ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"03" квітня 2008 р.           Справа № 5/037-08

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом

Приватного підприємства “Переяслав”, м. Переяслав-Хмельницький

до

Приватного підприємства “Швейна фабрика “Гаян”, м. Переяслав - Хмельницький

про

повернення майна та стягнення 6393 грн.

за участю представників:

позивача:

Гальченко В. О. –дов. від 10.01.2008р.

відповідача:

не з’явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином

суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного підприємства “Переяслав” (далі –позивач) до Приватного підприємства “Швейна фабрика “Гаян” (далі –відповідач) про повернення майна та стягнення 6393 грн., з яких 5278 грн. збитки від інфляції, 1115 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення своїх зобов’язань не повернув майно передане йому в тимчасове орендне користування за договором від 01.03.2005р.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалами суду від 14.02.2008 року та від 06.03.2008 року, в судове засідання двічі не з’явився, відзиву на позовну заяву не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ст. 75 ГПК України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між малим підприємством “Переяслав”, правонаступником якого є позивач, та відповідачем укладено договір від 01.03.2005р. відповідно до умов якого позивач –орендодавець зобов’язався надати відповідачу - орендар в оренду строком на 6 місяців побутовий вагончик, що є власністю позивача (п. 1 договору).

Згідно п. 2 договору, орендар замість орендної плати виконує ремонт побутового вагончика і використовує його для своїх потреб.

Після закінчення вказаного терміну оренди відповідач зобов’язався передати у відремонтованому стані вагончик по акту (п. 2.2 договору).

Договір укладено терміном на 6 місяців і може бути продовжений додатковою угодою за згодою двох сторін (п. 4.2 договору).

На виконання умов Договору позивачем передано відповідачу терміном на шість місяців побутовий вагончик, що підтверджується актом прийому –передачі від 01.03.2005р.

Згідно довідки позивача від 04.03.2008р. № 27 залишкова вартість зазначеного побутового вагончика складає 18121,36 грн.

Після спливу шестимісячного строку оренди, відповідач побутовий вагончик позивачу не повернув, акт прийому –передачі сторонами не складався.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію № 40 від 11.04.2007р. з вимогою повернути вагончик по акту прийому-передачі. Факт надіслання претензії підтверджується поштовою квитанцією № 122/6439-2, завірена копія якої залучена до матеріалів справи.

Однак, зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Таким чином на час розгляду справи відповідач не повернув позивачу належне йому на праві власності майно - побутовий вагончик залишковою вартістю 18121,36 грн., яке фактично перебуває в його тимчасовому користуванні.

Відповідно до ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 284 ГК України строк дії договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено.

З огляду на зазначене та враховуючи вище перелічені норми законодавства суд приходить висновку, що договір від 01.03.2005р. припинено, оскільки строк його дії закінчився 01 вересня 2005р. в зв’язку зі спливом строку дії договору, який передбачений сторонами в пункті 4.2 договору.

Відповідно до п. 4 ст. 291 ГК України правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Враховуючи вищенаведені вимоги ст. 785 ЦК України, положення п. 4.2 Договору та той факт, що договір є припиненим, відповідач зобов’язаний негайно повернути орендоване майно позивачу.

Таким чином, з урахуванням зазначених норм права вимоги позивача щодо зобов’язання відповідача повернути вищезазначене майно яке фактично перебуває в тимчасовому володінні останнього є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача нараховані збитки від інфляції та 3% річних, які за його розрахунком складають відповідно 5278 грн. та 1115 грн.

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зазначена норма передбачає нарахування інфляційних втрат та 3% річних виключно на грошові зобов’язання.

Разом з тим позивач не довів порушення відповідачем саме грошового зобов’язання. Порушення відповідачем договірних зобов’язань щодо вчасного повернення орендованого майне не є порушенням грошового зобов’язання. За таких обставин у позивача відсутні підстави для нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

З огляду на заначене вимоги позивача про стягнення 5278 грн. збитків від інфляції та 1115 грн. 3% річних є недоведеними безпідставними не підтвердженими жодним доказом, в зв’язку з чим суд відмовляє в їх задоволенні.

Відшкодування витрат по сплаті державного мита та витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов’язати Приватне підприємство “Швейна фабрика “Гаян” (08400, Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Богдана Хмельницького, 32, ) повернути Приватному підприємству “Переяслав” (08431, Київська область, Переяслав-Хмельницький р-н, с. Дем’янці, ) побутовий вагончик залишковою вартістю 18121,36 грн., переданий в тимчасове орендне користування за договором від 01.03.2005р.

3. В решті позову відмовити.

4. Стягнути з Приватного підприємства “Швейна фабрика “Гаян” (08400, Київська область, м. Переяслав - Хмельницький, вул. Богдана Хмельницького, 32, ) на користь Приватного підприємства “Переяслав” (08431, Київська область, Переяслав-Хмельницький р-н, с. Дем’янці, ) 186 (сто вісімдесят шість) грн. –витрат по сплаті державного мита та 87 (вісімдесят сім) грн. 71 коп. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя Подоляк Ю.В.