ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2008 р. Справа № 44/97-08

вх. № 2766/4-44

Суддя господарського суду Дюкарєва С.В.

при секретарі судового засідання Дородіна І.А.

за участю представників сторін:

прокурора - Зуєва І.В., посвідчення № 249 від 08.06.2005 року; позивача - Ярова Л.Л., дов. № 01-28/4082 від 29.12.2007 року; 3-й особи - не з"явився; відповідача - Вертеп С.О., дов. № 453 від 02.02.2008 року;

розглянувши справу за позовом Прокурора Дергачівського району Харківської області м. Дергачі в особі Дергачівської районної державної адміністрації, м. Дергачі 3-я особа - Дергачівський районний відділ земельних ресурсів, м. Дергачі;

до ДП "Інтергласт"фірми "Гласт ГМБХ", смт. Солоницівка

про звільнення ділянки

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дергачівського району Харківської області у позовній заяві просить суд зобов’язати Дочірнє підприємство “Інтергласт” фірми “Гласт ГМБХ” привести у придатний для використання стан самовільно зайняту земельну ділянку та повернути її за належністю Дергачівській районній державній адміністрації Харківської області, а також стягнути з відповідача на користь бюджету Дергачівської районної державної адміністрації збитки за самовільне зайняття земельної ділянки. Крім того, прокурор просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Позивач позовні вимоги прокурора підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.04.2008р. до участі у справі на боці позивача у якості третьої особи, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Дергачівський районний відділ земельних ресурсів.

Представник третьої особи у судове засідання 17.06.2008р. не з’явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач надав відзив на позов, в якому проти позову заперечує, просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що на спірній земельній ділянці розташовані будівлі, які належать відповідачеві на праві власності, спірною ділянкою відповідач користується на підставі ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників прокуратури, позивача та відповідача, судом встановлено наступне.

Управлінням з контролю за використанням та охороною земель у Харківській області було проведено перевірку з питання дотримання вимог земельного законодавства Дочірнім підприємством “Інтергласт” фірми “Гласт ГМБХ” , в ході якої обстежено земельну ділянку у с. Солоницівка, по вул. Заводській, 24, площею орієнтовно 3000кв.м., за результатами якого було складено акт від 15.08.2007р.

З зазначеного акту вбачається, що Дочірнє підприємство “Інтергласт” фірми “Гласт ГМБХ” використовує земельну ділянку площею орієнтовно 3000кв.м., розташовану у с. Солоницівка, по вул. Заводська, 24, без відповідних правовстановлюючих документів.

Як вбачається з матеріалів справи (договори купівлі-продажу нежитлових приміщень від 07.07.2006р. та від 22.09.2006р., укладені між відповідачем та ТОВ “ВЄГОЛ”, лист Дергачівського міжрайонного бюро технічної інвентаризації № 91 від 22.05.2008р.) за відповідачем зареєстровано право власності на нежитлові будівлі, розташовані у с. Солоницівка, по вул. Заводській, 24.

Однак, право користування спірною земельною ділянкою до теперішнього часу Дочірнім підприємством “Інтергласт” фірми “Гласт ГМБХ” належним чином не оформлене.

В зв’язку з необхідністю захисту інтересів держави, прокурор звернувся до суду з позовом про звільнення відповідачем самовільно зайнятої земельної ділянки.

Згідно з положеннями статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У відповідності до ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

У відповідності по п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Спірна земельна ділянка перебуває у віданні Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області.

Як вбачається зі ст. 125 Земельного кодексу України користування землею можливе лише за умови одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, або укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідач не є власником спірної земельної ділянки та не відноситься до кола осіб, яким земельна ділянка може бути надана у постійне користування.

Таким чином, користування другим відповідачем спірною земельною ділянкою можливо лише за умови укладення з Дергачівською районною державною адміністрацією Харківської області договору оренди земельної ділянки.

Відсутність такого договору обмежує законного власника в праві розпоряджатися земельною ділянкою, використовувати її за своїм призначенням та отримувати плату за землю.

Відповідно до ч. 1 статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

На підставі ч. 2 статті 125 Земельного кодексу України, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної адміністрації.

Однак, відповідачем заходи щодо належного оформлення договору оренди спірної земельної ділянки не проведені.

Відсутність у відповідача документів, на підставі яких можливе землекористування спірної ділянки, підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України “Про державний контроль за використанням та охороною земель” самовільне зайняття земельних ділянок – це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Відповідно до статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки, підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними, з приведенням земельних ділянок у придатний для користування стан.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Таким чином, звільнення відповідачем земельної ділянки, розташованої за адресою: Харківська обл., Дергачівський р-н, с. Солоницівка, вул. Заводська, 24, приведення її відповідачем у придатний для використання стан можливо лише шляхом знесення розташованих на ній нежитлових будівель, які належать відповідачеві на праві власності.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частина 1 статті 321 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, задовольняючи даний позов, суд позбавить відповідача його права власності на нежитлову будівлю, розташовану на спірній земельній ділянці, що є неприпустимим.

З урахуванням обставин справи та вимог чинного законодавства суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про зобов’язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, розташовану за адресою: Харківська обл., Дергачівський р-н, с. Солоницівка, вул. Заводська, 24, та повернути її за належністю Дергачівській районній державній адміністрації Харківської області не обґрунтовані, не підтверджені матеріалами справи та не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача збитків, заподіяних самовільним зайняттям земельної ділянки, то у цій частині суд також відмовляє позивачеві у задоволенні позовних вимог, оскільки прокурором та позивачем не доведено суду факт самовільного зайняття відповідачем спірної земельної ділянки, розмір цих збитків не визначений прокурором у позовній заяві, не матеріалів справи не додано обґрунтованого розрахунку суми пред’явлених до стягнення збитків.

Враховуючи викладене та керуючись статтею 41 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 32, 33, 34, 43, 47-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, статтею 125, 152, 212 Земельного кодексу України, статтею 321 Цивільного кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення в повному обсязі виготовлено 23.06.2008 року.

Суддя Дюкарєва С.В.