ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2008 р.

№ 17/6

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г.,

Разводової С.С.,

Михайлюка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Донецький комбінат металевих деталей" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 21 листопада 2007 року у справі № 17/6 Господарського суду Донецької області за позовом Малого приватного підприємства "Енергія", Донецька область, до Закритого акціонерного товариства "Донецький комбінат металевих деталей", м. Донецьк, про зміну способу та порядку виконання рішення суду від 6 березня 2006 року,

за участю представників сторін:

позивача –МПП "Енергія" –Нікітін В.В. (директор); Маншиліна Г.О. (дов. від 20.02.2008 року);

відповідача –не з'явилися;

встановив:

У січні 2006 року позивач –Мале приватне підприємство "Енергія" пред’явив у господарському суді позов до відповідача –Закритого акціонерного товариства "Донецький комбінат металевих деталей" про повернення майна переданого на відповідальне зберігання по договору від 31 жовтня 2003 року.

Вказував, що на підставі укладено між ним (поклажодавцем) та ЗАТ "Донецький комбінат металевих деталей" (зберігачем) договору зберігання від 31 жовтня 2003 року, позивач передав відповідачу за актом приймання-передачі від 31 жовтня 2003 року на відповідальне зберігання понижуючий трансформатор ТМД 6/0,4 кВл потужністю 160кВт, вартістю 9840 грн. у тому числі з ПДВ.

Посилаючись на ту обставину, що на вимогу позивача викладеної в листі № 171 від 2 вересня 2004 року передача трансформатора не відбулася, у зв'язку з невідповідністю обладнання переданого на відповідальне зберігання і обладнанням що повертає відповідач, позивач просив зобов'язати відповідача повернути трансформатор ТМД 6/0,4 кВл потужністю 160кВт.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 6 березня 2006 року (суддя Татенко В.М.), залишеного без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16 травня 2006 року (колегія суддів у складі: Шевкова Т.А. –головуючого, Дзюба О.М., Стойка О.В.) позов задоволено.

Постановлено зобов'язати відповідача повернути позивачу понижуючий трансформатор ТМД 6/0,4 кВл потужністю 160кВт.

Судові рішення мотивовані наявністю підстав до задоволення позовних вимог на підставі ст.ст. 530, 936, 938, 949 ЦК України, оскільки відповідачем не виконано в повному обсязі свої зобов'язання за договором в частині повернення поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання.

На виконання рішення, Господарським судом Донецької області 24 травня 2006 року видано наказ на повернення позивачу понижуючий трансформатор ТМД 6/0,4 кВл потужністю 160кВт.

Зважаючи на відсутність у відповідача майна, яке необхідно повернути позивачу за рішенням суду, державним виконавцем ДВС у Куйбишевському районі м. Донецька винесено постанову від 4 вересня 2006 року про повернення виконавчого документа, у зв'язку з чим позивач звернувся із заявою до суду про зміну способу та порядку виконання рішення.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26 березня 2007 року (суддя Богатиря К.В.) змінено спосіб виконання рішення суду про повернення позивачу понижуючий трансформатор ТМД 6/0,4 кВл потужністю 160кВт., шляхом стягнення із ЗАТ "Донецький комбінат металевих деталей" вартості неповернутого майна, що становить 9 840 грн.

Відмовлено у задоволені заяви позивача про зміну способу виконання рішення суду шляхом стягнення з відповідача ринкової вартості трансформатору ТМД 6/0,4 кВл потужністю 160кВт.

Ухвала мотивована тим, що оскільки у відповідача відсутнє майно, яке присуджене позивачеві в натурі, то з відповідача підлягає стягнення грошової суми вартості неповернутого майна, що визначено договором зберігання від 31 жовтня 2003 року.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21 листопада 2007 року (колегія суддів у складі: Мирошниченка С.В. –головуючий, Колядко Т.М., Скакуна О.А.) ухвалу місцевого суду скасовано частково.

Постановлено змінити спосіб виконання рішення Господарського суду Донецької області від 6 березня 2006 року із зобов'язання повернути понижуючий трансформатор ТМД 6/0,4 кВл потужністю 160кВт. на стягнення вартості вказаного майна – 99 456,44 грн.

Постанова мотивована тим, що при зміні способу виконання рішення, шляхом стягнення вартості спірного трансформатора, місцевий господарський суд, в порушення ст. 1213 ЦК України, невірно визначив вартість майна, яка на час звернення позивача із заявою складає 99 456,44 грн., з урахуванням його вартості на вторинному ринку України та витрат на транспортування обладнання із Російської Федерації.

У касаційній скарзі ЗАТ "Донецький комбінат металевих деталей", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, а саме: ст. 1213 ЦК України, ст.ст. 35, 41, 42, 101, 405, 121 ГПК України, – просить скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 21 листопада 2007 року та залишити в силі ухвалу Господарського суду Донецької області від 26 березня 2007 року.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Постанова апеляційного суду відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно Роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 12 вересня 1996 року № 02-5/333 під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

За відсутності у відповідача присудженого позивачеві майна в натурі, засвідченої державним виконавцем (стаття 40 Закону України "Про виконавче провадження"), господарський суд може змінити спосіб виконання рішення і видати наказ про стягнення вартості цього майна. При цьому господарський суд повинен виходити з вартості майна, визначеної ним у рішенні про його передачу (повернення).

Обґрунтовуючи вимоги поданої заяви про зміну способу виконання рішення у даній справі, МПП "Енергія" посилається на те, що виконати рішення суду у даній справі встановленим ним способом, а саме шляхом повернення майна у натурі неможливо. При цьому, позивач вказує, що наказ, виданий на виконання рішення у даній справі, повернуто без виконання відповідно до постанови ДВС Куйбишевського району м. Донецька від 4 вересня 2006 року, якою встановлено, що спірне майно у відповідача відсутнє.

Судами встановлено, що обставини, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, в даному випадку мають місце, оскільки визначене в рішенні майно у боржника в натурі відсутнє і він його не виробляє. Отже, у суду були всі правові підстави для застосування положень ст. 121 ГПК України.

Місцевий суд при зміні способу виконання рішення виходив лише з того, що вартість трансформатор ТМД 6/0,4 кВл потужністю 160кВт. визначена договором зберігання від 31 жовтня 2003 року та становить 9 840 грн.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Скасовуючи ухвалу місцевого суду в частині стягнення вартості спірного майна, суд апеляційної інстанції зазначив, що в даному випадку стягненню підлягає дійсна вартість майна на момент подання позивачем заяви про зміну способу виконання рішення.

При цьому судом вірно розраховано вартість неповернутого майна з огляду на висновок експерта Донецької торгівельно-промислової палати від 5 березня 2007 року; лист ТОВ "Тольятінський трансформатор" від 24 липня 2007 року № 44007/0640; лист виробника ТОВ "Тольятінський трансформатор" від 26 червня 2007 року № 449-04/337 за якими орієнтовна вартість трансформатор ТМД 6/0,4 кВл потужністю 160 кВт. складає 1 100 000 російських рублів.

Разом з тим, товарознавчою експертизою встановлено, що в Україні вартість такого трансформатора на вторинному ринку складає від 65 000 грн. до 70 000 грн.

Крім того, до дійсної ринкової вартості трансформатору обгрунтовано включена середня сума витрат на поставку товару із Російської Федерації, яка відповідно до довідки ТОВ "Донбас Імпекс" складає 31 956,44 грн., у зв'язку з тим, що виробником трансформатору ТМД 6/0,4 кВл потужністю 160 кВт. є ТОВ "Тольятінський трансформатор".

З огляду на викладене колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками апеляційного суду про зміну способу виконання рішення суду, шляхом стягнення із ЗАТ "Донецький комбінат металевих деталей" вартості неповернутого майна, що становить 99 456,44 грн., оскільки вони грунтуються на матеріалах справи, відповідають встановленим судом обставинам та вимогам закону.

Посилання скаржника на те, що судом апеляційної інстанції не встановлено дійсної вартості орендованого майна, яке необхідно було повернути орендодавцю не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи, оскільки зазначена обставина досліджена судом у повному обсязі.

Твердження касаційної скарги про те, що постанова Донецького апеляційного господарського суду необгрунтована та прийнята при неповному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи, не заслуговують на увагу та спростовуються вищевикладеним.

З зазначених підстав слід вважати необґрунтованими і посилання скаржника на неправильне застосування судом вимог норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до намагань скаржника надати перевагу одних доказів над іншими, що суперечить вимогам ст. 1117 ГПК України, і тому до уваги не беруться.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийнята постанова відповідає нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Донецький комбінат металевих деталей" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 21 листопада 2007 року у справі № 17/6 залишити без змін.

Судді:

Н. Дунаєвська

С. Разводова

М. Михайлюк