ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2008 р. Справа № 33/356-07

вх. № 13104/3-33

Суддя господарського суду Савченко А.А.

при секретарі судового засідання Яковенко К.І.

за участю представників сторін:

позивача - Кукін Д.Б., дов. № 2/4493 від 30.07.2007 року відповідача - Деревянко Д.В., дов. б/н від 01.06.2006 року

розглянувши справу за позовом Державного комітету України з державного матеріального резерву, м. Київ

до ВАТ "Харківська ТЕЦ - 5" с. Подвірки

про стягнення 386741,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій з урахування змін, прийнятих судом до розгляду, просив суд стягнути з відповідача 453389,45грн. плати за позичання природного газу за період з 01.08.07р. до 01.01.08р., 20402,53 грн. інфляційних та 3627,11 грн. 3% річних за договором №юр-7/958-99, укладеним між сторонами 24 грудня 1999р. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов’язання внаслідок чого виникла заборгованість з плати за позичання природного газу, яка до цього часу не сплачена.

27.02.2008 року позивач звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 544067,34 грн. плати за позичання природного газу за період з 01.08.07р. до 01.02.08р., 45701,66 грн. інфляційних та 8161,01 грн. річних .

21.03.2008 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 634745,23 грн. плати за позичання природного газу за період з 01.08.07р. до 01.03.08р., 62839,78 грн. інфляційних та 11108,04 грн. річних за договором №юр-7/958-99 від 24 грудня 1999р

Оскільки у відповідності до ст. 22 ГПК України позивач має право до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог і це не порушує чиїх-небудь прав та охоронюваних законом інтересів, суд приймає заяви про уточнення позовних вимог до розгляду.

Відповідач в судовому засіданні частково визнає уточнені позовні вимоги в сумі 634745,23 грн. боргу з плати за позичання природного газу, 51369,87 грн. інфляційних та 4684,35 грн. 3% річних, проти решти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що позивачем невірно обчислено суму інфляційних нарахувань та суму 3 відсотків річних.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 13.03.2008 року по 24.03.2008 року.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

Згідно п.13 Порядку формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1129 від 08.10.1997р., відпуск матеріальних цінностей із державного резерву в порядку тимчасового позичання на термін понад шість місяців та з незнижуваного запасу здійснюється згідно з актом Кабінету Міністрів України, проект якого готується за зверненням центрального, місцевого органу виконавчої влади, з визначенням одержувачів, терміну та умов відпуску матеріальних цінностей із державного резерву, розміру плати за позичання, а також терміну їх повернення.

Згідно п.1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.12.1999р. № 1432-р дозволено Держкомрезерву відпустити в грудні 1999р. тепловим електростанціям Міненерго в порядку тимчасового позичання 1 млрд. куб. метрів природного газу для потреб підприємств енергетичного комплексу із сплатою щомісяця 0,5 відсотка вартості відпущеного газу за користування.

На виконання зазначеного розпорядження Кабінету Міністрів України, 24.12.1999р. між Державним комітетом України по матеріальних резервах (правонаступником якого відповідно до Постанови КМ України від 30.06.2000 р. № 1041 стало Державне агентство з управління державним матеріальним резервом України, правонаступником якого в свою чергу відповідно до Указу Президента України від 07.08.2001р. № 60/2001 р. є позивач) та ДП "Харківська ТЕЦ-5" (правонаступником якого Відповідно до Наказу Міністерства палива та енергетики України від 17.03.2003р. № 133 є відповідач) було укладено договір № юр-7/958-99.

Відповідно до умов зазначеного договору позивач зобов'язався відпустити із державного резерву в грудні 1999 р. природний газ в кількості до 96,0 млн. куб м. по ціні 280,3286 грн. без ПДВ, а відповідач зобов'язався повернути у травні-червні 2000р. до державного резерву природний газ у фактично відпущеному обсязі, або оплатити його вартість на розрахунковий рахунок позивача по ціні, що діятиме на час повернення, але не нижчою ціни відпуску.

На виконання умов договору № юр-7/958-99 від 24.12.1999р. відповідачу було відпущено та фактично отримано ним в грудні 1999 р. 64 694 000 куб. м. природного газу, що підтверджується рішенням господарського суду м. Києва від 12.12.2003р. по справі № 4/9, залишеним без змін Постановою Верховного Суду України від 22.02.2005р.

Згідно статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Договором № юр-7/958-99 від 24.12.1999р. встановлено строк повернення відповідачем отриманого у позивача природного газу у травні-червні 2000р.

Постановою Кабінету Міністрів України № 2045 від 28.12.2002р. внесено зміни до розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.12.1999р. № 1432-р відносно строку повернення до державного резерву природного газу, а саме строки повернення органічного палива, відпущеного з державного резерву в порядку тимчасового позивання підприємствам електроенергетики згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1432 від 21.12.1999р. продовжено до 01.01.2023р.

Таким чином, строк повернення відповідачем природного газу, отриманого згідно договору № юр-7/958-99 від 24.12.1999р., продовжено до 01.01.2023р..

Згідно з п. 2.2 договору № юр-7/958-99 від 24.12.1999р. відповідач зобов’язався здійснювати оплату за отриманий природний газ щомісячно 0,5% від вартості фактично поставленого природного газу за користування тимчасовою позичкою до повного повернення.

Таким чином, незалежно від закінчення строку дії договору № юр-7/958-99 від 24.12.1999р., відповідач повинен сплачувати за користування природним газом до його повернення до державного матеріального резерву.

При дослідженні матеріалів справи, судом встановлено, що відповідач за період з 01.08.2007 року по 01.03.2008 року не виконав належним чином свої договірні зобов'язання в частині здійснення щомісячної оплати за користування тимчасовою позичкою в розмірі 0,5% від вартості фактично поставленого природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 634745,23 грн., яка до цього часу не погашена.

Своїми діями відповідач порушив умови договору та вимоги ст. 526 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За таких підстав, суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача 634745,23 грн. боргу з плати за позичання природного газу за період з 01.08.2007 року по 01.03.2008 року законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.

У відповідності із ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання зобов’язання, за вимогою кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми боргу. За таких підстав, суд вважає позовні вимоги про стягнення 62295,71 інфляційних та 5895,20 грн. 3% річних обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

В частині стягнення решти заявлених інфляційних в розмірі 544,07 грн. та 5212,84 грн. 3% річних суд вважає необхідним відмовити, так як позивачем безпідставно здійснено нарахування інфляційних та 3% річних за серпень 2007р., в той час як зобов*язання з оплати за серпень 2007р. за умовами п.2.2. договору буде вважатись порушеним відповідачем лише після закінчення місяця, за який утворено борг, тобто після 01.09.2007р. Крім того, при розрахунку 3% річних позивачем не враховані кількість днів прострочення зобов*язання, а проведено розрахунок за 7 місяців без врахування та зазначення кількості днів прострочення кожного місяця.

Щодо контррозрахунку відповідача, суд не приймає його до уваги, оскільки в наданому розрахунку інфляційних відповідач використовував борг з урахуванням індексу інфляції, а не суму чистого боргу, інфляційні фактично нараховані на інфляційні збитки, що не передбачено законодавством. Річні також розраховані без врахування кількості днів прострочення зобов*язання.

У відповідності із ст.49 ГПК України суд вважає необхідним витрати по сплаті державного мита у сумі 7029,36 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 117,07 грн. покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 526, 625 ЦК України, статтями 1, 12, 47, 49, 82-84 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (62371, Харківська область, Дергачіський район, с. Подвірки, ідентифікаційний код 05471230) на користь Державного комітету України з державного матеріального резерву (01601, м. Київ, вул. Пушкінська, 28, у тому числі р/р 0011, отримувач: ГУ ДКУ, , банк отримувача: ГУ ДКУ у м. Києві, МФО 820019, КЕКД 21081100, ідентифікаційний код 00034016) 634745,23 грн. боргу, 62295,71 інфляційних, 5895,20 грн. 3% річних.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (62371, Харківська область, Дергачіський район, с. Подвірки, ідентифікаційний код 05471230) на користь Державного бюджету України (одержувач коштів - УДК в м. Харкові, № рахунку 0002, , код бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку 095, банк одержувача - Головне управління Державного казначейства України у Харківській області, МФО 851011) 7029,36 грн. державного мита.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (62371, Харківська область, Дергачіський район, с. Подвірки, ідентифікаційний код 05471230) на користь на користь держбюджету України (одержувач коштів - УДК у м. Харкові, № рахунку 0002, , код бюджетної класифікації 22050000,символ звітності банку 259, банк одержувача - ГУДКУ у Харківській обл., МФО 851011) витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 117,07 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Суддя Савченко А.А.