ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2008 р.

№ 8/429-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого судді

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

ВАТ "Райагрохім"

на постанову

від 04.03.08 Київського міжобласного апеляційного господарського суду

у справі

№ 8/429-07 господарського суду Київської області

за позовом

АКБ "Київ" в особі Харківської філії

до

ВАТ "Райагрохім"

3-тя особа

Фермерське господарство "Агрогранд -1"

про

звернення стягнення на предмет іпотеки

У справі взяли участь представники сторін:

від позивача: Новицька В.І., довір. від 25.04.08 №5-06/94

від відповідача: не з'явились

3-ої особи: не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.12.2007 (судді Чорна Л.В., Карпечкін Т.П., Подоляк Ю.В.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.03.08 (судді:Мазур Л.М., Агрікова О.В., Жук Г.А.), заяву про забезпечення позову задоволено: накладено арешт на нерухоме майно –комплекс, розташований за адресою: Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул.Героїв Дніпра, 38-А, загальна площа 2617,50 кв.м. та складається з будівлі з боксами , цегляної (літ 1А ) площею 825 кв.м., диспетчерської, цегляної (літ.2Б), площею 35,80 кв.м., Майстерні з цехами, цегляної (літ 3В), площею 554,10 кв.м, обмінного пункту цегляного (літ.4Г), площею 484,60 кв.м., реммайстерні, цегляної (літ.5Д) площею 594,60 кв.м., складу запчастин, цегляного (літ.6Е), площею 123,40 кв.м

Судові акти мотивовані тим, що невжиття заходів забезпечення позову шліхом накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

ВАТ "Райагрохім" у поданій касаційній скарзі просить прийняті судові акти скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме ст.ст.66,67,86 ГПК України. Зокрема, скаржник вважає, що на момент винесення судами судових актів, право власності на майно, на яке було накладено арешт було і залишається за ТОВ "Інтерагросервіс", а не за ВАТ "Райагрохім", а зважаючи на те, що ТОВ "Інтерагросервіс" не є відповідачем у справі накладення арешту на його майно не допускається.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанції було встановлено наступне.

Позивач - АКБ "Київ" в особі Харківської філії звернувся з позовом до відповідача - ВАТ "Райагрохім", третя особа ФГ "Агрогранд-1" про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 22.05.06. Згідно уточнення до позовних вимог від 13.11.07 позивач просив звернути стягнення на користь АКБ "Київ" в особі Харіквської філії на передане в іпотеку майно: комплекс загальною площею 2617,5 кв.м.. розташований за адресою: Київська область, м.Переяслав-Хмельницький, вул.Героїв Дніпра, 38А.

14.11.07 ВАТ "Райагрохім" подало зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору іпотеки від 22.05.06.

21.11.07 від Інтерагросервіс" надійшло клопотання про вступ до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Ухвалою господарського суду Київської області заяву ТОВ "Інтерагросервіс" призначено до розгляду на 17.01.08.

Подана позивачем заява про забезпечення позову мотивована тим, що відповідач грубо порушує умови договору іпотеки від 22.05.06 та ігнорує вимоги позивача щодо сплати боргу за кредитним договором №3 від 19.05.06.

На думку позивача відповідач навмисно не повідомив його про рішення господарського суду Київської області від 17.10.07 у справі №335/11-06 за позовом ТзОВ "Інтерагросервіс" до ВАТ "Райагрохім" про визнання акту розірвання від 15.04.06 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11.12.03 з моменту його укладення та визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, а саме, диспетчерську –35 кв.м, майстерню з цехами –554.1 кв.м, обмінний пункт –484,6 кв.м., реммайстерню –594,6 кв.м., склад запчастин –134,4 кв.м., будівлю з боксами –825 кв.м. яким визнано право власності на майно, що є предметом іпотеки за ТОВ "Інтерагросервіс".

Зважаючи на це, позивач вважає, що відповідач за участю ТОВ "Інтерагросервіс" з метою уникнення розрахунку може відчужити нерухоме майно, яке є предметом іпотеки позивача.

На час розгляду судом першої інстанції заяви позивача про забезпечення позову господарським судом Київської області 17.10.2007 було винесено рішення у справі № 335/11-06, яким визнано акт розірвання від 15.04.06 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11.12.03 недійсним з моменту укладення та визнано за ТзОВ "Інтерагросервіс" право власності на будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Київська область, м.Переявлав-Хмельницький, вул.Героїв Дніпра,38А , а саме, диспетчерську -35 кв.м, майстерню з цехами –554,1кв.м, обмінний пункт -484,6 кв.м, реммайстерню-594,6 кв.м, склад запчастин -134,4 кв.м., будівлю з боксами- 825 кв.м.

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, постановою ВГСУ від 26.02.08 у справі № 335/11-06 рішення господарського суду Київської області від 17.10.2007р. у справі № 335/11-06 було скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Це свідчить про те, що договір купівлі-продажу фактично сторонами був розірваний та на момент розгляду цієї справи право власності на спірне майно до ТзОВ "Інтерагросервіс" не переходило.

В постанові ВГСУ від 26.02.08 у справі №335/11-06 зазначено, що відповідно до п.3.1.4 договору іпотеки іпотекодавець має право у випадку невиконання позичальником зобов'язання за кредитним договором , звернути стягнення на предмет іпотеки , реалізувати його за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі сувою вимогу.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Таким чином, вжиття заходів до забезпечення позову є правом суду.

Згідно з ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд також має з'ясувати факти про наявність у відповідача (боржника) спірного майна або знаходження належного відповідачеві спірного майна у інших осіб, а також брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв’язку із застосуванням відповідних заходів.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, судами вірно враховані обставини справи та адекватно до предмету позову обрано заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно. Доводи скаржника не знайшли свого підтвердження за результатами їх касаційного перегляду, тому підстави для скасування прийнятих судових актів відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115,1117, 1119, 11111,11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ВАТ "Райагрохім" залишити без зедоволення, ухвалу господарського суду Київської області від 24.12.2007 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.03.08 у справі № 8/429-07 - без змін.

Головуючий, суддя            В.Овечкін

Судді:           Є.Чернов

В.Цвігун