ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
Справа
№ 30/32-08-535
Колегія суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:
судді:   Мирошниченко М. А.,
Суддів:    Бєляновського В. В. та Шевченко В. В.,
позивача  - Шаркової Н. Р.,
відповідача -ОСОБА_1.,
судовому засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу Фізичної особи
-підприємцяОСОБА_1, м. Б -Дністровський Одеської області на ухвалу
господарського суду Одеської області від 11.02.2008 р. про забезпечення позову
ПП „Корал”, м. Б -Дністровський Одеської області до  Фізичної особи -підприємцяОСОБА_1, м. Б
-Дністровський Одеської області про витребування майна, усунення
перешкод та визнання переважного права у справі №30/32-08-535,
р. (вх. №660) у господарському суді Одеської області ПП „Корал” пред'явлено
позов до Фізичної особи -підприємцяОСОБА_1 про витребування з незаконного
володіння Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 другого поверху спального корпусу,
літ. „А” розміром 7,27х6,15 м, спального корпусу, літ. „Б” розміром 19,96х10,15
м., вбиральні -душової, літ. „В” розміром 4,58х6,93 м., що розташовані на
території бази відпочинку „Корал” у Сонячному районі, смт. Затока
Білгород-Дністровського району Одеської області, що належать на праві власності
ПП „Корал”; усунення перешкод у здійсненні права користування орендованим ПП
„Корал”, відповідно до договору оренди від 27 вересня 2002 року, комплексом дерев'яних
будівель бази відпочинку „Корал” з підсобними (допоміжними) будовами, в тому
числі однією капітальною будівлею, розташованими за адресою: Одеська область,
смт. Затока міста Білгород -Дністровського, Сонячний курортний район, шляхом
забезпечення вільного доступу до вказаного майна; усунення перешкод у
здійсненні права користування орендованою ПП „Корал” у Затоківської селищної
ради, відповідно до договору оренди від 16 липня 2004 року, земельною ділянкою
площею 0,5435 га для експлуатації та обслуговування бази відпочинку „Корал”,
яка знаходиться за адресою: Одеська область, смт. Затока міста
Білгород-Дністровського, Сонячний курортний район, шляхом забезпечення вільного
доступу до вказаної земельної ділянки;
визнання переважного права на придбання у власність комплексу дерев'яних
будівель бази відпочинку „Корал” з підсобними (допоміжними) будовами, в тому
числі однієї капітальної будівлі, що орендовані, відповідно до договору оренди
від 27 вересня 2002 року (а.с. 2-4).
11.02.2008 р. (вх. №2783) позивач подав до
суду заяву про забезпечення позову (а.с. 23-24), в якій, на підставі ст.ст.
66,67 ГПК України, просив накласти арешт на будівлі і споруди бази відпочинку
„Корал”, яка знаходиться за адресою: Одеська область, смт. Затока міста Білгород
-Дністровського, Сонячний курортний район, а саме на: будівлю для житла №2 - 1
шт., будівлю для житла №2 -1 шт., будівлю для житла №3 -1 шт.; вагон-гуртожиток
-1 шт., вагон-гуртожиток -5 шт., їдальню -1 шт., будівлю господарського корпусу
-1 шт., будівлю-комору їдальні -1 шт., будівлю-душову - 1 шт., туалет -1 шт.,
м'ясний цех -1 шт., двоповерховий будинок котельцьовий -1 шт., заборони
відповідачу здійснювати будь-які дії, що можуть привести до відчуження будівель
і споруд бази відпочинку „Корал”, яка знаходиться за адресою: Одеська область,
смт. Затока міста Білгород -Дністровського, Сонячний курортний район, у тому
числі: демонстрування будівель і споруд бази відпочинку „Корал” потенційним
покупцям та укладення договорів застави, іпотеки, позики, позички, оренди
будівель і споруд бази відпочинку „Корал”, а також заборони Білгород
-Дністровському бюро технічної інвентаризації видавати ОСОБА_1 будь-які витяги
щодо підтвердження його права власності на будівлі і споруди бази відпочинку
„Корал”, яка знаходиться за адресою: Одеська область, смт. Затока міста
Білгород-Дністровського, Сонячний курортний район, необхідні йому для
відчуження будівель і споруд бази відпочинку „Корал” або для укладення угод, що
можуть привести до такого відчуження. В обґрунтування даної заяви, позивач
послався на те, що, відповідно до мирової угоди, укладеної між СФГ „Сніжана” та
ОСОБА_1, затвердженої ухвалою Білгород-Дністровського районного суду Одеської
області, ОСОБА_1 набуто право власності на цілісний майновий комплекс бази відпочинку
„Корал” та, на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно
від 21.01.2008 р., зареєстроване право власності на будівлі та споруди бази
відпочинку. Крім того, заявник зазначив, щоОСОБА_1 має намір здійснити
відчуження будівель та споруд бази відпочинку „Корал” третім особам, тоді як
позивач, відповідно до договору оренди від 27.09.2002 р. та діючого
законодавства, має переважне право на придбання цього майна у власність. На
думку позивача, невжиття заходів до забезпечення позову може привести до
відчуження з боку відповідача будівель та споруд бази відпочинку „Корал”, що
зробить неможливим виконання рішення суду. Крім того, існує загроза того, що
разом з будівлями та спорудами бази відпочинку „Корал” буде відчужене майно, що
належить позивачу на праві власності.
господарського суду Одеської області  від
11.02.2008 р. (суддя Рога Н. В.), на підставі ст.ст. 66,67 ГПК України, заяву
позивача щодо забезпечення позову задоволено; на період розгляду цієї справи
накладено арешт на будівлі і споруди бази відпочинку „Корал”, яка знаходиться
за адресою: Одеська область, смт. Затока міста Білгород -Дністровського,
Сонячний курортний район, а саме на: будівлю для житла №2 -1 шт., будівлю для
житла №2 -1 шт., будівлю для житла №3 -1 шт., вагон-гуртожиток -1 шт.,
вагон-гуртожиток -5 шт., їдальню - 1 шт., будівлю господарського корпусу -1
шт., будівлю -комору їдальні -1 шт., будівлю-душову - 1 шт., туалет -1 шт.,
м'ясний цех -1 шт., двоповерховий будинок котельцьовий -1 шт.; на період розгляду
цієї справи заборонено Фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1 здійснювати будь-які
дії, що можуть привести до відчуження будівель і споруд бази відпочинку
„Корал”, яка знаходиться за адресою: Одеська область, смт. Затока міста
Білгород -Дністровського, Сонячний курортний район, у тому числі: демонструвати
будівлі і споруди бази відпочинку „Корал” потенційним покупцям та укладати
договори застави, іпотеки, позики, позички, оренди будівель і споруд бази
відпочинку „Корал”; на період розгляду цієї справи заборонено
Білгород-Дністровському бюро технічної інвентаризації видавати ОСОБА_1 будь-які
витяги щодо підтвердження його права власності на будівлі і споруди бази
відпочинку „Корал”, яка знаходиться за адресою: Одеська область, смт. Затока
міста Білгород-Дністровського, Сонячний курортний район, необхідні йому для
відчуження будівель і споруд бази відпочинку „Корал” або для укладення угод, що
можуть привести до такого відчуження (а.с. 29-30). Таке рішення суд мотивував
тим, що у даному випадку наявний зв'язок між вимогами позивача щодо
забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти певні дії та
предметом розгляду його позовних вимог.
Правова позиція Вищого господарського суду України з приводу окремих питань
застосування судами забезпечення позову викладена у роз'ясненні ВГСУ №02-5/611
від 23.08.1994 р. „Про деякі питання практики застосування заходів до
забезпечення позову (в редакції від 10 лютого 2004 року)”, згідно якого умовою
застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване
припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у
відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись
за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Враховуючи
матеріали справи та приймаючи до уваги, як зазначив суд, що існують достатньо
обґрунтовані припущення, що невжиття заходів до забезпечення вимог може
ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, з метою запобігання
подальшого відчуження  та вчинення
будь-яких інших дій щодо майна товариства, суд вбачив за доцільне задовольнити
погоджуючись зі вказаною ухвалою, відповідач звернувся до Одеського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її
скасувати, з тих підстав, що 30.07.2004 р. між СФГ „Сніжана” та
Міжгосподарським будівельним об'єднанням-1 був укладений договір купівлі -
продажу №7, відповідно до якого СФГ „Сніжана” набуло право власності на
цілісний майновий комплекс бази відпочинку „Корал”, розташований на земельній
ділянці площею 6659,00 кв.м. у Сонячному районі смт. Затока Білгород -
Дністровського району Одеської області. Таким чином, з моменту укладення
договору купівлі - продажу №7 від 30.07.2004 р. Міжгосподарське будівельне
об'єднання - 1 втратило усі права власника по володінню, користуванню та
розпорядженню цілісним майновим комплексом бази відпочинку „Корал”. 29.08.2007
р. ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області
визнано мирову угоду, укладену між СФГ „Сніжана” та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1, відповідно до якоїОСОБА_1 набув право власності на
цілісний майновий комплекс бази відпочинку „Корал”, що розташований за адресою:
Одеська область, м. Білгород - Дністровський, смт. Затока, вул. Лазурна,46.
30.08.2004 р. вищезазначений цілісний майновий комплекс був переданий СФГ
„Сніжана” фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1, у зв'язку з невиконанням
договору застави. Право власності ОСОБА_1 зареєстроване у встановленому законом
порядку, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 21.01.2008 р.. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на договір оренди комплексу дерев'яних будівель бази відпочинку
„Корал” від 27.09.2002 р., укладений між Міжгосподарським будівельним об'єднанням
- 1 та ПП „Корал” строком на п'ять років, тобто до 27.09.2007 р.. Відповідно до
п.4.2 договору оренди від 27.09.2002 р., якщо жодна із сторін договору в термін
три місяці до закінчення строку договору не заявить про намір його розірвати,
договір автоматично пролонгується на один рік. Оскільки жодна зі сторін
договору не заявила у встановлений договором строк про намір його розірвати,
позивач вважає, що договір оренди є пролонгованим на один рік і діє до
27.09.2008 р.. Однак, позивач помилково вважає себе орендарем вищезазначеної
бази відпочинку. На даний час власником майна, що було передано позивачу в
оренду, єОСОБА_1. Фізична особа - підприємецьОСОБА_1 договір оренди цілісного
майнового комплексу бази відпочинку „Корал” з жодною юридичною чи фізичною особами
не укладав, правонаступником прав та обов'язків Міжгосподарського будівельного
об'єднання - 1 не є, тому ПП „Корал” не має жодних правових підстав вважати
себе орендарем майна, власником якого єОСОБА_1. Договір оренди від 27.09.2002
р. для ОСОБА_1 не має обов'язкової сили, оскільки він не був стороною договору
оренди бази відпочинку. Отже, позивач не має переважного права на придбання
спірного майна у свою власність. З огляду на зазначене, відповідач вважає
ухвалу суду від 11.02.2008 р. такою, що безпідставно порушує право власності
ОСОБА_1 на цілісний майновий комплекс бази відпочинку „Корал”. Крім того,
умовою для застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване
припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до
нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на
момент виконання рішення. Однак, в ухвалі суду від 11.02.2008 р. не зазначено
жодних обставин, які б давали змогу суду зробити той висновок, що невжиття
заходів забезпечення позову призведе в подальшому до відчуження спірного майна
на користь третіх осіб. Таким чином, скаржник вважає, що вказана ухвала
постановлена з порушенням норм процесуального права та перешкоджає у здійсненні
права власності законним власником - ОСОБА_1 щодо цілісного майнового комплексу
бази відпочинку „Корал”. В обґрунтування своєї скарги, апелянт послався на ст.
316, ч.1 ст. 317, ст.ст. 319,627 ЦК України.
Одеського апеляційного господарського суду від 03.03.2008 р. прийнято
апеляційну скаргу відповідача до провадження та призначено до розгляду на
25.03.2008 р., про що сторони,  згідно
приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені.
р. (вх. №307 Д1) позивач надав суду відзив на скаргу, в якій просив відмовити в
її задоволенні, оскільки 27 вересня 2002 року між Міжгосподарським будівельним
об'єднанням (МБО-1) і позивачем був укладений договір оренди, відповідно до
якого останній прийняв у тимчасове володіння і користування комплекс дерев'яних
будівель бази відпочинку „Корал” з підсобними (допоміжними) будовами, в тому
числі одну капітальну будівлю. Указаний договір був укладений строком на п'ять
років, тобто до 27 вересня 2007 року, з наступним правом викупу орендованого
майна. Відповідно до п.4.2. договору оренди від 27.09.2002 р., якщо жодна зі
сторін договору в термін три місяці до закінчення строку договору не заявить
про намір його розірвати, договір автоматично пролонгується на один рік.
Оскільки жодна зі сторін договору не заявила в установлений договором строк про
намір його розірвати, договір оренди від 27.09.2002 р. є пролонгованим на один
рік і діє до 27 вересня 2008 року. Відповідно до ухвали Білгород-Дністровського
районного суду Одеської області від 29.08.2007 р. про затвердження мирової
угоди, право власності на орендовану позивачем базу відпочинку перейшло до
ОСОБА_1. Таким чином, до відповідача перейшли всі права та обов'язки
орендодавця за договором оренди від 27.09.2002 р.. Тобто, якщоОСОБА_1 є
власником бази відпочинку „Корал” то, відповідно, він є орендодавцем за
договором оренди від 27.02.2002 р. та на нього розповсюджуються всі положення
цього договору, а також норми законодавства України, що регулюють орендні
правовідносини. Таким чином, позивач є належним орендарем   комплексу
дерев'яних   будівель   бази
відпочинку   „Корал” з  підсобними (допоміжними) будовами, в тому
числі однієї капітальної будівлі, на підставі договору оренди від 27.09.2002
р., який був укладений з правом наступного викупу орендованого майна (п.4.1.
договору оренди від 27.09.2002 р.). Відповідно до Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 12.12.2006 р. №01-8/2776, адекватність заходу
до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається
його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням
співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю
майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії. Однією з вимог, заявлених позивачем, є вимога
про визнання його переважного права на викуп орендованого майна. Метою
накладення арешту на майно, що на час звертання позивача до суду належало
відповідачу, є недопущення відчуження цього майна на користь третьої особи,
оскільки таке відчуження не тільки порушить права позивача на викуп
орендованого майна, але й зробить неможливим виконання рішення суду. Відповідно
до Роз'яснень Вищого господарського суду України від 23.08.1994 року №02-5/611
„Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову”, за
позовами про визнання права власності або витребування майна арешт може бути
накладений на індивідуально визначене майно. Однією з вимог, заявлених
позивачем, є вимога про витребування майна, що належить йому на праві власності
та знаходиться на території бази відпочинку „Корал”, з незаконного володіння
відповідача. Таким чином, ще однією метою накладення арешту на майно є
недопущення відчуження в складі майна ОСОБА_1 майна, що належить відповідачу.
Таким чином, забезпечення позову, що було вжите ухвалою господарського суду
Одеської області від 11 лютого 2008 року, є засобом запобігання можливим
порушенням майнових прав та охоронюваних законом інтересів позивача, що цілком відповідає
положенням ст.ст. 66,67 ГПК України. Додатково позивач довів до відома суду, що
в грудні 2007 року він звернувся до апеляційного суду Одеської області з
апеляційною скаргою на ухвалу Білгород-Дністровського районного суду м. Одеси
від 29 серпня 2007 року про затвердження мирової угоди, відповідно до умов якої
до ОСОБА_1 перейшло право власності на базу відпочинку „Корал”. 20 лютого 2008
року апеляційний суд Одеської області (суддя Каранфілова В. М.) відновив ПП
„Корал” строк на апеляційне оскарження. Розгляд справи по суті призначений на
19 березня 2008 року. В обґрунтування свого відзиву, позивач послався на ст.
370 ЦК України (аналогічна норма закріплена і в законодавстві Республіки
Молдова, яке відповідно до ст.ст. 32,44 Закону України „Про міжнародне приватне
право” підлягало застосуванню до договору оренди від 27.02.2002 р., а саме в
ст. 900 ЦК Республіки Молдова), ч.2 ст. 777 ЦК України.
судового засідання здійснювалось технічними засобами, а саме програмно -
апаратним комплексом „Діловодство суду” на диск CD-R №701285118А04.
Судова колегія відхилила клопотання
відповідача, заявлене ним у судовому засіданні 25.03.2008 р., про надання
можливості представляти його інтереси ОСОБА_2 без довіреності, а лише на
підставі його усного клопотання, оскільки, відповідно до ст. 28 ГПК України,
відповідач має право вести свої справи в господарському суді особисто або через
представників, повноваження яких підтверджуються нотаріально посвідченою
Скаржник (відповідач) в усних
поясненнях, наданих апеляційному суду, підтримав скаргу і просив її
задовольнити на викладених у ній підставах.
Представник позивача просив суд
відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу без змін.
За згодою учасників процесу, згідно ст.
85 ГПК України, в судовому засіданні оголошувались лише вступна та резолютивна
частини судової постанови.
Заслухавши усні пояснення учасників
процесу, ознайомившись з доводами апеляційної скарги та запереченнями на неї,
дослідивши обставини і матеріали
справи,  в тому числі наявні у ній
докази, відповідність викладеним в ухвалі висновкам цим обставинам і доказам, а
також перевіривши додержання та правильність застосування судом першої
інстанції норм процесуального права, судова колегія дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Можливість забезпечення позову, в т.ч.
шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві, та заборони йому
вчиняти певні дії, передбачена ст.ст. 66-67 ГПК України.
Відповідно до ст. 66 ГПК України,
заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті як за заявою учасника судового
процесу (сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов), так і за
ініціативою господарського суду. Якщо заява про забезпечення позову подана
стороною у справі, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з цією
заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК
України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. При вирішенні
питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку
обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з
урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника
щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним
заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню, у зв'язку із вжиттям
таких заходів, прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками
даного судового процесу. Адекватність заходу до забезпечення позову, що
застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на
забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності повинна
здійснюватись господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права
(інтересу), про захист якого просить заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві
Проте, з клопотання позивача про
забезпечення позову та доданих ним за позовом і клопотанням матеріалів
вбачається, що він просив застосувати вказані ним заходи без будь-якого
обґрунтування підстав зазначених ним заходів забезпечення.
Судова колегія дійшла до такого
висновку, оскільки заявник зазначив, щоОСОБА_1 має намір здійснити відчуження
будівель та споруд бази відпочинку „Корал” третім особам, але жодних доказів на
підтвердження цього не надав.
Крім того, посилання позивача в
клопотанні про забезпечення позову на те, що, відповідно до мирової угоди,
укладеної між СФГ „Сніжана” та ОСОБА_1, затвердженої ухвалою
Білгород-Дністровського районного суду Одеської області, ОСОБА_1 набуто право
власності на цілісний майновий комплекс бази відпочинку „Корал” та, на підставі
витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.01.2008 р.,
зареєстроване право власності на будівлі та споруди бази відпочинку, не можуть
прийматись до уваги, оскільки факт набуття відповідачем права власності на
цілісний майновий комплекс бази відпочинку „Корал” не дає змоги обґрунтовано
припустити наявність у відповідача наміру здійснити відчуження будівель та
споруд бази відпочинку будь-кому.
Місцевий суд при винесенні
оскаржуваної ухвали, на думку колегії суддів, взагалі не навів будь-яких
обґрунтувань необхідності застосування цих заходів забезпечення позову та
підстав, які б підтверджували, що у разі їх незастосування буде утруднене або
стане неможливим виконання рішення господарського суду.
Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку, що позивач не довів необхідність застосування зазначених ним
заходів забезпечення позову, а з матеріалів справи наявність таких підстав не
З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що у місцевого суду не було, передбачених ст. 66 ГПК України, правових
підстав для застосування ухвалою від 11.02.2008 р. вказаних заходів
забезпечення позову.
Доводи, викладені у відзиві позивача на
апеляційну скаргу, не можуть бути прийняті судовою колегією до уваги, оскільки
вони не були викладені у заяві позивача про забезпечення позову, відповідно, їм
не надавалася оцінка судом першої інстанції при винесені оскарженої ухвали та
частина цих доводів стосується безпосередньо суті спору.
Отже, апеляційна скарга відповідача
підлягає задоволенню, ухвала місцевого суду від 11.02.2008 р. -скасуванню, а
заява позивача про забезпечення позову - залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст. 66-68,99,101-106 ГПК України, колегія
суддів -
Фізичної особи -підприємцяОСОБА_1 -задовольнити.
Ухвалу господарського
суду Одеської області від 11.02.2008 р. у справі №30/32-08-535 - скасувати.
Заяву ПП „Корал” про
забезпечення позову до Фізичної особи -підприємцяОСОБА_1 про витребування
майна, усунення перешкод та визнання переважного права -залишити без
Постанова, згідно ст. 105 ГПК
України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий:
Мирошниченко М. А.

Судді:                                                                                                  Бєляновський
В. В.

Шевченко В. В.

Повний текст постанови
підписано 26.03.2008 р.