ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

22.01.2008 р. Справа № 19/391

за позовною заявою Державного підприємства "Укрриба", м.Київ

до Української універсальної біржі, м.Полтава

третя особа: Відділ державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції, м.Кременчук

про визнання недійсним звіту оцінки майна А6/19-1 вартості автомобільної техніки в кількості 5-ти одиниць, що належить Дніпродзержинському нерестово-виробному рибному господарству

Суддя Безрук Т.М.

Представники:

від позивача:не з"явився

від відповідача: не з"явився

від третьої особи: не з"явився

Розглядається позовна заява про визнання недійсним звіту оцінки майна А6/19-1 вартості автомобільної техніки в кількості 5-ти одиниць, що належить Дніпродзержинському нерестово-виробному рибному господарству, складений Українською універсальною біржею.

Відповідач та третя особа письмових пояснень на позов суду не надали.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

22.06.2007р. Українською універсальною біржею на замовлення ВДВС Кременчуцького РУЮ був складений звіт оцінки майна А 6/19-1 вартості автомобільної техніки в кількості 5-ти одиниць, що належить Дніпродзержинському нерестово-виробному рибному господарству, а саме: автомобіль вантажний ЗІЛ-43610, 1991 року випуску, реєстраційний номер 11-051 СН; автомобіль вантажний ГАЗ-53-12, 1988 року випуску, реєстраційний номер 62-26 ПОС; автомобіль . вантажний ГАЗ-53-12, 1990 року випуску, реєстраційний номер 37-86 ПОТ; автомобіль легковий УАЗ-469Б, 1979 року випуску, реєстраційний номер 14-07 ПОА; автобус КАВЗ-3270, 1989 року випуску, реєстраційний номер 20-95 ПОТ.

Позивач - ДП "Укрриба" прохає визнати недійсним вказаний звіт оцінки майна А 6/19-1 Української універсальної біржі з тих мотивів, що даний звіт Української універсальної біржі складений з порушенням застосування Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України і Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства юстиції України і Фонду державного майна України від 8 грудня 2004 року №137/5/2732 (надалі Методика).

При розгляді справи судом встановлено також наступне.

Відповідно до ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав; справи про банкрутство; справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Згідно зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Звертаючись до суду позивач посилається на те, що оцінка майна боржника проведена у процедурі виконавчого провадження з примусового виконання рішень суду за дорученням органу виконавчої служби.

Висновок експерта про оцінку майна боржника надано на виконання постанови органу державної виконавчої служби, прийнятої в межах положень ст. ст. 14, 57 Закону України «Про виконавче провадження». Частиною 4 ст. 57 цього Закону передбачено, що сторони мають право оскаржити оцінку майна до суду в 10-денний строк з дня отримання повідомлення. Відповідно до ст. 33 Закону України “Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні” спори пов’язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до глави 2 Закону України «Про виконавче провадження» експерт є учасником виконавчого провадження. Незалежно від того, що експерт здійснив оцінку майна боржника у процедурі примусового виконання виконавчого провадження, яке покладається на Державну виконавчу службу (ст. 2 Закону), оцінка майна є результатом практичної діяльності суб’єкта оціночної діяльності. Така діяльність регулюється Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна (ст.12 Закону). Отже, результатом діяльності експерта з оцінки майна є його висновок.

При цьому висновок судового експерта не може бути предметом оскарження стороною у позовному проваджені в господарському суді, оскільки: висновок експерта є актом спеціаліста з області спеціальних знань; висновок експерта, згідно ст. 42 ГПК України може бути визнаний судом як доказ нарівні з іншими доказами по справі, не має заздалегідь визначального значення. Одночасно ст. 42 ГПК України суду надано право у випадку недостатньої якості чи неповноти висновку судового експерта призначити додаткову судову експертизу, а при необхідності призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту. Тобто, враховуючи викладене висновок експерта є висновком фахівця, а не актом органу, а тому згідно вимог ст. 12 ГПК України, ст. 16 ЦК України спір про визнання експертного висновку недійсним або таким що здійснений з порушенням вимог чинного законодавства не підвідомчий господарським судам України.

Оскільки в законодавчому порядку не врегульована спеціальна процедура оскарження діяльності судового експерта, таке оскарження здійснюється за правилами ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження», якщо призначення експертизи здійснюється в межах виконавчого провадження на виконання рішення господарського суду. В інших випадках, а саме оскарження висновку щодо оцінки майна здійснюється в межах адміністративного судочинства у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Позивач, звертаючись до суду, реалізував своє право, яке надано йому Конституцією України, Цивільним Кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», при цьому не вірно обрав спосіб захисту свого порушеного права.

Таким чином, провадження у справі слід припинити на підставі п.1 ст.80 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 80 (п.1), 86 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Припинити провадження у справі.

2. При пред"явленні оригіналу цієї ухвали у фінансові органи повернути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства "Укрриба" (04050, м.Київ, вул.Тургенєва, 82-а, філія центральне РУ ВАТ Банк "Фінанси і кредит" м.Київ, р/р 6101, МФО 300937, ) 85 грн. державного мита, сплаченого за платіжним дорученням №852 від 08.10.2007р., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

3. Ухвалу надіслати сторонам та третій особі.

Суддя Безрук Т.М.