РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.08
Справа № 4/31.

Розглянувши
матеріали справи за позовом

Відкритого
акціонерного товариства «Лисичанськвугілля»в особі Відокремленого підрозділу
шахти «Новодружевська», м.Новодружевськ
Луганської області

до
першого  відповідача- Відкритого
акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України»в особі Лисичанського
відділення, м.Лисичанськ Луганської області

до другого
відповідача- ОСОБА_1, м.Новодружевськ
Луганської області

про
стягнення  630 грн. 19 коп.

Суддя: Батюк Г.М.

За участю секретаря судового
засідання: Чех.Т.М.

У присутності представників
сторін:

від
позивача: не прибув;

від 1-го
відповідача - Пчелінцев А.М., дов.№ 801 від 24.03.08;

від 2-го
відповідача:  не прибув (явка
обов'язкова)

Суть справи: позивачем заявлені вимоги про зобов'язання
ВАТ "Державний Ощадний банк України" в особі Лисичанського відділення
перерахувати помилково перераховані кошти ОСОБА_1  таб. № НОМЕР_1 у сумі 630 грн. 19 коп. на
користь ВАТ " Лисичанськвугілля " в особі ВП шахти "
Новодружеська ".

Представник
1-го відповідача відзивом на позовну заяву, від 05.03.08 , зданим у засідання
суду 06.03.08, вимоги позову відхилив, посилаючись на те, що списати грошові
кошти з рахунку клієнта він має право за рішенням самого клієнта або за
рішенням суду, і інших випадків повернення грошових коштів з власного рахунку
громадянина законом не встановлено. Банк вказав про відсутність його вини в
неповерненні грошей позивачу і у зв'язку з цим заявив про неможливість  нести судові витрати по справі.

Представник
2-го  відповідача відзив  на заяву не надав у засідання суду не
з'явився,  хоча про час та місце розгляду
зазначеної справи був повідомлений належним чином, справа розглядається за
наявними у ній матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Представник
позивача підтримав позов і вказав, що при переказі грошових коштів на власний
рахунок громадянина, який мав право на компенсацію за несвоєчасну сплату
заборгованості заробітної плати у сумі 763 грн. 26 коп., податок -99 грн. 22
коп., сума до сплати 664 грн. 04 коп., тому позивач переказав платіж в сумі 664
грн. 04 коп. на власний рахунок отримувача.

Розглянувши
документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення
представника 1-відповідача учасника судового процесу, всебічно і повно
з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для
вирішення спору, господарський суд,-

в с т а н о в и в :

В обґрунтування
позовних вимог позивач зазначив, що згідно діючих трудових відносин працівнику
ВАТ "Лисичанськвугілля" в особі ВП шахта "Новодружеська"
ОСОБА_1 за листопад місяць 2004 року була нарахована компенсація за несвоєчасну
сплату заробітної плати у сумі 763грн.26 коп., з відповідної суми  був утриманий податок у сумі 99грн.22 коп.,
сума до сплати складала 664 грн.04 коп.

Згідно
відомості №710/03 від 28.11.04 на виплату компенсації по заборгованості
заробітної плати, підприємством перераховано ОСОБА_1 таб. №НОМЕР_1(
2-відповідачу) грошові кошти у сумі 630грн.19 коп. на рахунак №НОМЕР_2.

Згідно
відомості №740/03 від 02.12.04 на виплату компенсації по заборгованості
заробітної плати, підприємством перераховано ОСОБА_1 таб. №НОМЕР_1грошові кошти
у сумі 664 грн.04 коп. на рахунок №НОМЕР_2.

Позивач
зазначив, що ВАТ "Лисичанськвугілля" в особі ВП шахта
"Новодружеська" було помилково перерахована сума 630 грн.19 коп., про
що свідчить відомість нарахування заробітної плати по компенсації, вказані  грошові кошти знаходяться на рахунку №НОМЕР_2
ВАТ "Державний Ощадний банк України" філія Лисичанського відділення,
згідно укладеного договору ВАТ "ДОБУ" про видачу та обслуговування
зарплатної дебетової платіжної картки з ОСОБА_1

Також, позивач
зазначив, що ВАТ "Лисичанськвугілля" в особі ВП шахта
"Новодружеська" ( позивачем у справі) ОСОБА_1( 2-відповідач)
неодноразово викликався з метою добровільного повернення безпідставно набутого
майна, а саме, грошових коштів у сумі 630 грн.19 коп., але, на відправлені йому
повідомлення, не реагував. На підставі отриманої відповіді, на зроблений запит
до адресного бюро MB УМВС Луганської області, стало відомо, що ОСОБА_1
виписаний з місця мешкання АДРЕСА_1., а отже, провести відповідні заходи по
поверненню безпідставно набутих грошових коштів стало неможливо.

Позивач вказує
на те, що позивачем було направлено листа до 1-відповідача з проханням
повернути помилково нараховані кошти на підставі ст.1215 ЦК України, у зв'язку
з рахунковою помилкою, але останній надав негативну відповідь.

Позивач вважає,
що оскільки вказана сума була ним перерахована відповідачу без достатніх
правових підстав, як безпідставно набуте майно,
відповідно до ст. 1213 Цивільного кодексу України, відповідач повинен
перерахувати помилково перераховані вказані грошові кошти ОСОБА_1 таб. №
НОМЕР_1у сумі  630 грн.19 коп. на користь
позивача.

Представник
1-відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги відхилив, з підстав,
викладених у відзиві.

Представник 2-
відповідача відзив на позовну заяву не надав, у судове засідання не прибув.

Оцінивши доводи
сторін у їх сукупності, господарський суд вважає позовні вимоги такими, що не
підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 ГПК
України,  кожна сторона повинна довести
ті  обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.
Обставини  справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Керуючись ст.
43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач вважає,
що 1-відповідачами безпідставно набуто майно ( кошти), що  були перераховані помилково у розмірі 630
грн.19 коп.

Як вбачається з
матеріалів справи, вимоги позивача про зобов'язання  1-відповідача перерахувати безпідставно
набутого ним майна ( кошти), виникли на підставі помилкового перерахування ним
вказаних грошових коштів ОСОБА_1 таб. № НОМЕР_1у сумі  630 грн.19 коп. на рахунок №НОМЕР_2.

Відповідно
до  п 2. ст. 1071 ЦК України, грошові
кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на
підставі рішення суду, а також в випадках, встановлених договором між банком та
клієнтом.

На підставі п.
6.39 " Порядку відкриття, ведення та закриття рахунків фізичних осіб у
національній валюті установами ВАТ "Ощадбанк", затвердженого
постановою Правління ВАТ "Ощадбанк" 16.02.04, гроші з рахунків
фізичних осіб установи банку списують тіль ки за дорученням власників цих
рахунків або на підставі рішення суду.

Суд вважає, що у
зв'язку із відсутністю іншого механізму повернення грошових коштів з
розрахункових рахунків клієнтів, чим це передбачено вказаними законодавчими
актами, відсутня провина банку у неповерненні коштів позивачу.

Виходячи із
вищенаведеного та оскільки нормативно - правовими актами інших варіантів
повернення грошових коштів з рахунків клієнтів не передбачено, в даному
випадку, лише на під ставі судового рішення, банк має право не з банківського
рахунку, а з рахунку фізичної особи, ОСОБА_2 № НОМЕР_2, якщо названий рахунок
їм не закрито, повернути грошові кошти позивачу.

Ухвалою
господарського суду Луганської області від 20.03.08 по справі № 4/31 зроблений
запит до філії Лисичанського відділення № 2867 ТОВ «Ощадбанк»про інформацію,
відповідно до п.2 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність»про
наявність грошових коштів на розрахунковому рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1.

Так, філії
Лисичанського відділення № 2867 ТОВ «Ощадбанк» повідомила, що на розрахунковий
рахунок №НОМЕР_2 відкритий в банку на ім'я ОСОБА_2, який мешкає за адресою:
АДРЕСА_1, дійсно, 01.12.04 були зараховані грошові кошти у сумі 630 грн. 19
коп., згідно відомості №710/03 на виплату компенсації заборгованості заробітної
плати, надісланої до банку ВАТ «Лисичанськвугілля»в особі ВП шахти «Новодружеська»,
оплаченою відділенням державного казначейства у м. Лисичанську 29.11.04. Отже,
з 01.12.04 ОСОБА_1 жодного разу грошові кошти в сумі 630 грн.19 коп., з
вищеназваного рахунку, не знімав, останій раз, 22.11.05, ОСОБА_1, особисто,
були зняти грошові кошти з рахунку №НОМЕР_2 в розмірі 664 грн. 00 коп. На даний
час залишок заощаджень ОСОБА_1 на рахунку №НОМЕР_2 - 2  грн. 66 коп.

1-відповідач
також вказав, що в позовній заяві позивачем невірно вказане ім'я 2-відповідача
- ОСОБА_1, як «ОСОБА_1», хоча в дійсності його ім'я «ОСОБА_2», що
підтверджується особисто ним заповненим прибутковим ордером.

Відповідно до
ст. 1212 ЦК України особа,  яка набула
майно  або  зберегла
його  у  себе
за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно
набуте майно),  зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття   або
збереження  майна  було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого,  інших осіб  чи
наслідком події.

Згідно ст.1213
ЦК України, встановлено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому
безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Статтею 1212 ЦК України, визначене
поняття безпідставного набуття, збереження майна (безпідставного збагачення) і
встановлені умови його виникнення зобов'язання з безпідставного придбання майна
виникають за наявності трьох умов: по-перше щоб мало місце набуття або
зберігання майна; по-друге, щоб набуття або зберігання здійснено за рахунок
іншої особи (за чужий рахунок); по-третє щоб були відсутні правові підстави для
набуття або зберігання майна.

Зобов'язання з безпідставного
придбання майна виникають за наявності трьох умов:   щоб мало місце набуття або зберігання майна,
щоб набуття або зберігання здійснено за рахунок іншої особи  та  за
умови відсутності правової підстави для набуття або зберігання майна.

Суд вважає, що позивачем не надані
докази  щодо наявності порушення 1-
відповідачем істотних умов передбачених статтями 1212, 1213 ЦК України.

Як вбачається,
позивач не надав суду доказів щодо безпідставно набутого  у нього майна
1-відповідачем, а саме суми, що
була помилково перерахована ним вказаних грошових коштів ОСОБА_2 таб. №
НОМЕР_1у сумі  630 грн.19 коп. на рахунок
№НОМЕР_2, а таких обставин позовні вимоги слід визнати необґрунтованими та
такими, що не підлягають до задоволення .

Згідно ст.33
ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається  як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Як свідчать
матеріали справи, факт вини 1-відповідача, щодо
безпідставно придбаного майна позивачем не доведено, матеріалами справи
не підтверджено.

На підставі
викладеного, суд робить висновок, що позивач не надав суду безспірних доказів
своїх позовних вимог тому, у задоволенні позову відносно 1- відповідача слід
відмовити.

Відповідно до
ст.ст.1,21 ГПК України, сторонами в судовому
процесі можуть бути підприємства, установи, організації та інші  юридичні особи, громадяни, які здійснюють
підприємницьку  діяльність  без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності.

Однак суд
дійшов висновку, що 2-відповідач не має приватного підприємця або юридичної
особи , а є фізичною особою . Таким чином, спір, який виник між сторонами у
справі, не пов'язаний з підприємницькою діяльністю, тому позивачу слід
звернутися з даними вимогами до відповідного місцевого суду загальної
юрисдикції.

На підставі викладеного, суд вважає,
оскільки  ОСОБА_2 не має  статусу юридичної особи та не може  бути стороною в судовому процесі, у зв'язку з
чим та відповідно до п.1 ст.80 ГПК України провадження у справі відносно
2-відповідача слід припинити.

Відповідно до
ст.ст. 44, 49 ГПК України, витрати по державному миту та  витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу  покладаються на
позивача.

На підставі викладеного,
керуючись  ст.ст.1,21,1071,1212, 1213 ЦК
України, ст.ст.33, 34,43,  44, 49,  75, п. 1 ст. 80, ст.ст. 82, 84, 85 ГПК
України, суд

в и р і ш и
в :

1.          У задоволенні позову відносно 1-
відповідача відмовити.

2.   Судові витрати покладаються  на позивача.

3.
Провадження у справі відносно 2-відповідача припинити.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення -09.04.08.

Суддя
Г.М.Батюк