ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2008 р.

№ 31/58

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Остапенка М.І. (головуючий),

Харченка В.М.,

Борденюк Є.М.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні у м. Києві

за участю представника позивача:

Уєчка Т.Т. та представника відповідача –Лаб’яка Д.М.

касаційну скаргу

Приватного підприємства "Будсервіс"

на постанову

від 17.01.2008

Львівського апеляційного

господарського суду

у справі

№ 31/58

господарського суду

Львівської області

за позовом

Приватного підприємства "Будсервіс"

до

Управління капітального будівництва при Дрогобицькій райдержадміністрації

про

стягнення 39597,85 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2007 року приватне підприємство "Будсервіс" звернулося з позовом до Управління капітального будівництва при Дрогобицькій райдержадміністрації про стягнення з відповідача 39597,85 грн. пені.

Рішенням господарського суду Львівської області від 21.08.2007 у справі № 31/58 позов задоволено частково. Стягнено з Управління капітального будівництва при Дрогобицькій райдержадміністрації на користь ПП "Будсервіс" 21200,64 грн. пені. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.01.2008, за тією ж справою, вищезазначене судове рішення скасовано в частині стягнення з Управління капітального будівництва при Дрогобицькій райдержадміністрації 21200,64 грн. та в цій же частині прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення господарського суду залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову апеляційного суду від 17.01.2008, а рішення господарського суду першої інстанції від 21.08.2007 залишити без змін. Свої вимоги скаржник мотивує тим, що судом при прийнятті постанови порушено норми процесуального права, зокрема, ст.ст. 42, 22, 35 ГПК України.

Відзиву на касаційну скаргу відповідач до Вищого господарського суду України не надіслав.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування Львівським апеляційним господарським судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

До такого висновку суд дійшов на підставі наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, і це відповідає наявним матеріалам справи, 03.01.2005 між сторонами у справі був укладений договір підряду № 6/5, згідно умов якого позивач зобов’язався своїми і залученими силами та засобами організувати і здійснювати на умовах договору роботи по будівництву школи на 264 учні у селі Модричі, а відповідач зобов’язався оплатити вартість виконаних робіт згідно умов договору підряду.

Умовами договору підряду також було передбачено, що платежі проводяться замовником в межах договірної ціни за фактично виконані щомісячні роботи протягом 5 календарних днів з дня виставлення підрядником рахунку та підписання сторонами актів виконаних робіт. Крім того, умовами договору передбачено відповідальність у вигляді пені за порушення умов договору, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Апеляційним судом також було встановлено, що на виконання умов вищезазначеного договору, позивачем здійснено в лютому 2006 року підрядні роботи на суму 238864,80 грн.

Рішенням господарського суду Львівської області від 11.01.2007 у справі 4/2557-6/413 стягнено з Управління капітального будівництва при Дрогобицькій райдержадміністрації на користь ПП "Будсервіс" 234515,90 грн. вартості виконаних робіт, яка станом на день пред’явлення цього позову не сплачена.

Сукупності встановлених по справі обставин апеляційний суд дав належну оцінку і, з урахуванням вимог ст.ст. 509, 530, 610 ЦК України, ст. 232 ГК України, дійшов до правильного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заявленого по справі позову в повному обсязі.

Згідно із ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У цьому зв’язку апеляційний суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачем належних доказів виставлення рахунку відповідачу не подано, а в актах виконаних робіт відсутні дати їх підписання, у зв’язку з чим неможливо встановити коли саме почалось прострочення замовника по оплаті і він не може вважатись таким, що прострочив виконання зобов’язання.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на те, що обов’язок по оплаті у замовника виник 6 березня 2006 року, також були предметом судового дослідження у суді апеляційної інстанції і обґрунтовано не прийняті до уваги, як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи. Оскільки з наявних матеріалів справи неможливо встановити коли зобов’язання по оплаті за виконані роботи мало бути виконано, то і не підлягають нарахуванню штрафні санкції в порядку п. 6 ст. 232 ГК України.

Враховуючи вищезазначене, а також приймаючи до уваги, що інші наведені у касаційній скарзі доводи висновків попередніх судових інстанцій не спростовують, суд не приймає їх до уваги і вважає, що оскаржувана постанова відповідає вимогам діючого законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Будсервіс" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.01.2008 у справі № 31/58 залишити без змін.

Головуючий           Остапенко М.І.

Суддя           Харченко В.М.

Суддя           Борденюк Є.М.