ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

20.05.08                                                                                           Справа № 6/39-38

Львівський апеляційний господарський суд у складі суддів:

головуючий суддя                                                            Бонк Т. Б.

судді                                                                                Бойко С. М.

Марко Р. І.

при секретарі Гунька О. П.

за участю представників сторін:

від позивача –Федоров О. В. –представник

від відповідача (скаржника) –не з’явився

розглянувши апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Рибгосп «Маневичі» ВАТ «Волиньрибгосп», смт. Маневичі Волинської області № 12 від 27.03.2008 р.

на рішення Господарського суду Волинської області від 18.03.2008 р.

у справі № 6/39-38

за позовом Приватної фірми «ОЛС», м. Луцьк

до відповідача Дочірнього підприємства Рибгосп «Маневичі»ВАТ «Волиньрибгосп», смт. Маневичі Волинської області

про стягнення заборгованості в розмірі 217 305, 10 грн.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Волинської області від 18.03.2008 р. у справі № 6/39-38 частково задоволено позов ПФ «ОЛС», м. Луцьк, стягнуто з ДП Рибгосп «Маневичі»ВАТ «Волиньрибгосп»199 216, 13 грн. заборгованості, в тому числі 153 119, 80 грн. основного боргу, 15 807, 54 грн. пені, 7 655, 99 грн. штрафу, 22 545, 79 грн. індексу інфляції та 1 991, 26 грн. в повернення витрат по оплаті державного мита, 118 грн. в повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в частині стягнення 18 179, 05 грн. в позові відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач несвоєчасно виконав свої зобов’язання по оплаті отриманої від позивача продукції, у зв’язку з чим йому нараховано пеню та штраф.

У своїй апеляційній скарзі відповідач просить дане рішення змінити, відмовивши в позові в частині стягнення 15 807, 54 грн. пені, 7 655, 99 грн. штрафу та 22 545, 79 грн. індексу інфляції, посилаючись на те, що відповідно до п. 3.1 укладеного між сторонами договору від 23.04.2007 р., товар відвантажується (поставляється) протягом 12 календарних днів з дати письмового узгодження сторонами замовлення, а оскільки такого замовлення не було, то немає підстав, з яких би виникли права та обов’язки по даному договору. Крім цього, апелянт зазначає, що позивачем не подано документів, які свідчили б, що поставка товарів здійснювалась в межах укладеного договору від 23.04.2007 р., а тому не було підстав для нарахування пені та штрафу згідно положень вказаного договору.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що 20.08.2007 р. виконавчий директор ДП Рибгосп «Маневичі»підписав додаткову угоду до договору купівлі-продажу від 23.04.2007 р., а у банківському документі № 596 від 31.08.2007 р., згідно якого відповідач оплачував рахунок позивача, зазначено призначення платежу «купівля комбікормів за договорами б/н від 20.08.2007 р.».

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Матеріалами даної справи встановлено, що 23.04.2007 р. між ПФ «ОЛС»(продавець) та ДП Рибгосп «Маневичі»ВАТ «Волиньрибгосп»(покупець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до п. 1.1 якого продавець продає, а покупець купує повноцінні комбікорми для риби (товар) за номенклатурою, кількістю і ціною, вказаними у накладних, що є невід’ємною його частиною. Склад товару визначається згідно рецепту, що складається покупцем, та узгоджується з продавцем не пізніше ніж за 14 днів до дати поставки (п. 1.2).

Згідно п.п. 3.1, 3.2 даного договору, товар відвантажується (поставляється) протягом 12 календарних днів з дати письмового узгодження сторонами замовлення, в якому вказується кількість, склад, ціна товару. Якість товару повинна відповідати погодженим між продавцем і покупцем рецептам.

Щодо оплати і прийняття товару, договором передбачено, що покупець здійснює передоплату 50 % від всієї кількості товару, вказаній у накладній, та 50 % протягом 5 банківських днів з моменту отримання товару на підставі рахунку продавця (п. 4.1).

На виконання умов вказаного договору купівлі-продажу, відповідач (покупець) отримав продукцію (комбікорм) на загальну суму 442 512 грн., яку оплатив в частині 363 581 грн.

Тобто, залишок боргу відповідача перед позивачем становить 153 119, 80 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних № РН-0000349 від 12.09.2007 р., РН-0000334 від 01.09.2007 р., РН-00003333 від 01.09.2007 р., РН-0000323 від 29.08.2007 р, РН- 0000314 від 23.08.2007 р, РН-0000294 від 08.08.2007 р., РН-0000276 від 31.07.2007 р., РН-0000274 від 29.07.2007 р., РН-0000256 від 18.07.2007 р, РН-0000244 від 11.07.2007 р., РН-0000230 від 04.07.2007 р. довіреностей ЯМУ № 433493 від 13.09.2007 р, ЯМУ № 433490 від 01.09.2007 р., ЯМУ № 433490 від 01.09.2007 р, ЯМУ № 433489 від 29.09.2007 р, ЯМУ №433488 від 22.08.2007 р., ЯМУ № 433485 від 08.08.2007 р, ЯМУ № 433483 від 29.07.2007 р., ЯМУ № 433484 від 31.07.2007 р, ЯМУ № 433482 від 18.07.2007 р., ЯМУ №433480 від 11.07.2007 р, ЯМУ №433479 від 04.07.2007 р. (а. с. 6 –16) та випискою з руху коштів ПФ «ОЛС»(а. с. 33).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач (покупець) свої договірні зобов’язання по оплаті отриманого товару повністю не виконав.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Укладеним між сторонами договором, а саме п.п. 5.1 та 5. 2, передбачено, що продавець та покупець відповідно зобов’язуються сплачувати пеню у розмірі 0, 2 % від суми недопоставленого товару або заборгованості за кожний день затримки поставки або платежу, до дня повного завершення своїх зобов’язань. Невиконання умов договору тягне для винної сторони штраф у розмірі 5 % вартості непоставленого товару або невиконання платежу, що не звільняє винну сторону від виконання основного обов’язку, зобов’язання.

Із розрахунку, доданого до позовної заяви, враховуючи заяву про зменшення позову, вбачається, що позивачем нараховано за період з 06.07.2007 р. по 31.12.2007 р. пеню в розмірі 15 807, 54 грн., 7 655, 99 грн. штрафу, що правомірно та обґрунтовано задоволено судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період з липня 2007 р. по січень 2008 р. відповідачу нараховано 22 542, 79 грн. індексу інфляції, яка також правомірно задоволена місцевим господарським судом.

Щодо заяви про зміну позовних вимог № 5 від 07.05.2008 р., поданої позивачем під час апеляційного провадження, то слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 101 ГПК України, в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з врахування всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 89, 91, 99, 101 –106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду Волинської області від 18.03.2008 р. у справі № 6/39-38 залишити без змін, апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Рибгосп «Маневичі»ВАТ «Волиньрибгосп», смт. Маневичі Волинської області –без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи повернути на адресу місцевого господарського суду;

Головуючий суддя                                                            Бонк Т. Б.

Суддя                                                                                Бойко С. М.

Суддя                                                                                Марко Р. І.