ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

02.07.2008

Справа №2-2/2651-2008

За позовом: Акціонерного банку «Український Бізнес Банк» (83055, м.Донецк, вул.Артема, 125).

до відповідача: Відкрите акціонерне товариство «Європейський банк розвитку та заощаджень» (95000, м.Сімферополь,вул.К.Лібкнехта, 5)

від третьої особи без самостійних вимог на предмет позову з боку відповідача: ЗАТ «Фінансовий Союз Банк» (49069. м. Дніпропетровськ, вул. Артема, 94)

Про стягнення 1 599 920грн.31коп.

Суддя В.І. Толпиго

П Р Е Д С Т А В Н И К И|із :

Від позивача : Гуріна – нач. казначейства банку, Барбишева - предст, довіреності у справі.

Від відповідача : Потапова О.В. – заступник начальника управління, довіреність у справі.

Від третьої особи : Каукалова І.А. – представник по довіреності, довіреність у справі.

Суть спору|:

Позивач звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом до відповідача про стягнення 1 593 999грн.71коп, з яких 1 590 000,00грн заборгованість за кредитом, 3127грн87коп заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом та 871грн84коп пеня згідно п.8.3.1 Генеральної угоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем, який є правонаступником ВАТ «Об’єднаний комерційний банк»,була укладена генеральна угода №11/GEN-05 від 02.02.2005р про здійснення міжбанківських операцій зі змінами та доповненнями від 21.3.2007р. На підставі вказаної угоди позивач надав відповідачу міжбанківський кредит у сумі 2 000 000,00, який відповідач мав повернути до 21.12.207р, а також сплатити 18,0% річних за користування кредитом у той же строк. У забезпечення повернення кредиту між сторонами було укладено договір застави майнових прав №22/11-1z від 22.11.2007р, відповідно до якого у заставу було передано право вимоги у розмірі 14 000 000,00грн, яке належить відповідачу на підставі договору міжбанківського депозиту №261 MBD/0207 від 28.02.2007р, який був укладений між відповідачем та ЗАТ «Фінансовий Союз Банк». За домовленістю сторін застава була оцінена у сумі 6 700 000,00грн. станом на 21.12.2007р відповідач повідомив про неможливість виконання забовязань по поверненню наданого кредиту в зв’язку з чим було досягнено домовленість про пролонгацію виконання забовязань та кредит був пролонгований до 19.02.2008р,. Так було укладено додаткову угоду від21.12.2007р про внесення змін до договору застави майнових прав 22/11-1z від 22.11.2007р Але відповідач не виконав своїх забовязань за наданим кредитом та станом на 19.02.2008р заборгованість складає 1 593 999грн71коп, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

5 березня 2008 року до суду від позивача надійшли зміни №18.005/1036 від 28.02.2008р до позовної заяви відповідно до яких АБ «Український Бізнес Банк» збільшив суму позову, шляхом збільшення відсотків за користування кредитом та пені та просить суд стягнути 1 596 434грн64коп, з яких 1 590 000,00грн заборгованість за кредитом, 4 691грн81коп заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом та 1 742грн83коп пеня згідно п.8.3.1 Генеральної угоди. Також позивач змінив предмет позову та просить суд стягнути суму позову шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме на кошти відповідача, які знаходяться на депозитному рахунку у ЗАТ «ФСБанк» згідно договору міжбанківського депозиту №261 MBD/0207 від 28.02.2007р., які є забезпеченням кредиту згідно договору застави майнових прав 22/11-1z від 22.11.2007р та додаткової угоди до нього.

25 березня 2008 року до суду від ЗАТ «Фінансовий Союз Банк» надійшло клопотання №01/298 від 20.3.2008р про залучення третьої особи, відповідно до якого просить суд залучити ЗАТ «ФСБанк» у якості третьої особи, мотивуючи тим, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов’язки ЗАТ «ФСБанк»,оскільки грошові кошти, на які позивач просить суд звернути стягнення розміщені в ЗАТ «Фінансовий Союз Банк» за договором міжбанківського депозиту №261 MBD/0207 від 28.02.2007р.

3 квітня 2008 року від позивача до суду надійшли зміни №18.005/1614 від 28.02.2008р до позовної заяви відповідно до яких АБ «Український Бізнес Банк» збільшив суму позову шляхом збільшення пені та просить суд стягнути 1 599 920грн31коп, з яких 1 590 000,00грн заборгованість за кредитом, 4 691грн81коп заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом та 5 228грн50коп пеня згідно п.8.3.1 Генеральної угоди, шляхом звернення стягнення на предмет застави, оскільки, відповідно до п.8.3.2 генеральної угоди, за несвоєчасне перерахування коштів відповідач повинен сплатити неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми боргу за кожний календарний день прострочення.

4 квітня 2008 року від відповідача до суду надійшло клопотання №2-2/0875 від 01.4.2008р про припинення провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.80ГПК України, оскільки, як вважає відповідач, заявлені позивачем вимоги не можуть бути предметом розгляду у порядку позовного провадження. Відповідач мотивує своє клопотання тим, що 25.02.2008р згідно постанови правління НБУ №39 від 22.02.2008р. була почата процедура ліквідації ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень» та призначений ліквідатор банку, тобто вимоги позивача, є, по суті, вимогою про визнання кредиторських вимог до банку.

21.5.2008 р. на адресу ГС АР Крим від відповідача надійшов відзив, у якому відповідач вказує на те, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за міжбанківським кредитом шляхом звернення стягнення на кошти відповідача, які знаходяться на депозитному рахунку, які є забезпеченням кредиту згідно договору застави майнових прав № 22/11-1/z від 22.11.2007 р. та додаткових угод до нього, не відповідає законодавству та договору, є неправомірною та необґрунтованою. На підставі вищевказаного відповідач просить суд у позові відмовити.

У судовому засіданні оголошена перерва на 19.6.2008р. Після перерви судове засідання продовжене за участю тих же представників сторін.

19 червня 2008 року до суду від третьої особи надійшли пояснення №01/506 від 21.5.2008р, у яких зазначено, що банк вважає позовні вимоги безпідставними, не основаними на праві та такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні 19.6.2008р представник третьої особи надав суду лист, у якому зазначено, що ЗАТ «Фінансовий Союз Банк» рішення Міжрегіонального третейського суду від 14.3.2008р у справі №01/23/08 виконано у повному обсязі, грошові кошти на депозитному рахунку №8 відсутні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення сторін суд встановив:

Суд вважає необхідним дотримуватися принципів судочинства, що встановлені ст. 129 Конституції України, нормами якої вказано, що основними засідками судочинства є зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тобто суд вважає потрібним застосувати принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частина 1ст. 14 ЦК України передбачає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості за міжбанківським кредитом у розмірі 1 599 920грн31коп шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме на кошти відповідача, які знаходяться на депозитному рахунку у ЗАТ «ФСБанк» згідно договору міжбанківського депозиту №261 MBD/0207 від 28.02.2007р., які є забезпеченням кредиту згідно договору застави майнових прав 22/11-1z від 22.11.2007р та додаткової угоди до нього не підлягають задоволенню за наступними підставами:

Між позивачем та відповідачем, який є правонаступником ВАТ «Об’єднаний комерційний банк»,була укладена генеральна угода №11/GEN-05 від 02.02.2005р про здійснення міжбанківських операцій зі змінами та доповненнями від 21.3.2007р., на виконання умов якого позивач надав відповідачу міжбанківський кредит у сумі 2 000 000,00, який відповідач мав повернути до 21.12.207р, а також сплатити 18,0% річних за користування кредитом у строк до 21.12.2007р.

У забезпечення повернення кредиту між сторонами було укладено договір застави майнових прав №22/11-1z від 22.11.2007р, відповідно до якого у заставу було передано право вимоги у розмірі 14 000 000,00грн, яке належить відповідачу на підставі договору міжбанківського депозиту №261 MBD/0207 від 28.02.2007р, який був укладений між відповідачем та ЗАТ «Фінансовий Союз Банк».

21 грудня 2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору застави майнових прав №22/11-1z від 22.11.2007р.

Відповідач у порушення умов договору не виконав свої зобов’язання за наданим кредитом, в результаті чого за відповідачем склалася заборгованість у розмірі 1 599 920грн31коп, з яких 1 590 000,00грн заборгованість за кредитом, 4 691грн81коп заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом та 5 228грн50коп пеня згідно п.8.3.1 Генеральної угоди.

Але позивач просить суд стягнути заборгованість шляхом звернення стягнення на предмет застави, тоді як відповідно до п.1.1 та п.3.1 договору застави майнових прав №22/11-1/z від 22.11.2007р предметом застави є не кошти відповідача, а майнове право.

Згідно зі ст..23 Закону України «Про заставу» при заставі майнових прав, реалізація предмету застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає з заставленого права.

Пунктом 5.2. договору застави майнових прав №22/11-1/z від 22.11.2007р передбачено, що реалізація предмета застави провадиться у випадку здійснення заставодержателем права звернення стягнення на предмет застави шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає з заставленого права. Уступка вимоги здійснюється відповідно з діючим законодавством України. Заставодержатель отримує право вимагати у судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст..51 Закону України «Про заставу» при заставі майнових прав заставодержатель має право незалежно від настання строку виконання забезпеченого заставою зобов’язання вимагати в судовому порядку переводу на себе заставленого права, якщо заставодавець порушив обов’язки, передбачені статтею 50 Закону України «Про заставу», якою передбачено, що при заставі прав, якщо інше не передбачено договором, заставодавець зобов'язаний: виконувати дії, необхідні для забезпечення дійсності заставленого права; не здійснювати уступки заставленого права; не виконувати дій, що тягнуть за собою припинення заставленого права чи зменшення його вартості; вживати заходів, необхідних для захисту заставленого права від посягань з боку третіх осіб; надавати заставодержателю відомості про зміни, що сталися в заставленому праві, про його порушення з боку третіх осіб та про домагання третіх осіб на це право.

Отже позивачем невірно обраний спосіб захисту свого порушеного права.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду звертаються особи за захистом своїх порушених чи оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, що кореспондується із положеннями статті 21 ГПК України, де до позивачів віднесено осіб, які пред’явили позов або в інтересах яких пред’явлено позов саме про захист порушеного права чи охоронюваного законом інтересу.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та свого інтересу, а стаття 16 ЦК України передбачає право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права і інтересу. Частиною 2 цієї статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, серед який названий і такий спосіб, як відшкодування збитків.

Юридична зацікавленість позивача у вирішенні спору судом, покладає на нього обов’язок довести, що цивільні права та інтереси позивача порушені, не визнаються чи оспорюються відповідачем.

Відсутність у відповідача перед позивачем за договором застави майнових прав №22/11-1/z від 22.11.2007р саме грошового зобов’язання, виключає захист судом інтересів позивача щодо стягнення 1 599 920грн31коп, з яких 1 590 000,00грн заборгованість за кредитом, 4 691грн81коп заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом та 5 228грн50коп пеня згідно п.8.3.1 Генеральної угоди, шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме на кошти відповідача, які знаходяться на депозитному рахунку у ЗАТ «ФСБанк» згідно договору міжбанківського депозиту №261 MBD/0207 від 28.02.2007р., які є забезпеченням кредиту згідно договору застави майнових прав 22/11-1z від 22.11.2007р та додаткової угоди до нього, що тягне відмову в позові.

Витрати по оплаті держмита, інформаційно-технічних послуг судового процесу відносяться на позивача.

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 02.7.2008р. для підготовки рішення.

Рішення оголошено 02.7.2008р.

Керуючись ст.ст. 49,77,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.