ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"11"
квітня 2008 р.

Справа
№ 02/59-2А.

від 11.04.2008р.
справа № 02/59-2А

Господарський суд
Волинської області у складі: судді Костюк С.В.,

при секретарі судового
засідання Сур'як О.Г.

за участю представників
сторін:

від позивача   : ОСОБА_2 довіреність від 01.03.2008р.

від відповідача :
Гаврилов А.Б., довіреність 97 від 26.02.2008р., Дячук В.М., довіреність 86 від
28.01.2008р.

Розглянув справу

за позовом Підприємця
ОСОБА_1

до  Луцької об'єднаної державної податкової
інспекції

про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень

Відповідно до п. 6
розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України, спір розглядається за нормами КАС України.

В судовому засіданні
сторонам роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст.49, 51 КАС України.
Заяви про відвід судді відповідно до ст.27 КАС України та про здійснення
технічної фіксації судового процесу не поступило.

В судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суть спору: Позивач
ставить вимогу, уточнену заявою від 11.04.2008р., визнати нечинними податкові
повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 18.02.2008р. №/3 та №
/3.

При цьому зазначає, що
зазначені рішення прийняті на підставі акту перевірки від 24.08.2007р. №
197/17-235/, є такими, що не відповідають нормам чинного
законодавства та суперечать йому, оскільки податковим органом помилково
зараховано в обсяг виручки СПД ОСОБА_1, який знаходився на спрощеній системі
оподаткування за 2005 рік сума 209125грн., яка була помилково перерахована
24.11.2005р. ПП «Сільгосппродукція-Тур», як оплата по векселю, так як за 2005
рік обсяг виручки не перевищував 500грн. то порушень пп.4.2.8 п.4.2 ст.4 та
пп.8.1.3 п.8.3 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» №889
від 22.05.2003р. не було, оскільки суб'єкт малого підприємництва, який є
платником єдиного податку не є платником податку на доходи фізичних осіб. В
зв'язку з тим, що обсяг оподаткованих операцій підприємця не перевищував
протягом звітного періоду у два чи більше разів суму, визначену пп.2.3.1 п.2.3
ст.2 Закону України «Про податок на додану вартість» (а саме 300000), тому
неможливо застосовувати і п.9.4 ст.9 даного закону.

Відповідач в запереченні
на позов вимоги позивача повністю відхиляє, вказуючи , що матеріалами
податкової перевірки встановлено порушення податкового законодавства, зокрема
ст.ст.1,4 Указу Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності", п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2, п.9.4 ст.9, п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону
"Про податок на додану вартість", п.19.1 ст.19 Закону "Про
податок з доходів фізичних осіб", тому оспорюваними податковими
повідомленнями-рішеннями правомірно визначено податкове зобов'язання по податку
з доходів фізичних осіб та податку на додану вартість та застосовано штрафну
санкцію.

Представником позивача
подано пояснення на заперечення Луцької ОДПІ, в якому вказано, що помилково
перерахована приватним підприємством "Сільгосппродукція-Тур"
підприємцю ОСОБА_1 сума 209125грн. була останнім повернута даному підприємству,
що підтверджується відповідним листом від 28.11.2007 року №2811/119 та касовими
ордерами, згідно з положеннями Указу Президента України "Про спрощену
систему оподаткування обліку та звітності" від 03.07.1998р. №727 спрощена
система оподаткування застосовується коли обсяг виручки за рік перевищує
500тис.грн., а виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)
вважається сума, фактично отримана СПД та розрахунковий рахунок та (або) в касу
за здійсненням операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг), тому
помилково перераховані кошти ПП "Сільгосппродукція-Тур" не являються
виручкою, в результаті чого у 2005 році сума виручки підприємця становила
444085грн., що не є порушенням умов діяльності СПД, що перебувають на спрощеній
системі оподаткування обліку та звітності. Щодо представленої відповідачем
Постанови про порушення кримінальної справи, то зазначена не може бути доказом
по справі, оскільки не встановлює факту визнання тих чи інших дій недійсними чи
такими, що суперечать чинному законодавству України.

З представлених суду матеріалів
вбачається наступне:

Луцькою ОДПІ проведена
планова документальна перевірка дотримання вимог податкового законодавства
підприємцем ОСОБА_1 за період з 19.07.2004 року по 30.06.2007 року, яка
оформлена актом від 04.08.2007 року №200/17-235/.

В розділі 3.1.1 акту "Єдиний податок
з фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності" вказано, що
підприємець в період з 01.08. по 31.12.2004 року, з 01.04.2005 по 31.12.2005
року та з 01.01.2006 року по 31.03.2006р. для розрахунків з бюджетом
застосовував спрощену систему оподаткування, обліку та звітності відповідно до
Указу Президента України  "Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" в редакції від 28.06.1999р. №776/99 за ставкою єдиного
податку 100грн. місяць.

Згідно звітів СПД - фізичної особи
обсяг виручки від здійснення підприємницької діяльності становить :

за ІІІ-IV кв.2004 року - 0 грн. (звіт
платника єдиного податку №13845 від 05.01.2005р.).

за ІІ-IV кв. 2005 року - 498300грн.
(звіт №141655 від 05.01.2006р.)

за І кв. 2006 року - 750420грн. (звіт
уточнений) №166014 від 10.05.2007р.

Відповідно до банківських виписок
наданих підприємцем в  ході перевірки
встановлено, що підприємцю ОСОБА_1 надійшли кошти у 2005 році на загальну суму
653210грн. з них 24.11.2005р. 209125грн. (без ПДВ) від ПП
"Сільгосппродукція "Тур", як оплата по векселю 114.

За результатами перевірки встановлено
порушення:

- ст.1 Указу Президента
України  "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" в
редакції від 28.06.1999р. №746/99 (із змінами та доповненнями) платником
отримано протягом 2005 року дохід в розмірі 653210грн. що перевищує  визначений ст.1 Указу №727 граничний рівень -
500тис.грн., тому у відповідності до п.п.4.2.8 п.4.2 ст.4, п.п.8.1.3 п.8.1
ст.8, п.19.1 ст.19 Закону України "Про податок з доходів фізичних
осіб" від 22.05.2003 року №889-IV (зі змінами та доповненнями) та розділу
IV ст.13 Декрету Кабінету Міністрів "Про прибутковий податок з
громадян" №13-92 від 26.12.1992 року (із змінами і доповненнями),
нараховано податку з доходів фізичних осіб за 2005-2006 року в сумі
89059,43грн., а саме за :

2005 рік - 14937,98грн.

2006 рік - 74121,45грн.

- п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2,
п.9.4 ст.9, п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України "Про податок на додану
вартість" від 03.04.1997 року №168/97-ВР (із змінами і доповненнями),
платник мав обсяг оподаткованих операцій протягом звітного податкового періоду
(2005 рік) в сумі 653210грн. не зареєструвавшись платником ПДВ, внаслідок чого
СГД ОСОБА_1 не сплачено до бюджету за 2006 рік ПДВ на загальну суму 152044грн.

- ст.4 Указу Президента
України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва" в редакції від 28.06.1999р. №746/99 (із змінами
і  доповненнями) та п.19.1 "а"
ст.19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" №889-IV
від 22.05.2003 року не ведення книги обліку доходів та витрат.

- п.2  Указу Президента "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", в
результаті чого підприємцем ОСОБА_1 занижена ставка єдиного податку за
квітень-грудень 2005 року на суму 800грн.

- п.19.1 "а"
ст.19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" №889-IV від
22.05.2003 року (із змінами і доповненнями), а саме перекручення даних
декларації про доходи за 2005 рік та 2006 рік. В акті перевірки вказано, що
первісні документи достовірні та надані в повному обсязі інших документів, що
свідчать про діяльність СПД немає.

На підставі акту перевірки Луцькою
ОДПІ 07.09.2007 року прийняті податкові повідомлення-рішення: №/0,
яким підприємцю визначено податкове зобов'язання по податку на додану вартість
в сумі 228066грн., з якої 152044грн. основний платіж та 76022грн. штрафна
(фінансова) санкція та №000326701/0 про визначення податкового зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб, що є суб'єктами підприємницької діяльності в
сумі 89059,43грн.

При адміністративному оскарженні
податкових повідомлень-рішень до ДПА у Волинській області та ДПА України
вищезазначені рішення залишені без змін та прийняті податкові
повідомлення-рішення зі знаком "3".

Позивачем оспорюються в судовому
порядку податкові повідомлення-рішення від 18.02.2008 року за №000325170/3 та
№/3.

Дослідивши  наявні в матеріалах справи докази та оцінивши
їх в сукупності господарський суд дійшов висновку, що Луцька ОДПІ при винесення
оспорюваних податкових повідомлень-рішень діяла у відповідності до чинного
законодавства, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Даного висновку суд дійшов враховуючи
наступне.

Відповідно до ст.67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

В Україні окремими
законодавчими  актами врегульовано
відносини, які складаються щодо сплати податків, передбачених Законом України
„Про систему оподаткування” і щодо сплати єдиного податку , передбаченого
Указом Президента України  №746/99 і
Законом України „Про державну підтримку
малого підприємництва”.

Це дає  підстави вважати, що в Україні запроваджено
дві самостійні системи оподаткування: звичайну і спрощену.

Звичайна система
запроваджена Законом України „Про систему оподаткування” та конкретними  законами про податки, збори (обов'язкові
платежі), які зобов'язують платників податків справляти загальнодержавні і
місцеві податки, що  передбачені статтями
13,14 названого Закону.

Спрощена система
запроваджена Указом Президента України „Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності  суб'єктів малого
підприємництва” від 28.06.1999 р. №746/99 і закріплена Законом України „Про
державну підтримку малого підприємництва” від 19.10.2000 р. №2063-ІІІ.

Указ №176/99 виданий в
межах повноважень  Президента України,
закріплених  у п.4 розділу ХV
„Перехідні  положення”  Конституції України.

Законом України №2063-ІІІ
визначені основні напрями державної підтримки малого підприємництва та надане
поняття суб'єктів малого підприємництва, якими є:

- фізичні особи,
зареєстровані в установленому законом порядку як суб'єкти підприємницької
діяльності;

- юридичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності
будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, в яких  середньооблікова чисельність працюючих за звітний
період  (календарний рік) не перевищує 50
осіб та обсяг річного валового доходу не перевищує 500 000 євро (ст.1 Закону).

Статтею 11 цього Закону
встановлено, що застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та
звітності здійснюється в порядку, встановленому законодавством України, тобто в
порядку, визначеному Указом Президента України „Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва”.

Статтею 1 Указу
Президента України №746/99 визначено коло суб'єктів, для яких запроваджується
спрощена система оподаткування, обліку та звітності:

- фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше
10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)
за рік не перевищує 500 тис. гривень;

Суб'єкти малого
підприємництва -фізичні особи обирають цей спосіб оподаткування шляхом
отримання свідоцтва про сплату єдиного податку. Форма Свідоцтва та Порядок
видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку затверджені наказом ДПА України від
29.10.1999 р. №599. Ставка єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва
-фізичних осіб встановлюється місцевими радами і не може становити менше 20
гривень та не більше 200 гривень на місяць.

Обов'язкове повернення до
звичайної системи оподаткування передбачено статтею 5 Указу №746: у разі
порушення  вимог, встановлених ст.1 цього
Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему
оподаткування, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу). При цьому
обов'язкове повернення розглядається  як
санкція за порушення  вимог, що
пред'являються до платників єдиного податку, а повернення до спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності можливе лише з наступного календарного року.

Відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 16.03.2000 р. №507 „Про роз'яснення Указу
Президента України  від 3 липня 1998
р.  №727” (із змінами і доповненнями,
внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001р. №450) Кабінет
Міністрів постановив, що у ст.1 Указу від 03.07.1998р. №727 (в редакції Указу
Президента України   від 28.06.1999 р.
№746) під словом „рік” розуміється календарний
рік, який починається 1 січня і закінчується 31 грудня, тобто період, за
який  обчислюються відповідні показники
обсягу діяльності, відповідає календарному року.

Як вбачається з
матеріалів податкової перевірки підприємець ОСОБА_1 з 01.08.2004р. по
31.02.2004р., з 01.04.2005р. по 31.12.2005р. та 01.01.2006р. по 31.03.2006р.
здійснював господарську діяльність  за
спрощеною системою  оподаткування, обліку
і звітності, шляхом отримання Свідоцтва та сплати єдиного податку за ставкою
100 грн. в місяць.

Згідно звіту Суб'єкта
малого підприємництва  - фізичної особи
-платника єдиного податку за 2005 рік обсяг виручки від здійснення
підприємницької діяльності у нього склав 498300грн., тобто він не перевищив
обсяги, встановлені  ст.1 Указу
Президента №746/99.

Водночас, перевіркою
встановлено, що обсяг виручки підприємця ОСОБА_1 з врахуванням коштів, які
надійшли у 2005 році на розрахунковий рахунок за товари, так як оплата за
векселі, становить 653210грн.

У зв'язку з тим, що за 2005 рік
єдиним податком оподатковані доходи лише в межах 500,0тис.грн., тому за
наслідками перевірки із суми встановленого перевищення передбаченого Указом
Президента України від 03.07.1998 року №727/98 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" обсягу
виручки, керуючись нормами Закону України від 22.05.2003 року №889 "Про
податок з доходів фізичних осіб", підприємцю донараховано за 2005 рік
податок з доходів фізичних осіб в сумі 14937,98грн. (653210,00грн. - 500000,00=
153210,00грн. - 38302,50грн. (витрати в межах 25% доходу)= 114907,50грн. х
13%).

Враховуючи те, що підприємцем ОСОБА_1
отримані доходи за 2005 рік перевищують граничний обсяг виручки, встановлений
ст.1  вищевказаного Указу, то починаючи з
наступного звітного періоду, тобто з 2006 року, він повинен перейти на загальну
систему оподаткування, обліку та звітності.

Згідно акту перевірки, на рахунки
підприємця протягом 2006 року надійшли кошти як оплата за товари, послуги та
векселі в загальній сумі 760220,00грн.

Оскільки СПД в ході перевірки не було
пред'явлено документів, які підтверджують витрати, безпосередньо пов'язані з
одержанням доходу, тому при визначенні чистого доходу вони враховані в розмірі
25% від суми валового доходу і склали 190055,00грн. (760220,грн. х 25%).

За наслідками перевірки підприємцю
ОСОБА_1 по результатах діяльності за 2006 рік нараховано 74121,45грн. податку з
доходів фізичних осіб (760220,00грн. - 190055,00грн. = 570165,00грн. х13%).

Відповідно до підпункту 4.2.8 пункту
4.2 ст.4 Закону України від 22.05.2003р. №889 «Про податок з доходів фізичних
осіб» до складу загального місячного оподаткованого доходу включаються
оподатковувані дохід (прибуток) не включений до розрахунку загальних
оподатковуваних доходів попередніх податкових періодів та самостійно виявлений
у звітному періоді платником податку або нарахований податковим органом згідно
із закону.

Пунктом 9.12.1 пункту 9.12 статті 9
зазначеного Закону визначено, що оподаткування доходів, отриманих фізичною
особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її
підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною
особою яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами встановленими
спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Якщо фізична особа - суб'єкт
підприємницької діяльності або фізична особа яка сплачує ринковий збір, отримує
інші доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1, цього пункту, то такі доходи
оподатковуються за такими правилами, встановленими цим Законом, для платників
податку, що є суб'єктами підприємницької діяльності оподаткування доходів,
отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а
також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами,
встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього
пункту.

Актом перевірки
стверджується, що протягом 2005 року приватний підприємець ОСОБА_1 фактично
отримав виручку від реалізації товарів та наданих послуг в сумі 653210,00грн.,
що зобов'язувало його з 2006 року зареєструватись платником податку на додану
вартість.

З отриманих протягом 2006 року
оподатковуваних оборотів в сумі 760220,00грн. підприємцем не нараховано  та не сплачено до бюджету 152044,00грн.
податку на додану вартість (760220,00грн. х 20%) за що нараховано 76022,00грн.
штрафних (фінансових) санкцій.

Згідно з підпунктом 2.3.1 пункту 2.3
ст.2 Закону України від 03.04.1997 року №168/97-ВР "Про податок на додану
вартість" особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у
разі, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у
тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що
підлягають оподаткуванню згідно Законом, нарахована (сплачена, надана) якій
особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти
календарних місяців сукупно перевищує 300000грн. (без урахування податку на
додану вартість).

Пунктом 9.4 ст.9 даного Закону
визначено, що якщо особа укладає одну чи більше цивільно-правових угод
(договорів), у наслідок виконання яких планується здійснення оподатковуваних
операцій, обсяг яких перевищуватиме протягом звітного податкового періоду у два
чи більше разів сумі, визначену пунктом 2.3.1 пункту 2.3 ст.2 цього Закону, то
така особа зобов'язана зареєструватися як платник цього податку до кінця такого
звітного податкового періоду.

Особа, що не надсилає таку заявку у
таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за ненарахування або
несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування
податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування

Підпункт 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 визначено,
що датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг)
вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше :

- або дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів
(робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт,
послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника
податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у
банківській установі , що обслуговує платника податку;

- або дата відвантаження товарів, а
для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання
робіт (послуг) платником податку.

Згідно з пунктом 17.1.3 пункту 17.1 ст.17
Закону України від 21.12.2000р. №2181-ІІІ "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами" (зі змінами та доповненнями) у разі коли контролюючий орган
самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за
підставами викладеними у  підпункті
"б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник
податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми
недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових
періодів, установлений для такого податку, збору (обов'язкового платежу),
починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи
податковим періодом на який припадає отримання таким платником податків
податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти
відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових
періодів що минули.

Виходячи з зазначеного, Луцька ОДПІ
за результатами перевірки правомірно прийняла оспорювані податкові
повідомлення-рішення, а тому суд відмовляє в задоволенні вимог позивача.

Твердження позивача в
частині того, що отримані підприємцем кошти в сумі 209125грн., як оплата по
векселю, були помилково перераховані підприємцю, а тому не повинні
враховуватись в загальний обсяг виручки за 2005 рік, не взято судом до уваги,
оскільки зазначене твердження не підтверджено належними доказами та
спростовується Постановою про порушення кримінальної справи від 12.09.2007р., а
також виписками про рух коштів на рахунку підприємця ОСОБА_1

Керуючись Конституцією України,
Законами України „Про систему оподаткування”, „Про державну підтримку малого
підприємництва”, Указом Президента України „Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва”, ст.ст.69,71,79,86,158-160
КАС України, господарський суд

п о с т а н о в и в :

1. У позові відмовити.

Відповідно до ст.254
Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано.

На постанову в 10-денний
строк з дня виготовлення її повного тексту може бути подано заяву про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга може бути подана в 10-денний строк без попереднього подання
заяви.

Суддя
С.В.Костюк

Дата виготовлення повного
тексту постанови 18.04.2008р.

Суддя
Костюк С.В.