ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

24.06.2008

Справа №2-2/5866-2008

За позовом ТОВ Фірми «РоДі» (м. Сімферополь, вул.Крилова, 73)

До відповідача ТОВ Фірми «Южний город» (м. Сімферополь, вул.Турецька, 12)

Про стягнення 31 413,76 грн.

Суддя Толпиго В.І.

Представники сторін:

Від позивача : Колос Ю.А. – представник, довіреність у справі.

Від відповідача : Сташевська О.В. - представник, довіреність у справі

Суть спору:

Позивач звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом до відповідача про стягнення 28 923,00грн. боргу та 2 490грн76коп пені

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами було укладеного два договору на поставку відповідачу холодильного та технологічного обладнання від 13.9.2007р: №01а/09/2007/54 (на загальну суму 92 227,00грн) та №01б/09/2007/57 (на загальну суму 29 696,00грн). Позивач на виконання умов договору поставляв відповідачу товар відповідно до специфікацій. Відповідач у порушення умов договору свої зобов’язання по оплаті поставленого обладнання належним чином не виконав та не оплатив отриманий товар на суму 28923,00грн, що і стало підставою для звернення позивача із позовом до суду та нарахування пені.

12.06.2008 р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив, у якому ТОВ Фірма «Южний город» вказує на те, що з позовними вимогами ТОВ Фірми «РоДі» не погоджується у повному обсязі. Також відповідач зазначає, що у позовній заяві позивач об’єднав вимоги, що не є однорідними, не випливають з однакових підстав та обґрунтовуються різними доказами.

Розглянувши|розгледівши| матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Суд вважає необхідним дотримуватися принципів судочинства, що встановлені ст. 129 Конституції України, нормами якої вказано, що основними засідками судочинства є зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тобто суд вважає потрібним застосувати принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а саме розглянути спір з урахуванням лише підстав позову, що вказані позивачем.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частина 1ст. 14 ЦК України передбачає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Між сторонами було укладеного два договору на поставку відповідачу холодильного та технологічного обладнання від 13.9.2007р – договір №01а/09/2007/54 (на загальну суму 92 227,00грн) та договір №01б/09/2007/57 (на загальну суму 29 696,00грн), відповідно до п.п.1.1,1.2 яких продавець - позивач зобов’язується поставити по замовленню покупця – відповідача холодильне та торгівельне обладнання, відповідно до специфікацій (додаються до договорів),що є невід’ємними частинами договору та можуть бути змінені по обоюдній згоді, а покупець оплатити, відповідно до умов договору.

Пунктом 2.2 договорів передбачено, що кожна вартість поставки відповідає накладним доданим до неї, які є невід’ємною частиною договору.

Відповідно до умов договору №01а/09/2007/54 від 13.9.2007р товар має бути поставлений покупцю у продовж 10 робочих днів з моменту надходження першого авансового платежу. Оплата вартості проводиться покупцем у гривнях на розрахунковий рахунок продавця та на його користь у наступному порядку: аванс – 50%; доплата у продовж 2-х робочих днів з моменту підписання акту приймання - передачі обладнання -50%.(п.3.1,4.1 договору).

Відповідно до умов договору №01б/09/2007/57 від 13.9.2007р товар має бути поставлений покупцю у продовж 15 робочих днів з моменту надходження першого авансового платежу. Оплата вартості проводиться покупцем у гривнях на розрахунковий рахунок продавця та на його користь у наступному порядку: аванс – 70%; доплата у продовж 2-х робочих днів з моменту підписання акту приймання - передачі обладнання -30%.(п.3.1,4.1 договору).

Відповідно до частини 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає поняття зобов'язання та підстави його виникнення. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, виконаним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Фактично відповідачем проводилася оплата: 14.9.2007р 47 000,00грн призначення – аванс по договору 01.9.2007р від13.9.2007р, суд прийшов до висновку, що це оплата за договором №01а/09/2007/54, тобто з урахуванням суми розміру авансу; 18.9.2007р 21 000,00грн призначення - аванс до договору №01б/09/2007/57, що складає суму авансу по договору; 09.10.2007р 25 000,00грн призначення – аванс до договору №01а/09/2007/54.

З зустрічної претензії відповідача вбачається, що за договором №01а/09/2007/54 від 13.9.2007р поставлено позивачем за накладною №РН-7092708 від 27.9.2007р товару на 46 518грн80коп, за накладною №РН-7100801 від 08.10.2007р - на 45 708грн40коп. Також з зустрічної претензії відповідача видно, що за договором №01б/09/2007/57 від 13.9.2007р була проведена позивачем поставка по накладній №РН 7100802 від 08.10.2007р, у якій вказана сума 29 696,00грн.

Продукція по вищезазначеним накладним прийнята представником відповідача Жітовим А.В за дорученнями серії ЯОЖ №446857 від 27.9.2007р та ЯОЖ №446856 від 28.9.2007р та частково оплачена відповідачем.

Все вищевикладене підтверджує виникнення цивільно – правових відносин між сторонами за договорами №01а/09/2007/54 та №01б/09/2007/57 від 13.9.2007р.

Відповідно до умов договорів, загальна сума передоплати складає 66 900грн70коп, у тому рахунку 46 113грн50коп – 50% передоплата за договором №01а/09/2007/54 від 13.9.2007р, укладеного на загальну суму 92 227,00грн. та 20 787грн20коп – 70% передоплата за договором №01б/09/2007/57 від 13.9.2007р укладеного на загальну суму 29 696,00грн.

В ході розгляду спору суд прийшов до висновку, що попередня оплата проведена 14.9.2007р та 18.9.2007р, тобто до здійснення поставки за вищезгаданими накладними.

Грошові кошти у сумі 25 0000,00грн, перераховані відповідачем позивачу 09.10.2007р, тобто після поставки продукції, являються частковою оплатою отриманої продукції.

Також позивач правомірно зарахував надмірно сплачену суму авансу у розмірі 1 099грн30коп (47 000,00грн + 21000,00грн - 46 113грн50коп - 20 787грн20коп – суми передоплати по договорам) у рахунок часткової оплати поставленого товару.

Відповідно до ст. 33 ГПК України на відповідачі лежить обов'язок доведення виконання зобов'язань, або необґрунтованості позовних вимог тоді як він такі до суду не надав.

Таким чином, у частині стягнення заборгованості у розмірі 28 923,00грн. позов обґрунтований, підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Окрім вимоги про стягнення боргу позивачем заявлена вимога про стягнення 2 490грн76коп пені, яка не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Стаття 549 ЦК України визначає: неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Угода по забезпеченню виконання зобов'язання здійснюється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Як вже зазначалося, п.4.1 договорів передбачено, що доплата проводиться у продовж 2-х робочих днів з моменту підписання акту приймання - передачі обладнання, тоді як позивач не надав суду підписаних сторонами актів приймання – передачі, отже відповідно не доказав порушення строків оплати.

Витрати по оплаті держмита витрати по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу віднести на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 24.6.2008р. для підготовки рішення.

Рішення оголошено 24.6.2008р.

Керуючись ст.ст. 49,77,82,84,85 ГПК України

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з ТОВ Фірми «Южний город» (м. Сімферополь, вул.Турецька, 12, р/р 01 в Корф ВАТ «Кредобанк» м.Сімферополь, МФО 324913, ІНН 94,, св-во ПДВ 00965446) на користь ТОВ Фірми «РоДі» (м. Сімферополь, вул.Крилова, 73, р/р 801 в КРФ кредит банк (Україна) МФО 324913, , св-во ПДВ 00389101, ІНН 88) 28 923,00грн. боргу, 289грн.23коп. державного мита, 108грн.64коп витрати по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

3.          У частині стягнення 2 490грн76коп пені у позові відмовити.

4.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.