СУД
Постанова

Іменем України

20
лютого 2008 року

Справа
№ 2-7/12699-2007

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  Латиніна
О.А.,

суддів                                                                      Дугаренко
О.В.,

Прокопанич Г.К.,

за участю
представників сторін:

позивача:
не з'явився,

відповідача:
не з'явився,

третьої
особи: (ТОВ
"КІНГ 99") - не з'явився,

третьої особи: (СПД
ОСОБА_1.) - не з'явився,

розглянувши
апеляційну скаргу
товариства з обмеженою відповідальністю "КІНГ 99" на рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Дворний І.І. ) від 24
грудня 2007 року у справі № 2-7/12699-2007

за
позовом           Суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, м.Сімферополь, 95001)

до Виконавчого комітету Берегової
сільської ради міста Феодосії (вул. Приморська,1, с.Берегове, м. Феодосія, АР
Крим, 98179)

3-ті
особи

1. суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1  (АДРЕСА_2, м.Феодосія, АР Крим,
98100)

2. Товариство з обмеженою відповідальністю
"КІНГ 99"  (вул. Лермонтова,
14в, м.Сімферополь, 95034)

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_2 звернувся до господарського суду АР Крим з
позовом до виконавчого комітету Берегової сільської ради, треті особи - суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1., товариство з обмеженою відповідальністю
"Кінг-99" про визнання нечинним рішення виконавчого комітету
Берегової сільської ради м. Феодосії № 192 від 07.08.2007 року.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що спірне рішення, яким затверджено акт державної
комісії з прийняття в експлуатацію закінченої будівництвом АЗС та визнано право
власності на вказаний об'єкт, прийнято з порушенням положень чинного
законодавства України. Позивач звертає увагу на те, що постановою
господарського суду АР Крим від 20.10.2006 року у справі № 2-27/11838-2006А
було визнано нечинним рішення Берегової сільської ради № 994 від 20.12.2001
року про затвердження проекту відведення земельної ділянки та надання її в оренду
СПД ОСОБА_1. строком на 10 років. Також рішенням господарського суду АР Крим
від 13-12.02.2007 року у справі № 2-2/1200-2007 було визнано недійсним договір
оренди земельної ділянки, укладений 25.01.2002 року між Береговою сільською
радою та СПД ОСОБА_1. Таким чином, враховуючи те, що правовстановлювальні
документи на земельну ділянку у СПД ОСОБА_1. були відсутні, позивач вважає факт
будівництва незаконним, а дії органу місцевого самоврядування з приводу
затвердження акту державної комісії з прийняття в експлуатацію закінченої
будівництвом АЗС та визнання права власності неправомірними.

Рішенням господарського
суду АР Крим від 24.12.2007 року у справі № 2-7/12699-2007 позов суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2. задоволено. Суд визнав недійсним рішення
виконавчого комітету Берегової сільської ради м.Феодосії № 192 від 07.08.2007
року.

При прийнятті рішення, суд першої
інстанції встановив, що постановою господарського суду АР Крим від
20.10.2006          року у справі №
2-27/11838-2006А, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного
господарського апеляційного суду від 29.01.2007 року, було визнано нечинним
рішення № 994 від 20.12.2001 року Берегової сільської ради про
затвердження   проекту землеустрою з
відведення і надання в оренду СПД ОСОБА_1. земельної ділянки площею 0,5000 га.
Також рішенням господарського суду АР Крим від 13-21.02.2007 року у справі
№2-2/1200-2007, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного
господарського суду від 12.06.2007
року, було визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею
0,5000 га, укладений 25.01.2002 року між Береговою сільською радою та СПД
ОСОБА_1. Прийнявши до уваги той факт, що право на будівництво належить лише
власникам земельних ділянок або землекористувачам, суд першої інстанції прийшов
до висновку про відсутність у СПД ОСОБА_1. правових підстав для здійснення
будівництва, та, як наслідок, відсутність підстав для затвердження акту
державної комісії з прийняття в експлуатацію закінченої будівництвом АЗС та
визнання права власності на вказаний об'єкт.

Не погодившись з рішенням
господарського суду АР Крим, третя особа - товариство з обмеженою
відповідальністю "Кінг 99" звернулось до Севастопольського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення
суду першої інстанції скасувати.

Доводи апеляційних скарг
полягають у неповному дослідженні судом першої інстанції обставин справи та
невірному застосуванні норм матеріального права. Апелянт зазначає, що умовами
прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту є лише перевірка
дотримання умов, закріплених Порядком прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №
1243 від 22.09.2004 року, а саме підтвердження державними приймальними
комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, його
інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому
порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на
проектування. Апелянт також вважає помилковим висновок суду першої інстанції
про те, що відсутність правовстановлювальних документів на землю є підставою
для відмови у підписанні акту прийому в експлуатацію об'єкту.

Представники
відповідача та третьої особи -СПД ОСОБА_1. у судове засідання не з`явились,
причину неявки не повідомили, хоча про час та місце слухання справи сповіщались
належним чином ухвалами від 29.01. та 13.02.2007 року.

Від
позивача надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності його
представника.

Товариство
з обмеженою відповідальністю „Кінг-99” заявило клопотання про відкладення
розгляду апеляційної скарги. Однак, судова колегія виходить з того, що заявлене
клопотання будь-яким належними доказами не підтверджено. Судова колегія також
зазначає, що представництво юридичної особи в суді не обмежується колом певних
осіб, до того ж, у разі взагалі неможливості забезпечення явки представника у
судове засідання, сторона у справі не позбавлена права подавати свої вимоги і
заперечення у письмовому вигляді. За таких обставин, судова колегія визнала
можливим розглянути справу за відсутності представників сторін та третіх
осіб.

Повторно
розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу
України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до
висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та
скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції виходячи з наступного.

Основні
вимоги та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів
незалежно від джерел фінансування їх будівництва визначені Порядком прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України № 1243 від 22.09.2004 року.

Вказаним
Порядком передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями
готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції,
реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського,
так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних
магістралей, окремих черг пускових комплексів (далі - закінчені будівництвом
об'єкти), їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в
установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних
на проектування.

Відповідно
до пункту 5 Порядку для пред'явлення закінченого будівництвом об'єкта державній
приймальній комісії відповідно до пункту 3 Порядку замовником будівництва
об'єкта утворюється робоча комісія.

Пунктом
8 вказаного Порядку передбачено, що робоча комісія повинна перевірити
відповідність:

-
архітектурних і конструктивних рішень закінченого будівництвом об'єкта
затвердженому проекту, санітарним, протипожежним, радіаційним та екологічним
вимогам і нормам, а також вимогам з охорони праці, промислової безпеки,
нормативам щодо технічного стану електричних, теплових та
тепловикористовувальних установок і мереж та енергозбереження;

-
виконаних будівельно-монтажних робіт вимогам нормативної документації;

-
результатів  проведених індивідуальних
і  комплексних  випробувань устаткування нормативним
показникам;

-
виробничої документації нормативним вимогам.

Пунктом
27 Порядку передбачено, що за результатами роботи державної приймальної комісії
складається акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта,
форма якого затверджується Держбудом. Акт державної приймальної комісії
підлягає затвердженню у 15-денний строк органом виконавчої влади чи органом
місцевого самоврядування, що утворив цю комісію, та реєструється в інспекції
державного архітектурно-будівельного контролю, яка видала дозвіл на виконання
будівельних робіт.

Отже,
законодавчо передбачений обов'язок виконавчого органу місцевого самоврядування
при затвердженні акту державної приймальної комісії, у тому числі, перевірити
дотримання вимог чинного законодавства при здійсненні будівництва об'єкту
нерухомості.

Суд
першої інстанції вірно звернув увагу на норму статті 90 Земельного кодексу
України, згідно з якою власники земельних ділянок мають право, зокрема,
споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Зміст статті 95
Земельного кодексу України надає право зробити висновок про те, що право
споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди надано також
землекористувачам.

У
даному випадку, судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою
господарського суду АР Крим від 20.10.2006 року у справі №2-27/11838-2006А,
залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного господарського апеляційного
суду від 29.01.2007 року, було визнано нечинним рішення № 994 від 20.12.2001
року Берегової сільської ради м. Феодосії про затвердження проекту землеустрою
з відведення і надання в оренду суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1.
земельної ділянки площею 0,5 га.

Крім
того, мало місце рішення господарського суду АР Крим від 13-21.02.2007 року у
справі № 2-2/1200-2007, залишеного без змін постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 12.06 2007 року, яким було визнаний недійсним
договір оренди земельної ділянки площею 0,5 га, укладений 25.01.2002 року між
Береговою сільською радою та СПД ОСОБА_1.

Відповідно
до частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти,
встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні Інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким
чином, суд першої інстанції вірно встановив, що приймаючи рішення про
затвердження акту державної комісії про введення в експлуатацію закінченої
будівницвом АЗС, відповідачем не було враховано відсутність у СПД ОСОБА_1.
правовстановлювального документу на землю під об'єктом будівництва, наявність
якого є обов'язковою.

Судова
колегія вважає за необхідне зазначити, що правовстановлювальний документ на
землю має бути наявним впродовж всього строку здійснення будівельних робіт.
Необхідність наявності у забудовника правовстановлювального документу на землю
мотивовано тим, що право на здійснення будівництва належить виключно
власникам або користувачам земельних ділянок. У даному випадку, така умова
не була дотримана.

Таким
чином, приймаючи до уваги те, що така суттєва умова здійснення будівництва, як
наявність правовстановлювального документу на землю зникла, той й правові
підстави для подальшого прийняття в експлуатацію збудованого об`єкту відсутня.

Згідно
зі статтею 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа
має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Приймаючи
до уваги той факт, що постановою господарського суду АР Крим від 20.10.2006
року у справі №2-27/11838-2006А встановлено факт накладення меж наданих у
користування СПД Жарікову та СПД ОСОБА_1 земельних ділянок та враховуючи
преюдиціальність встановленого судовим рішенням факту, суд першої інстанції
вірно встановив порушення спірним рішенням прав позивача, як землекористувача
частини земельної ділянки. За таких обставин, позовні вимоги СПД ОСОБА_2. є
обґрунтованими, а їх задоволення судом першої інстанції є правомірним.

При
цьому, судова колегія не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те,
що дія договору оренди, на підставі якого СПД ОСОБА_2. було надано в оренду
земельну ділянку, скінчилась, у зв`язку з чим, СПД ОСОБА_2 позбавлений права
посилатись на порушення його прав та законних інтересів.

Відповідно
до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх
вимог і заперечень.

Частиною
2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що
обставини справи, які відповідно до законодавства мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У
даному випадку орендодавцем у відношенні СПД ОСОБА_2. виступає Берегова
сільська рада, якою ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції
не надавалось належних доказів припинення договірних орендних правовідносин з
СПД ОСОБА_2. (повідомлення про припинення договору, акт прийому-передачі
земельної ділянки після закінчення дії договору оренди тощо). Тому, посилання
ТОВ „Кінг-99” на викладені вище обставини є безпідставними.

Відповідно
до Роз'яснень Президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/35 від
26.01.2000 року „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням недійсними актів державних чи інших органів”, підставами для визнання
акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Судова
колегія погоджується з тим висновком суду першої інстанції, що відповідачу
-Береговій сільській раді, як учаснику у якості відповідача у судових процесах
про визнання недійсним рішення про затвердження проекту землеустрою з
відведення земельної ділянки та визнання недійсним укладеного на підставі цього
рішення договору оренди, мало бути відомо про відсутність у СПД ОСОБА_1.
необхідних документів. Тому, приймаючи оскаржуване у даній справі спірне
рішення, Берегова сільська рада діяла всупереч проголошеному Конституцією
України принципу законності та наданій компетенції, що безумовно являється
підставою для задоволення позовних вимог та визнання рішення виконавчого
комітету Берегової сільської ради м. Феодосії №192 від 07.08.2007 року
недійсним.

На
підставі викладених обставин, судова колегія вважає оскаржуване рішення
господарського суду АР Крим від 24.12.2007 року про задоволення позовних вимог
законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись
статтями 101, 103 п.1, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "КІНГ 99" залишити без
задоволення, рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 24
грудня 2007 року у справі № 2-7/12699-2007 залишити без змін.

Головуючий
суддя                                                  О.А.Латинін

Судді
О.В. Дугаренко

Г.К. Прокопанич