів, призначених до продажу з аукціону, магазину “М’ясо”, розташованого в м. Хуст по вул. Духновича, 9, в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено, в решті рішення залишено без змін.

Не погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, Закрите акціонерне товариство “Хустський м’ясокомбінат” подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.07.2007р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.12.2007р. та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу тим, що господарським судом першої та апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Закритого акціонерного товариства “Хустський м’ясокомбінат” не підлягає задоволенню.

Господарським судом встановлено:

Приміщення площею 64кв.м. розташоване по вул. Духновича, 9 (Богдана Хмельницького, 7) є комунальною власністю Хустської міської ради.

Рішенням IV сесії XXII скликання Хутської міської ради від 16.05.1995р. Представництву Фонду державного майна України делеговано повноваження щодо органу приватизації ради.

05.01.1999р. між Представництвом Фонду державного майна України у м. Хуст та позивачем укладено договір № 32 оренди нежилого приміщення, за яким Представництво Фонду державного майна України у м. Хуст передало в оренду позивачу нежитлове приміщення площею 64кв.м, розташоване по вул. Духновича, 9 (Богдана Хмельницького, 7) у м. Хуст. Вказаним договором викуп приміщення, об’єкту оренди, не передбачено.

31.01.2003р. рішенням IХ сесії II скликання Хутської міської ради № 148 "Про затвердження переліку об’єктів комунальної власності міста, які підлягають приватизації в 2003р." затверджено до приватизації у 2003р. зі способом приватизації –аукціон вбудоване нежитлове приміщення площею 64кв.м., що розташоване по вул. Б.Хмельницького, 7 (нова адреса: вул. Духновича, 9).

Способи малої приватизації встановлені ст. 3 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію), згідно якої приватизація об'єктів малої приватизації здійснюється шляхом: викупу; продажу на аукціоні, за конкурсом.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію), в редакції, що існувала на час виникнення спірних правовідносин, Фонд державного майна України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів, які перебувають відповідно у загальнодержавній власності, власності Автономної Республіки Крим та комунальній власності і підлягають: продажу на аукціоні, за конкурсом; викупу. Включення об'єктів малої приватизації до переліків, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється відповідно до Державної та місцевих програм приватизації або з ініціативи відповідних органів приватизації чи покупців. Таким чином, приписами даної правової норми визначено, що місцеві Ради затверджують перелік об’єктів, які перебувають у комунальній власності та підлягають продажу шляхом продажу на аукціоні, за конкурсом, шляхом викупу, при цьому включення об’єктів приватизації до відповідних переліків здійснюється Радами проте, ініціювати включення об’єктів до відповідного переліку можуть і покупці цих об’єктів.

Крім того, офіційне тлумачення ч. 3 ст. 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) дано рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2000р. № 14-рп/2000, яким вирішено:

"1. Положення частин першої, третьої статті 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" щодо ініціативи покупців про включення відповідного майна до переліку об'єктів, що підлягають приватизації, в аспекті конституційного звернення товариства покупців членів трудового колективу перукарні N 163 "Черемшина" (м. Київ) треба розуміти як право покупця пропонувати проведення приватизації конкретного об'єкта малої приватизації у вказаний ним спосіб, зокрема шляхом викупу.

Пропозиція покупця щодо способу приватизації підлягає розгляду у визначений законом строк, але вона не є обов'язковою для органів, які визначають або затверджують переліки об'єктів малої приватизації, за винятком випадків, передбачених статтею 11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та іншими законами.

2. Положення частини п'ятої статті 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" слід розуміти так, що органи приватизації зобов'язані розглянути подані покупцями заяви та, у разі відсутності встановлених цим Законом підстав для відмови у приватизації, включити конкретне підприємство до переліку об'єктів, що підлягають приватизації у встановлений спосіб, або прийняти рішення про відмову в приватизації.

Включення підприємства до іншого, ніж пропонує покупець, переліку об'єктів приватизації не може розглядатися як відмова у приватизації.".

Як вже було зазначено, відповідач затвердив об’єкт приватизації –"Магазин м’ясо" до переліку об’єктів, що підлягали приватизації шляхом аукціону. Оскільки, вищенаведеною правовою нормою право щодо визначення способу приватизації комунального майна надано місцевим Радам, а органам приватизації та покупцям надано право тільки ініціювати включення об’єктів до відповідних переліків, то приймаючи рішення щодо затвердження переліку об’єктів приватизації способом аукціону відповідач діяв у межах чинного законодавства.

Згідно п 51 Державної програми приватизації на 2000 - 2002 роки, затвердженої Законом України "Про Державну програму приватизації" від 18.05.2000р. № 1723-III, у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, приміщення) орендар одержує право на викуп цього майна, якщо орендарем за згодою орендодавця здійснено за рахунок власних коштів поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об'єкта без завдання йому шкоди, вартістю не менш як 25 відсотків залишкової (відновної за вирахуванням зносу) вартості майна (будівлі, споруди, приміщення). Оцінка вартості об'єкта приватизації у цьому разі здійснюється із застосуванням експертної оцінки. Таке ж право одержує орендар у разі прийняття рішення про приватизацію відповідно до законодавства України. Таким чином, приписами даної правової норми визначено право орендаря у відповідних випадках, якщо приймається рішення про приватизацію орендованого державного майна.

Проте, об’єктом приватизації, що включений до відповідного переліку оспорюваним рішенням є майно комунальної форми власності. А на об’єкти комунальної форми власності вищенаведена правова норма не поширюється.

Не може бути прийнято до уваги і посилання позивача на порушення апеляційною інстанцією норм процесуального права, оскільки предметом спору є рішення відповідача щодо приватизації.

Згідно ч. 1 ст. 111-10 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Оскільки апеляційним господарським судом норми матеріального та процесуального права порушено не було, то підстави для скасування даного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Хустський м’ясокомбінат” залишити без задоволення, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.12.2007р. у справі № 4/147 –без змін.

Головуючий - суддя Кривда Д.С.

судді Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.