ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2008 р.

№ 4/1015-20/104

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Васищака І.М., суддів Грека Б.М., Палій В.М., за участю представників сторін О.Білої (дов. від 18.01.08), О. Степаненко (дов. від 14.03.07), О. Романенко (дов. від 10.01.08), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Перша Західно-Українська Лізингова Компанія” на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30 жовтня 2007 року у справі № 4/1015-20/104 за позовом закритого акціонерного товариства “Ланнівський молочноконсервний комбінат” до товариства з обмеженою відповідальністю “Перша Західно-Українська Лізингова Компанія” про відшкодування збитків у розмірі 479 550 грн. та спонукання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2007 року закрите акціонерне товариство “Ланнівський молочноконсервний комбінат” звернулося до господарського суду Львівської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “Перша Західно-Українська Лізингова Компанія” про відшкодування збитків у розмірі 575 460 грн. та зобов’язання вивезти за власні кошти опріснювальні установки “EOY-HИИПП-25М” та “EOY-HИИПП-50М”, а також лінію для виробництва жерстяної банки, які знаходиться на зберіганні за адресою: Вінницька обл., м. Хмільник, вул. Червоного Козацтва, 2.

В обґрунтування вимог позивач послався на припинення договорів лізингу, повернення предметів лізингу лізингодавцеві та їх зберігання у третьої особи з підстав відмови відповідача прийняти обладнання.

Відповідач позов не визнав з огляду на порушення договорів лізингу самим лізингоодержувачем.

Рішенням господарського суду Львівської області від 3 липня 2007 року (П.Манюк) позов задоволено частково: стягнуто 575 460 грн. в рахунок відшкодування збитків, а також судові витрати; зобов’язано товариство з обмеженою відповідальністю “Перша Західно-Українська Лізингова компанія” забрати (вивезти) за власні кошти установку опріснювальну “EOY-HИИПП-50М”, яка знаходиться на зберіганні за адресою: Вінницька обл., м. Хмільник, вул. Червоного Козацтва, 2; позовні вимоги про вивезення опріснювальної установки “EOY-HИИПП-25М” залишено без розгляду.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30 жовтня 2007 року рішення змінено: позов задоволено частково в сумі 344 038 грн. 50 коп.; зобов’язано товариство з обмеженою відповідальністю “Перша Західно-Українська Лізингова компанія” забрати (вивезти) за власні кошти установку опріснювальну “EOY-HИИПП-50М”, яка знаходиться на зберіганні за адресою: Вінницька обл., м.Хмільник, вул. Червоного Козацтва, 2. В решті позову відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма “Перша Західно-Українська Лізингова компанія” просить постанову скасувати з підстав не застосування господарськими судами до спірних правовідносин статті 623 Цивільного кодексу України, а також неправильного застосування судами статті 653 цього Кодексу та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Закрите акціонерне товариство “Ланнівський молочноконсервний комбінат” проти доводів касаційної скарги заперечує і в її задоволенні просить відмовити.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Господарськими судами встановлено, що сторони уклали договори оперативного лізингу від 9 лютого 2006 року № 060209/0Л-00626/1 про надання у користування установки опріснювальної “EOY-HИИПП-25М”; від 23 лютого 2006 року № 060223/ОЛ - 00636/1 про надання у користування лінії для виробництва жерстяної банки; від 16 травня 2006 року № 060516/ОЛ - 00626/5 про надання у користування установки опріснювальної “EOY-HИИПП-50М”.

У зв’язку з несплатою лізингових платежів протягом двох чергових строків, лізингодавець спочатку запропоновував лізингоодержувачу в строк до 13 і 20 жовтня 2006 року повернути предмети лізингу, що перебували в його користуванні на підставі договорів від 16 травня та від 23 лютого 2006 року, а в подальшому вимагав розірвання цих договорів та повернення протягом семи днів предметів лізингу - лінії для виробництва жерстяної банки та установки опріснювальної “EOY-HИИПП-50М” за адресою: м. Львів, вул. С.Петлюри, 37А; а також сплати суми боргу та неустойки (листи від 24 жовтня 2006 року № 0610/1105/1 та № 0610/1105/2).

Позивач погодився розірвати зазначені договори і, у свою чергу, також запропонував розірвати договір оперативного лізингу від 9 лютого 2006 року №060209/0Л-00626/1 та отримати предмети лізингу за адресою: Полтавська область, Карлівський район, с. Ланна, вул. Заводська, 1 (листи від 26 жовтня 2006 року та від 20 листопада 2006 року).

Частина обладнання була доставлена позивачем 30 листопада 2006 року за місцезнаходженням товариства з обмеженою відповідальністю “Перша Західно-Українська Лізингова Компанія” у м. Львів.

Як стверджує позивач, відмова персоналу компанії прийняти вантаж зумовила його передачу на зберігання товариству з обмеженою відповідальністю “Укрмолпром” за адресою: Вінницька обл., м. Хмільник, вул. Червоного Козацтва, 2.

Задовольняючи частково позовні вимоги, господарські суди виходили з того, що у зв’язку з розірванням договорів оперативного лізингу, у лізингоодержувача виник обов’язок повернути предмети лізингу лізингодавцеві, однак останній відмовився його приймати, в результаті чого обладнання було передане на зберігання третій особі за відповідну плату за договором зберігання, що є збитками позивача.

Колегія суддів вважає, що таких висновків суди дійшли без врахування усіх обставин справи.

Спір між сторонами виник внаслідок невиконання закритим акціонерним товариством “Ланнівський молочноконсервний комбінат” зобов’язань в частині сплати лізингових платежів і обов’язку повернути предмети лізингу.

За змістом пункту 11 договорів лізингу від 23 лютого і 16 травня 2006 року (далі - договори) у разі несплати лізингоодержувачем лізингових платежів протягом двох чергових строків, лізингодавець має право на дострокове повернення предметів лізингу.

Сторони досягли згоди щодо припинення відносин лізингу шляхом розірвання договорів (підпункт 4 пункту 1 статті 10 “Про фінансовий лізинг”, стаття 651 Цивільного кодексу України) і у лізингоодержувача виникло зобов’язання достроково повернути предмети ті лізингу, які вимагав повернути лізингодавець.

Відповідно до пункту 11.2 договорів процедура дострокового повернення предмета лізингу здійснюється у відповідності з чинним законодавством України та договором.

Пунктами 4.9. договорів встановлено, що всі витрати, пов’язані з транспортуванням предметів лізингу до місця їхньої передачі (Полтавська область, Карлівський район, с. Ланна), дострокового повернення предметів лізингу відповідно до пункту 11.1 договорів здійснюється за рахунок лізингоодержувача.

Відповідно до частини першої статті 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов’язання встановлюється у договорі.

Якщо місце виконання зобов’язання не встановлено у договорі, виконання провадиться, зокрема, за зобов’язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна.

Листом від 20 листопада 2006 року закрите акціонерне товариство “Ланнівський молочноконсервний комбінат” повідомило товариство з обмеженою відповідальністю “Перша Західно-Українська Лізингова Компанія” про те, що предмети лізингу можна отримати за адресою: Полтавська область, Карлівський район, с. Ланна.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Притягнення до відповідальності можливе лише за певних, передбачених законом умов, сукупність яких формують склад правопорушення, що є підставою цивільно-правової відповідальності.

Складовими правопорушення, необхідними для відповідальності у вигляді відшкодування збитків, є, зокрема, протиправна поведінка боржника (невиконання або неналежне виконання обов’язку), наявність збитків у майновій сфері кредитора, причинний зв’язок між протиправною поведінкою боржника та збитками.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Статтею 613 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов’язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов’язку.

Господарські суди в порушення вимог статей 526, 532, 613 і 623 Цивільного кодексу України, статті 43 Господарського процесуального кодексу України не встановили місця і строку виконання зобов’язання в частині повернення предметів лізингу, а отже чи було воно виконано належно, що позбавляє суд касаційної інстанції надати відповідну правову оцінку обставинам справи, зокрема, щодо вини відповідача, як підстави відповідальності за порушення зобов’язання, в зв’язку з чим справа підлягає передачі на новий розгляд.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Перша Західно-Українська Лізингова компанія” задовольнити частково.

Рішення господарського суду Львівської області від 3 липня 2007 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30 жовтня 2007 року у справі № 4/1015-20/104 скасувати, справу передати на новий розгляд до господарського суду Львівської області.

Головуючий, суддя

І. М. Васищак

Суддя

Б.М. Грек

Суддя

В. М. Палій