ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.07.08 р.                     Справа № 16/70

Суддя господарського суду Донецької області В.В. Манжур

Присекретарі М.В. Муравйовій , розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Кедр”, м.Дніпропетровськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Каролина”, м.Донецьк

про стягнення 6467,74 грн. та зобов”язання повернути майно (кавомашину)

За участю

представників сторін :

від позивача: Боняк А.М. –по дов.

від відповідача: Померанський І.В. по лор.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.04.08р. порушено провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Кедр”, м.Дніпропетровськ, до Товариства з обмеженою відповідальністю “Каролина”, м.Донецьк, про стягнення 6467,74 грн. та зобов”язання повернути майно (кавомашину). За вказаною позовною заявою, розгляд справи призначено на 17.04.2008р. –10 год. 45 хв. Судом визнано обов`язковою явку у судове засідання представників сторін, сторони у справі зобов`язані надати докази та документи, необхідні для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи.

Представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні не було надано клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами, з приводу чого фіксація процесу не була здійснена.. Крім цього, роз’яснено вимоги ст.811 Господарського процесуального кодексу України, тому складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 частини ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди автомобіля № 17 від 02.04.2007р., з приводу чого утворилась заборгованість, та були нараховані штрафні санкції .

Згідно ч.4. ст. 22 ГПК України - позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову , збільшити розмір позовних вимог та умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках , передбачених ст. 5 цього Кодексу в цій частині , відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Згідно підпункту 3.7 пункта 3 Роз`яснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997р. з № 02-5/289 “ Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України “ передбачено : зміна предмета позову означає зміну матеріально-правової вимоги до позивача. Зміна підстави позову означає зміну обставин, якими позивач обгрунтовує свою вимогу до відповідача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві.

Позивачем в судовому засіданні в порядку ст. 22 ГПК було надано уточнення до позову № 207 від 04.06.2008р. , згідно яких уточнює позовні вимоги , а саме : просить стягнути з відповідача : 4 800 грн. - основного боргу , 313 грн. 33 коп. - пені , 52 грн. 17 коп. - 3 % річних , 102 грн. 24 коп. - індексу інфляції , 3 800 грн.- неустойки , а всього ціна позову складає 9 067 грн. 74 коп. Окрім того, позивач просить зобов`язати відповідача повернути обладнання - кавомашину ( Coffe Point CP-2 ) .

Уточнення позовних вимог в порядку ст. 22 ГПК України судом приймається , оскільки вони подані в порядку , встановленому ГПК України , зокрема ст.ст.22, 45- 46 ГПК України .

В позовній заяві позивачем в порядку ст. 66 , 67 ГПК України було подане клопотання про забеспечення позову , шляхом накладення арешту на майно відповідача в межах суми 12 000 грн.( вартість обладнання ) .

Відповідно до статей 66, 67 Господар ського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сто рони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або за своєю ініціативою має право вжити заходів до забезпечення позо ву у вигляді накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві, заборони відповідачеві вчиняти певні дії, заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору, тощо. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду

Як вбачається із змісту ст. 66 ГПК України, забезпечення позову безпосередньо пов'язане з можливістю наступного виконання судового рішення, яке, відповідно до ст.ст. 82, 84 ГПК України, має бути конкретним за своєю суттю. Відповідно до цього, забезпечення позову має пряме відношення до того обсягу вимог, які були заявлені позивачем по справі та не повинне їх перевищувати.

З матеріалів справи вбачається, що в даному випадку позивачем був заявлений позов про стягнення з відповідача грошової суми з урахування штрафних санкцій у розмірі 9067 рн. 74 коп. , зобов`язання повернути майно .

Водночас жодного доводу стосовно того, що невжиття в даному випадку заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду не наведено ні в клопотанні , ні в позові .

В даному випадку , дослідивши матеріали справи , суд відмовляє в задоволенні вимог про забеспечення позову , оскільки позивачем не доведена необхідність цього забезпечення - накладення арешту у межах суми 12 000 грн.

Відповідач в судове засідання не з`явився , письмове пояснення не представив , хоча був повідомлений належним чином .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача , господарський суд встановив:

Між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди № 140 КД від 02.07.2007р.

На підставі зазначеного договору ( п.1.1, п.1.2. договору) та акту приймання передачі від 18.07.2007р. ( додаток № 1 до договору) орендодавець - позивач передав орендарю - відповідачу в строкове платне користування - обладнання - кавомашину Brasilia „Coffe Point CP-2 ”, серійний номер 07386, вартістю 12 000 грн.

За правовою природою зазначений договір є договором найма ( оренди ) .

Глава 58 Цивільного кодексу України регулює питання щодо найму (оренди). За договором оренди наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Істотними умовами вказаного договору законодавець передбачив предмет договору, плату за користування майном і строк дії договору. Договор оренди, на який посилається позивач, є укладений відповідно до норм Закону.

Згідно з п.п. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму та вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з п. 3.1. договору розмір щомісячної орендної плати з урахуванням ПДВ рівен 5 % від вартості обладнання вказаного в акті прийому - здачі , то б то 600 грн.

У випадку виконання орендатором зобов`язань своєчасно та в повному обсязі , згідно з п.5.8. договору , орендна плата з урахуванням ПДВ складатиме 20 грн в місяць за кожну одиницю обладнання ( п.3.2. договору ).

Пунктом 5.8. договору зобов`язано орендаря щомісяця здійснювати закупівлю кави відповідно прайс – листа у розмірі не менш 10 кг на місяць .

Орендна плата нараховується за весь період надходження обладнання у орендатора з першого по останній день місяця , в тому числі за місяці , в яких обладнання було передане в оренду або повернено орендодавцю згідно акту прийому - передачі , незалежно від кількості днів фактичного використання ( п. 3.3. договору ) .

Орендатор повинен сплачувати орендну плату в гривнях на розрахунковий рахунок орендодавця в строк до15 числа місяця , наступного за звітним , у якому орендувалося майно ( п. 3 .5. договору ) .

В порушення умов вищевказаного договору відповідач свої зобов`язанні не виконував своєчасно , внаслідок чого на момент слухання справи утворився борг в загальній сумі 4 800 грн. 00 коп. за період з серпня 2007 року по березень 2008 року ( вісім місяців) , а саме : за користування кавомашиною Brasilia „Coffe Point CP-2 ”, серійний номер 07386, який підтверджується наданими позивачем документами, зокрема рахунками на оплату та визнається зі сторони відповідача .

Таким чином , заборгованість відповідача на теперішній час є не погашеною та складає 4 800 грн. 00 коп.

Відповідач не представив суду доказів перерахування боргу в зв’язку з чим господарський суд робить висновок, що борг в розмірі 4 800 грн. 00 коп. є не погашеним до теперішнього часу.

Прострочення відповідачем грошового зобов’язання також тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми, на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач в порядку ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача 3 % річних в сумі 52 грн. 17 коп. та індекс інфляції в сумі 102 грн. 24 коп. за період з серпня 2007 року по березень 2008 року .

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, з огляду на наявність заборгованості, суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими, розрахунок арифметично вірним .

Окрім того , позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача пеню за порушення строків оплати згідно з вимогами п.7.4.1 договору ( в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості ) , у сумі 313 грн. 33 коп. за період з серпня 2007 року по березень 2008 року .

Як визначено положеннями ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, одним з правових наслідків порушення зобов’язання є сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання ( за умовами передбаченими договором). Пеня ( штраф) є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” від 22.11.1996р. на винну сторону у випадку порушення строків платежу в разі не оплати товару в узгоджені строки нараховується пеня від суми прострочення платежу , яка не може перевищувати подвійної ставки НБУ , що діяла у період , за який стягується заборгованість .

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Таким чином, законодавчо обмежений строк, протягом якого може нараховуватись пеня за порушення договірних зобов’язань.

Розрахунок пені судом визнаний арифметично вірним , обґрунтованим та таким ,що підлягає задоволенню .

З-за порушення вимог договору позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо повернення речі - листи № 166 від 19.02.2008р., № 82 від 21.03.2008р. , які були залишені без відповіді та задоволення .

З приводу зазначеного позивач за порушення строків повернення речі згідно з нормами ст.785 ЦК України просить стягнути неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення . Термін сплати неустойки позивач обчислює з дати отримання вимоги про розірвання договору та повернення речі - 26.02.2008р. Розмір неустойки позивач зазначає як 3 800 грн.(згідно заяви про уточнення в порядку ст.22 ГПК України ).

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання ( за умовами передбаченими договором).

Вимоги позивача щодо стягнення штрафної санкції - неустойки є не обґрунтованими , на підставі зазначеного :

Суд дослідив , що згідно з нормами ст. 785 ЦК України передбачено , що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

В даному випадку договір оренди № 140 КД від 20.07.2008р. не припинив свою дію , оскільки згідно з вимогами договору - п. 2.2. від становить 12 місяців з дати прийняття обладнання по акту приймання передачі - до 18.07.2008р.

У відповідності зі ст. 206 ГК України господарське зобов`язання може бути розторгнуто сторонами у відповідності з правилами , встановленими ст. 188 ГК України .

Згідно з ч.2- ст. 188 ГК України сторона договору , яка вважає за необхідне змінити або розторгнути договір , повинна направити пропозицію про це інщій стороні договору . Сторона договору , що отримала пропозицію про зміну або розторження договору в 20- ти денний строк після вручення пропозиції повідомити іншу сторону про результати розгляду . В випадку , якщо сторони не досягли згоди про зміну ( розторження ) договору або у випадку неотримання відповіді в установлений строк з урахуванням часу поштового обороту , заінтересована сторона має право передати спор на вирішення суду .

Відповідно до приписів ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано по рішенню суду за вимогою однієї із сторін в разі суттєвого порушення договору другою стороною та у випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, якщо в наслідок здійсненою цим шкоди друга сторона в значній мірі лишається того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

В даному випадку матеріалами справи підтверджені порушення вимог договору - несвоєчасна оплата орендних платежів зі сторони орендаря ( відповідача) , на підставі чого факт не виконання відповідачем зобов`язань по спірному договору є доведеним . Але матеріали справи не містять доказів розірвання спірного договору або припинення його дії , звернення з відповідним позовом до суду .

З приводу того , що спірний договір є дійсним на момент слухання справи , а норми ч.2 ст. 785 ЦК України передбачають санкції ( неустойку) тільки у разі припинення договору , вимоги позивача щодо стягнення неустойки в розмірі 3 800 грн. являються необґрунтованими та такими , що не підлягають задоволенню .

На час прийнятття рішення встановлено , що відповідач продовжує користуватися предметом оренди .

Крім того, відповідно до частини 2 статті 795 ЦК України, повернення наймачем предмета договору найму оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Матеріали справи доказів звільнення приміщення та підписання акту прийома-передачі, яким підтверджується повернення приміщення, не містять .

З приводу викладеного, суд зазначає , що об`єкт оренди не був повернений орендавцю .

Позивач , з приводу цього та на підставі норм ст. 785 просить зобов`язати відповідача повернути об`єкт оренди - кавомашину Brasilia „Coffe Point CP-2 ”, серійний номер 07386, в стані в якому вона була одержана

Ст. 48 Закону України “ Про власність “ власник має право на захист свого права власності , повернення йому майна , яке знаходиться в оренді без законних підстав .

Але , як судом зазначено , спірний договір не є розірваним або припинившим свою дію , вимога про розірвання договору в судовому порядку не вирішувалась , так як погодження зі сторони орендаря ( відповідача) на розірвання або припинення достроково строку дії договору не надавалося ( розірвання договору можливе тільки за згодою сторін ) , на підставі чого вимоги позивача стосовно зобов`язання повернути об`єкт оренди - кавомашину Brasilia „Coffe Point CP-2 ”, серійний номер 0738 , являються необґрунтованими та такими . що не підлягають задоволенню .

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач суму заборгованості та штрафних санкцій не оспорив.

Позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

Стаття 49 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

при задоволенні позову - на відповідача;

при відмові в позові - на позивача;

при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 п. 2. ГПК України Господарський суд судові витрати покладає , у спорах , при задоволенні вимог позивача , на відповідача по справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 36, 43, 49, 77, 83, 84, 85, 121 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 525, 526, 549, 785 Цивільного кодексу України, Прикінцевими положеннями Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Кедр”, м.Дніпропетровськ, до Товариства з обмеженою відповідальністю “Каролина”, м.Донецьк, про стягнення : 4 800 грн. - основного боргу , 313 грн. 33 коп. - пені , 52 грн. 17 коп. - 3 % річних , 102 грн. 24 коп. - індексу інфляції , 3 800 грн.- неустойки; зобов`язання відповідача повернути обладнання - кавомашину ( Coffe Point CP-2 ), задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Каролина”, м.Донецьк, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Кедр”, м.Дніпропетровськ - 4 800 грн. - основного боргу , 313 грн. 33 коп. - пені , 52 грн. 17 коп. - 3 % річних , 102 грн. 24 коп. - індексу інфляції 78 грн. 69 коп. - витрати по сплаті держмита ( по майновому спору) , витрати з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в сумі 112 грн. 24 коп.

В іншій частині позову відмовити .

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (підписання).

Рішення підписане 01.07.2008р.

Суддя

Надруковано 3 примірника :

1 прим- Господарському суду Донецької області

1прим- Позивачу

1прим- Відповідачу

Виконавець- Подолян О.О.