ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2008 р.

№ 11/396

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Разводової С.С.,

Самусенко С.С. - доповідача,

розглянувши матеріали касаційної скарги

ТОВ "Медфармсервіс"

на рішення

господарського суду міста Києва

від 26 листопада 2007 року

та постанову

Київського апеляційного господарського суду

від 12 лютого 2008 року

у справі

№ 11/396

господарського суду

міста Києва

за позовом

ТОВ "Медфармсервіс"

до

ТОВ "Аптека Біокон"

про

визнання договору недійсним

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Медфармсервіс" звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до ТОВ "Аптека Біокон" про визнання недійсними договорів про поставку товару № 0336/07 від 20 березня 2007 року та №0017/07 від 01 січня 2007 року за редакцією позивача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26 листопада 2007 року у справі № 11/396 в позові відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, зокрема, оскільки нормами чинного законодавства не заборонено суб'єктам підприємницької діяльності при веденні своєї господарської діяльності укладати між собою декілька договорів з однаковим змістом та однакової форми.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12 лютого 2008 року у справі № 11/396 залишено без задоволення апеляційну скаргу ТОВ "Медфармсервіс", рішення господарського суду міста Києва від 26 листопада 2007 року - без змін.

У касаційній скарзі ТОВ "Медфармсервіс" просить скасувати повністю рішення господарського суду міста Києва від 26 листопада 2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 12 лютого 2008 року у справі №11/396, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на порушення господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неповне з'ясування обставин, зокрема, ст.ст. 36, 43 ГПК України, ст. 229, 230 ЦК України, п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року №11 "Про судове рішення".

Вищим господарським судом України ухвалою від 15 травня 2008 року у справі № 11/396 порушено касаційне провадження.

Сторони процесуальним правом участі їх повноважних представників в судовому засіданні касаційної інстанції не скористалися.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, правильність застосування норм матеріального та процесуального права господарськими судами, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини у даній справі.

Між ТОВ "Аптека Біокон" (як постачальником) та ТОВ "Медфармсервіс" (як покупцем) укладено договори поставки товару 01 січня 2007 року за № 0017/07 та 20 березня 2007 року за № 0336/07, відповідно до умов яких постачальник зобов'язується поставити та передати у власність (повне господарське володіння) товар (лікарські засоби та вироби медичного призначення), а покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору.

Вказані договори є ідентичними за текстом та відрізняються датами їх укладання та реєстраційними номерами.

За п. 3.1 договорів платежі за поставлений товар проводяться покупцем в терміни, зазначені у видатковій накладній.

Відповідно до п.п. 3.2 та 3.3 договорів оплата за отриманий товар здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, але не пізніше строку, визначеного в накладних.

При оформленні платіжного доручення покупець обов'язково вказує, згідно яких договору, накладної (номер, дата) здійснюється розрахунок за поставлений товар.

На виконання умов договору № 0336/07 від 20 березня 2007 року відповідачем в особі Донецького представництва ТОВ "Аптека Біокон", що діє на підставі положення про Донецьке представництво ТОВ "Аптека Біокон" та є повноважним представником головного підприємства, у період з 08 травня 2007 року по 22 червня 2007 року згідно відповідних накладних позивачу поставлено товар на загальну суму 50044 грн. 94 коп.

Господарські суди встановили належним виконання відповідачем своїх зобов'язань по договору по передачі позивачу продукції на суму 50044 грн. 94 коп. відповідно до ст. 664 ЦК України та п.п. 1.1, 4.1 договору.

Господарськими судами попередніх інстанцій також вказано, що заперечення позивача щодо неможливості прийняття вказаних накладних в якості доказу виконання договору у зв'язку з тим, що у видаткових накладних підпис особи завірено печаткою Донецького представництва, повноваження якого за договором сторонами не було обумовлено, є необґрунтованими, оскільки позивач своїми діями, у тому числі щодо отримання та оплати вартості поставленого товару, підтвердив наявність між сторонами правовідносин відповідно до договору поставки №3316/07 від 20 березня 2007 року, за платіжним дорученням у графі "Призначення платежу" зазначено спірні накладні, які оформлено належним чином.

Разом з тим, господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем взяті на себе зобов'язання не виконано належним чином, оскільки станом на 04 жовтня 2007 року заборгованість позивача перед відповідачем становить 36134 грн. 29 коп.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Суди вірно врахували, що нормами чинного законодавство не заборонено суб'єктам підприємницької діяльності при веденні своєї господарської діяльності та виконанні статутних цілей укладати кілька договорів з однаковим змістом та однакової форми, дотримуючись при цьому загальних положень ЦК України, встановлених Розділом IV Глави 16.

Господарські суди визначили, що договори поставки товару № 0336/07 від 20 березня 2007 року та № 0017/07 від 01 січня 2007 року відповідно до ст.638 ЦК України відносяться до укладених договорів.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанції також вказано, що позивачем підтверджено згоду отримувати та оплачувати товар, поставлений відповідачем на умовах, визначених договором поставки товару № 0336/07 від 20 березня 2007 року.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем товар прийнято, що підтверджується підписами сторін на зазначених накладних, скріплених печатками обох підприємств.

Таким чином, отримуючи товар від відповідача, позивач погодився зі строком оплати, зазначеним в накладних, та умовами, визначеними у договорі поставки № 0336/07 від 20 березня 2007 року.

За встановлених судами попередніх інстанцій обставин колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що господарські суди першої та апеляційної інстанцій вірно не взяли до уваги посилання позивача на ст.230 ЦК України та дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про визнання недійсними договорів про поставку товару №0336/07 від 20 березня 2007 року та №0017/07 від 01 січня 2007 року.

Виходячи з викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення на підставі вищенаведених встановлених та досліджених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, вважає доводи касаційної скарги ТОВ "Медфармсервіс" такими, що не знайшли свого підтвердження, тому погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів і залишає без змін оскаржувані у даній справі судові рішення та постанову.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України , Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Медфармсервіс" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 26 листопада 2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 12 лютого 2008 року у справі № 11/396 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                            І. Плюшко

Судді:                                                                                С. Разводова

С. Самусенко