ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2008 р.

№ 2-15/4669-2007

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:

Першикова Є.В.,

суддів:

Данилової Т.Б.,

Ходаківської І.П.,

розглянула

касаційну скаргу

сільськогосподарського виробничого кооперативу "Мир" (далі Кооператив)

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду

від

15.11.07

у справі

№ 2-15/4669-2007

господарського суду

Автономної Республіки Крим

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Коріолан" (далі Товариство)

до

Кооперативу

про

стягнення 9 745,10 грн.

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:

не з'явились;

- відповідача:

не з'явились.

Ухвалою від 24.04.08 колегії суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючого –Першикова Є.В., суддів –Данилової Т.Б., Муравйова О.В., касаційна скарга Кооперативу № 178 від 04.12.07 була прийнята до провадження та призначена до розгляду у судовому засіданні на 29.05.08, без початку перегляду справи по суті.

У зв'язку з перебуванням судді Данилової Т.Б. у черговій відпустці, розпорядженням від 28.05.08 заступника Голови Вищого господарського суду України для касаційного перегляду справи № 2-15/4669-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим, призначеної до розгляду у судовому засіданні на 29.05.08, створено колегію суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючий Першиков Є.В., судді –Муравйов О.В., Ходаківська І.П.

Взявши до уваги клопотання Товариства про перенесення розгляду справи, ухвалою суду від 29.05.08 розгляд справи було відкладено на 12.06.08.

Вказані ухвали суду були направлені сторонам у справі в установленому порядку, документів які б свідчили про їх неотримання сторонами у справі до Вищого господарського суду України не надходило, отже усіх учасників судового процесу відповідно до ст. 1114 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

На день розгляду справи у судовому засіданні 12.06.08 будь-яких письмових заяв та клопотань від учасників судового процесу щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судове засідання 12.06.08 представники сторін не з’явились.

З урахуванням значної завантаженості судді Муравйова О.В. та виходом судді Данилової Т.Б. з відпустки розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 11.06.08 для перегляду даної справи, призначеної до розгляду у судовому засіданні на 12.06.08, створено колегію суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючий –Першиков Є.В., судді –Данилова Т.Б., Ходаківська І.П., яка переглядає справу по суті.

Враховуючи, що ухвалою про призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що неявка без поважних причин у судове засідання не тягне за собою перенесення розгляду справи на інші строки, а від сторін повідомлень щодо неможливості участі у судовому засіданні 12.06.08 до колегії суддів Вищого господарського суду України не надходило, з метою дотримання строку, встановленого ст. 1118 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними матеріалами справи, а повний текст постанови Вищого господарського суду України направляється у встановленому законом порядку поштою.

Рішенням від 07.08.07 господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Іщенко І.А.) позовні вимоги задоволено.

З Кооперативу на користь Товариства стягнуто 7 270,76 грн. процентів за користування товарним кредитом, 2 474,34 грн. інфляційних витрат, 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою від 15.11.07 Севастопольського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючого –Гонтаря В.І., суддів –Борисової Ю.В., Черткової І.В.) рішення від 07.05.07 господарського суду Автономної Республіки Крим залишено без змін, а апеляційну скаргу Кооперативу –без задоволення.

Вказані судові рішення мотивовані тим, що матеріалами справи підтверджено наявність боргу Кооперативу по товарному кредиту, на який відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано інфляційні.

Не погодившись з рішеннями попередніх судових інстанцій, Кооператив звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить рішення від 07.05.07 господарського суду Автономної Республіки Крим та постанову від 15.11.07 Севастопольського апеляційного господарського суду скасувати, та прийняти по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши 2 711,00 грн. відсотків за користування товарним кредитом за договором № 11/2004 від 17.06.04.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржених судових актів було порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: ч. 2 ст. 625, ст. 1053 Цивільного кодексу України, ст. 604 Господарського кодексу України, ст.ст. 43, 47, 43, п. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, скаржник звертає увагу на те, що в частині стягнення з Кооперативу 4 559,76 грн. за договором № 103 від 01.07.02 провадження у справі мало бути припинено, оскільки дана вимога вже була предметом розгляду суду у справі № 2-30/33-2007.

У телеграмі від 11.06.08 Товариство ставить питання про розгляд справи без участі його представника, та просить касаційну скаргу Кооперативу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення –без змін.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши пояснення судді-доповідача по справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями на підставі матеріалів справи, відповідно до статуту ТОВ "Виробнича фірма "Коріолан" останній є правонаступником малого підприємства "Коріолан" (далі Підприємство), зареєстрованого як приватне підприємство рішенням виконавчого комітету Залізничної районної ради міста Сімферополя № 238/13 від 14.07.92.

На підставі наданих сторонами доказів по справі судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 01.07.02 між Підприємством та Кооперативом було укладено договір № 103 (далі Договір від 01.07.02).

Судами встановлено, що відповідно до п.п. 1.1, 3.1 Договору від 01.07.02, Товариство прийняло на себе обов'язок щодо постачання продукції, відповідно до специфікації яка додається до цього договору та є його невід'ємною частиною, а Кооператив –прийняти та оплатити таку продукцію у відповідності з умовами Договору.

Разом з тим, встановлено, що додатком № 1 до Договору від 01.07.02 (специфікація № 01 на постачання дизельного мастила) сторони визначили, що Товариство приймає на себе зобов'язання щодо постачання Кооперативу дизельного мастила М10г2к у кількості 7 850 літрів, за ціною 1,90 грн., а загальна сума поставки становить 14 915,00 грн. При цьому, термін поставки було визначено протягом липня 2002 року.

Водночас встановлено, що у свою чергу, Кооператив прийняв на себе зобов'язання щодо оплати мастила шляхом постачання Товариству борошна виходячи з наступних умов: за 1 л мастила –5кг борошна 3-го класу, або 6,6 кг борошна 4-го класу, або 7,1 кг борошна 6-го класу.

Вирішуючи спір місцевий та апеляційний суди встановили, що 02.07.02 Товариство здійснило поставку Кооперативу дизельного мастила на суму 14 915,00 грн., а 08.07.02 Кооператив виконав поставку Товариству борошна на загальну суму 14 915,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що 31.03.03 між Товариством та Кооперативом було укладено додаток № 2 до Договору від 01.07.02 (специфікація на постачання дизельних двигунів та моторного мастила), відповідно до умов якого Товариство постачає Кооперативу наступні товари: двигун СМД-19Т05 у кількості 1 шт. вартістю 14 000,00 грн.; двигун СМД-62 у кількості 1 шт. вартістю

17 250,00 грн.; мастило М14в2 у кількості 1 200 л за ціною 2,10 грн. за 1 літр, всього вартістю 2 520,00 грн. При цьому, встановлено, що всього відповідно до умов додатку № 2 Товариство повинно було виконати поставку товару на загальну суму 33 770,00 грн.

Попередніми судовими інстанціями встановлено, що Товариством було здійснено поставку двигуна СМД-62 та мастила М14в2 на загальну суму

19 770,00 грн., вказана продукція була отримана Кооперативом, що підтверджується підписами уповноважених осіб у накладних та довіреностями Кооперативу на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Разом з тим, встановлено, що 31.08.03 між сторонами було укладена додаткову угода до договору –додаток № 3 до Договору від 01.07.02, якою сторони визнали наявність заборгованості Кооперативу перед Товариством та встановили порядок погашення такої заборгованості: 1. у термін до 30.12.03 Кооператив повинен оплатити Товариству суму грошових коштів не менше ніж 12 000,00 грн.; 2. залишок не оплачених у 2003 році товарів Кооператив приймає на себе у формі товарного кредиту на 2004 рік, який надається під 9 % у місяць, та підлягає сплаті незалежно від сплати основного боргу. Кінцевий термін здійснення розрахунків сторонами було визначено до 31.08.04.

При вирішенні спору по суті судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що після підписання додатку № 3 Кооператив виконав прийняті на себе зобов'язання щодо погашення заборгованості, а саме в строк до 31.12.03, перерахував Товариству кошти у розмірі 13 437,00 грн. у зв'язку з чим станом на 01.01.04 його заборгованість перед Товариством за поставлені товари становила

6 333,00 грн. та була сплачена Кооперативом у повному обсязі лише 27.08.04.

З урахуванням наведеного попередні судові інстанції встановили, що 27.08.04 Кооперативом повинні були бути також нараховані та сплачені відсотки за користування товарним кредитом, чого Кооперативом зроблено не було. При цьому, встановлено, що сума відсотків за користування товарним кредитом за Договором від 01.07.02 відповідно до умов додатку № 3 за відповідний період 2004 року складає суму 4 559,76 грн. Разом з тим, Товариством також нараховано індекс інфляції у розмірі 1 551,75 грн. за період з 01.09.04 по 28.02.07.

Крім того, попередніми судовими інстанціями встановлено, що 17.06.04 між Підприємством та Кооперативом було укладено договір № 11/2004 купівлі-продажу на умовах товарного кредиту (далі Договір від 17.06.04), відповідно до

п. 1.1 якого та специфікації № 1 до нього Товариство прийняло на себе зобов'язання передати на умовах товарного кредиту у власність Кооперативу товари, визначені у специфікації № 1, а Кооператив прийняв на себе зобов'язання прийняти відповідні товари та оплатити їх у встановленому порядку.

Судами встановлено, що у п. 1.4 Договору від 17.06.04 сторонами було погоджено процент по товарному кредиту –11% у місяць. Згідно п. 4.1 цього договору загальна сума поставки складає 12 325,00 грн., а за змістом п. 4.2 загальна сума процентів за користування товарним кредитом складає 2 711,00 грн. Разом з тим, встановлено, що п.п. 4.3, 4.4 такого договору сторони погодили, що загальна сума оплати складає 15 036,00 грн., а кінцевий строк проведення оплати –31.08.04.

Матеріалами справи підтверджено, що 02.07.04 Товариством було здійснено поставку на користь Кооперативу мастила М10Г2к у кількості 4 930 літрів на суму 12 325,00 грн., а 27.07.04 Кооперативом було передано Товариству борошно на суму 7 001,40 грн. в рахунок оплати за поставлене мастило.

Також, попередніми судовими інстанціями встановлено, що у серпні 2004 року Кооперативом сплачено на користь Товариства 10 000,00 грн., які у частині 6 333,00 грн. були зараховані Товариством як погашення заборгованості за Договором від 01.07.02, а у частині 3 667,00 грн. зараховані в оплату за договором від 17.06.04.

У листопаді 2004 року Кооперативом на користь Товариства сплачено суму у розмірі 1 656,00 грн., у зв'язку з чим судові інстанції встановили, що Кооперативом зобов'язання зі сплати суми поставлених товарів виконані у повному обсязі, а зобов'язання зі сплати процентів за користування товарним кредитом не виконані взагалі, всупереч тому, що умовами договору встановлено, що відсотки за користування товарним кредитом повинні бути сплачені Кооперативом під час остаточного розрахунку за поставлені товари.

Оскільки остаточний розрахунок за поставлені товари Кооперативом було здійснено 08.11.04, а сума відсотків у розмірі 2 711,00 грн. за користування товарним кредитом за Договором від 17.06.2004 сплачена не була суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до висновку про те, що вказана сума відсотків за користування товарним кредитом є обґрунтованою, а тому підлягає стягненню з урахуванням нарахованої суми інфляційних збитків у розмірі 922,59 грн. за період з 01.09.04 по 28.02.07.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання певної події.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно приписів ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що попередніми судовими інстанціями встановлено, що Кооператив доказів виконання свого зобов'язання щодо оплати процентів за користування товарним кредитом не надав.

Разом з тим, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що проценти річних не є неустойкою, вони є не мірою відповідальності, а платою за користування чужими грошовими коштами. Проценти за користування чужими грошовими коштами згідно ст. 536 Цивільного кодексу України за правовою природою є боргом, а не відповідальністю, що виражається, зокрема, у відсутності зв'язку між можливістю їх стягнення та наявністю підстав юридичної відповідальності, а також в неприпустимості їх зменшення за вимогою боржника.

З урахуванням наведених правових положень колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що доводи, викладені Кооперативом в касаційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами і не відповідають вимогам закону.

Щодо посилань касатора на те, що спір між даними сторонами в частині Договору від 01.07.02 вже був предметом судового провадження у якому Товариство відмовилось від своєї позовної заяви, то такі твердження спростовуються матеріалами справи, оскільки у зазначеному судовому провадженні був інший предмет спору –стягнення боргу згідно договору, а в даному спорі –стягнення боргу з товарного кредиту згідно додатків до такого договору.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що скаржник в касаційній скарзі стверджує факт порушення судами не лише норм матеріального та процесуального права, а також і питання, які стосуються оцінки доказів, але відповідно до положень ст. 43 Господарського процесуального кодексу України оцінка доказів, на підставі яких судова інстанція дійшла до висновку про встановлення тих чи інших обставин справи, здійснюється за внутрішнім переконанням суду і їх перевірка не віднесена до компетенції касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, враховуючи вимоги

ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, відзначає, що перегляд у касаційному порядку судового рішення здійснюється касаційною інстанцією на підставі встановлених фактичних обставин справи та перевіряється застосуванням попередніми інстанціями норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Отже, з врахуванням того, що з’ясування підставності оцінки доказів та встановлення обставин по справі в силу ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України знаходиться поза межами компетенції касаційної інстанції, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку про неможливість задоволення касаційної скарги.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій було повно та всебічно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави для залишення їх без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу сільськогосподарського виробничого кооперативу "Мир"

№ 178 від 04.12.07 залишити без задоволення.

Постанову від 15.11.07 Севастопольського апеляційного господарського суду у справі № 2-15/4669-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим залишити без змін.

Головуючий

Є.Першиков

судді:

Т.Данилова

І.Ходаківська