ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2008 р. Справа № 47/75-08

вх. № 2528/5-47

Суддя господарського суду Светлічний Ю.В.

при секретарі судового засідання Малахова О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Момот М.Ю., наказ №16-К від 23.03.2005р. відповідача - не з"явився

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжгалузева промислова компанія", м. Київ

до Відкритого акціонерного товариства "Ізюмський тепловозоремонтний завод", м. Ізюм

про стягнення 208025,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд стягнути з відповідача основної заборгованості у розмірі 150960,00грн., пені у розмірі 25680,61грн., інфляційних у розмірі 26927,80грн., 3% річних у розмірі 4457,51грн., які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов"язань на підставі договору №110-М від 23.01.2006р. Крім того, позивач просить покласти на відповідача судові витрати, у вигляді сплаченого держмита у розмірі 2080,25грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов’язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Позивач надав через канцелярію господарського суду 26.05.2008р. уточнення позовних вимог в яких він просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 150960,00грн., пені у розмірі 12935,47грн., інфляційних у розмірі 26927,80грн., 3% річних у розмірі 4312,74грн. та судові витрати.

Враховуючи, що згідно ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог, суд приймає заяву позивача як таку, що не суперечить інтересам сторін та діючому законодавству та продовжує розгляд справи з урахуванням цих змін.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача господарським судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № 110-М від 23.01.2006р. Відповідно до умов даного договору, позивач повинен поставити бандажі виробництва "Інтерпайп Україна" та підшипники виробництва АТ „Харківський підшипниковий завод", а Відповідач прийняти та оплатити продукцію на умовах передбачених даним договором.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, виконуючи умови договору поставив на адресу відповідача продукцію в обсягах та за цінами визначеними договором та специфікаціями № 1, № 2 в тому числі і по видатковим накладним № РН-0000032 від 27.10.2006р. та № РН-0000033 від 05.12.06р. на загальну суму - 180960,00 грн.

Відповідач отримав товар, але його вартість в установлений договором строк не сплатив.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що попередня оплата в розмірі 100% вартості партії продукції перераховується покупцем на підставі рахунків продавця.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України.

Позивач в порядку досудового врегулювання спору направив на адресу відповідача 03.04.2007р. вимогу №290/04-07 з проханням погасити заборгованість, яка залишилась без відповіді.

При цьому, боржник відповідно до ч.2 статті 530 Цивільного кодексу України повинен виконати таке зобов'язання у семиденний строк з дня пред'явлення вимоги кредитором, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи сума заборгованості відповідачем не сплачена. За таких обставин та враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в сумі основної заборгованості у розмірі 150960,00 грн.

Правові наслідки порушення зобов’язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Пунктом 7.2 договору № 110-М від 23.01.2006р. за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань була встановлена відповідальність у вигляді пені від загальної вартості договору за кожний день прострочки, але не більш подвійної облікової ставки НБУ.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань" розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ та приймаючи до уваги, що відповідач не виконав прийнятий на себе обов"язок по оплаті в термін, встановлений договором позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 12935,47грн. відповідають вимогам договору та діючому законодавству України, та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги позивача в частині стягнення інфляційних у розмірі 26927,80грн. та 3% річних, що становить суму у розмірі 4312,74грн. підтверджуються матеріалами справи та відповідають діючому законодавству, у зв’язку з чим підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить 2080,25грн. та згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 гривень слід покласти на відповідача з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, ч.2 ст. 625, 611 Цивільного кодексу України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411, статтями 1, 12, 33, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Ізюмський тепловозоремонтний завод" (64300, Харківська область, м. Ізюм, в"їзд Ювілейний, 1, р/р1 в ХФАБ "Експрес-Банк", МФО 350716, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Міжгалузева промислова компанія" (01103, м. Київ, Залізничне шосе, 4, р/р 4001 в АТ "Індекс-Банк", МФО 300614, ) основної заборгованості у розмірі 150960,00грн., пені у розмірі 12935,47грн., інфляційних у розмірі 26927,80грн., 3% річних у розмірі 4312,74грн., держмита у розмірі 2080,25грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 26.05.2008р.

Суддя Светлічний Ю.В.