АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

03.03.08
Справа  № 1/52/20-75

Львівський
апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого
судді                                                Орищин Г.В.

суддів                                                                      Галушко
Н.А.

Краєвської М.В.

розглянув апеляційну скаргу підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду Волинської області від 22.11.2007року

у
справі № 1/52/20-75

за
позовом підприємця ОСОБА_1, м.Луцьк

до відповідача  підприємця ОСОБА_2, м.Луцьк

про зобов»язання виконання умов договору та визнання права власності

за зустрічним позовом підприємця
ОСОБА_2

до  підприємця ОСОБА_1, м.Луцьк

про
розірвання  договору інвестування
будівництва №2 від 22.07.2002р.

за участю
представників сторін:

від
позивача  ОСОБА_1

від відповідача
ОСОБА_3

Права і
обов'язки сторін, передбачені ст. 22 ГПК України, право заявляти відводи,
представникам роз'яснено.

Оскаржується рішення господарського суду Волинської області від
22.11.2007р. у  справі   № 1/52/20-75 (суддя Гончар М.М.),  яким:

- частково задоволено первісний позов  підприємця ОСОБА_1: визнано за позивачем
право власності на 2/15 частки приміщення «Книжкового пасажу»в м.Луцьку по
вул.Л.Українки, 35а; присуджено до стягнення з підприємця ОСОБА_2 на користь
позивача 12006,82грн. збитків, 205,06грн. витрат по сплаті державного мита,
118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в решті
позову підприємця ОСОБА_1 відмовлено;

- в задоволенні зустрічного позову
підприємця ОСОБА_2 до  підприємця
ОСОБА_1  про розірвання  договору інвестування будівництва  № 2 від 22.07.2002р. -відмовлено повністю.

Дане рішення оскаржується
відповідачем за первісним позовом -підприємцем ОСОБА_2, оскільки, на його
думку, рішення суду є необґрунтованим, таким, що не відповідає фактичним
обставинам справи, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального
права. Зокрема, скаржник вважає, що господарським судом:

-          безпідставно
зроблено висновок, що ПП ОСОБА_1 виконав п.3.2 договору інвестування від
22.07.2007р. і ним сплачено  2/15 дійсної
вартості будівлі «Книжкового пасажу», оскільки авансова плата внесена
інвестором зі спливом 3-місяченого терміну, передбаченого договором; загальна
сума, внесена ОСОБА_1, в розмірі 26747,58грн.,
не покриває дійсної вартості 2/15 частки, що підтверджується висновком №
2916 судової будівельно-технічної експертизи від 19.11.2004р. та висновком про
вартість об»єкта оцінки від 20.01.2005р., проведених ВОБЛІ;

-          не взято до уваги, що первісний позов
заявлений до підписання актів технічної і державної комісії та до винесення
рішення міською радою про прийняття об»єкта в експлуатацію;

-          не виконано вимоги постанови Вищого
господарського суду України щодо встановлення дійсної суми витрат забудовника
на проведення будівельних робіт, однак, судом на експертизу ставилось лише
питання кошторисної вартості об»єкта «Книжкового пасажу». Дійсна вартість
«Книжкового пасажу»згідно вартісної оцінки ВОБЛІ, становить 437486грн., а
кошторисна вартість, згідно висновку № 0033 від 25.06.2007р., складає
396920грн.;

-          при присудженні до стягнення з
відповідача збитків не доведено вину відповідача, розмір збитків та причинний
зв»язок між діями (бездіяльністю) винної особи та реальними  збитками;

-          щодо відмови в зустрічному позові, то
судом не взято до уваги подані ОСОБА_2 докази порушення інвестором своїх
зобов»язань по договору, що у відповідності до ст.651 ЦК України, є підставою
для розірвання договору; тощо.

Позивач -ПП ОСОБА_1 вимоги скаржника заперечив з підстав, викладених
у відзиві на апеляційну скаргу (а.с.67-68, том ІІІ) та усними поясненнями
представника в судовому засіданні.

При розгляді
матеріалів справи та апеляційної скарги судовою колегією встановлено наступне:

На підставі рішення Луцької міської ради від 29.03.2002р. № 20/8
«Про надання земельної ділянки на умовах оренди підприємцю ОСОБА_2 для
влаштування та обслуговування «Книжкового пасажу»на вул. Л.Українки», між  Луцькою міською радою та ПП ОСОБА_2 укладений
договір           оренди земельної ділянки
строком на 25 років, рішенням № 183 від 21.05.2002р. виконавчий комітет Луцької
міської ради дав підприємцю ОСОБА_2 дозвіл на проведення будівництва
«Книжкового пасажу» з наступною здачею об»єкта в експлуатацію.

22.07.2002р. підприємцем ОСОБА_2 та підприємцем ОСОБА_1 укладено
договір інвестування будівництва «Книжкового пасажу»,  метою якого були реалізація суб»єктами
інвестиційної діяльності прав і обов»язків, що
випливають з Закону України «Про інвестиційну діяльність»і вкладення
інвестором коштів для будівництва забудовником «Книжкового пасажу»для набуття
права спільної часткової власності на об»єкт
будівництва (а.с.9-10, том І).

Згідно умов договору, інвестор (позивач) надає забудовнику
(відповідачу) кошти, пропорційні 2/15 суми витрат забудовника на проведення
робіт по будівництву Книжкового пасажу в м.Луцьку по вул.Л.Українки
(п.1.1.договору), перерахунок яких здійснюється згідно з кошторисом
(п.3.1.). Вартість будівництва була встановлена
в сумі 5220 у.о. по курсу гривні, встановленому НБУ. Кошти вносяться
поетапно, а саме - у сумі 4220 у. о. по курсу гривні до 22.07.2002р., залишок
суми вноситься в 5-денний термін після підписання акту про прийняття в
експлуатацію завершеного будівництвом об»єкта. Також, сторони погодили, що
вказана сума коштів є попередньою і у випадку, якщо після прийняття «Книжкового
пасажу»в експлуатацію виясниться, що витрати забудовника є більшими, то
інвестор зобов»язується протягом 3 днів з дня повідомлення забудовника провести
додаткову оплату.

ПП ОСОБА_1 перший внесок в сумі 4220 у.о. внесений до
31.10.2002р., що погоджено відповідачем в договорі і підтверджується його
підписом на  першій сторінці договору. В
травні-червні 2003 року позивачем сплачено 4254,58 грн., що підтверджується
відповідними квитанціями до прибуткового касового ордера (а.с. 41-44, том І).

Відповідно до п. 4.1.10. договору по закінченні будівництва
інвестор (позивач) набуває права спільної часткової власності на 2/15 об»єкта
інвестиції.

Забудовник  зобов”язувався
здійснити будівництво об»єкта, згідно п.5.2.1., в тримісячний термін з дня
підписання  договору.

Акт технічної комісії про прийняття в експлуатацію «Книжкового
пасажу», затверджений наказом управління містобудування та архітектури
виконкому Луцької міської ради від 14.04.2004р. за № 101/1 (а.с.33-35, том І).

У зв»язку з невиконанням
відповідачем (забудовником) умов договору, а саме, щодо несвоєчасного
будівництва об”єкта та передачі у власність частини (2/15) об»єкта «Книжкового
пасажу»,  позивач звернувся до суду з
вимогою зобов»язати ПП ОСОБА_2 передати у спільну часткову власність 2/15
приміщення «Книжкового пасажу»та стягнути вартість збитків, понесених ним  у зв»язку з недотриманням відповідачем
строків здійснення будівництва.

ПП ОСОБА_2 звернувся із зустрічною позовною вимогою про розірвання
договору інвестування, у зв'язку з відмовою ПП ОСОБА_1 провести додаткову
оплату понесених витрат на будівництво «Книжкового пасажу».

Судова колегія, заслухавши пояснення представників сторін,
оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і
матеріалам справи, вважає, що  підстави
для задоволення апеляційної скарги відсутні, з огляду на наступне:

На спірні
правовідносини між сторонами поширюються норми ст.ст. 161, 162 Цивільного
кодексу України, в редакції 1963 р.(що діяв на час підписання договору та
виникнення зобов»язань) та ст. 526 діючого Цивільного кодексу України (що
застосовується до спірних
правовідносин,  згідно п. 4 Прикінцевих
та перехідних положень), згідно яких зобов”язання підлягають виконанню належним
чином, відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Спір у даній
справі виник  з договору інвестування
будівництва, який укладений відповідно до Закону України «Про інвестиційну
діяльність», згідно ст. 20 якого, при недодержанні договірних зобов»язань
суб»єкти інвестиційної діяльності  несуть
майнову та іншу відповідальність, передбачену законодавством України і
укладеними договорами.

У відповідності із
ч. 1 ст. 9 Закону України “Про інвестиційну діяльність”, основним правовим
документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної
діяльності, є договір (угода).

Як встановлено
оскаржуваним рішенням, що підтверджено матеріалами справи, інвестором
(позивачем) проведено оплату визначеної в договорі вартості об»єкта «Книжкового
пасажу»в сумі 4220 у.о. в гривнях, по курсу, встановленому НБУ, та 4254,58 грн.
Факт внесення даних коштів відповідачем не заперечується.

Інвестиційний вклад визначений забудовником згідно з кошторисом
(п.3.2. договору).

Факт існування кошторису підтверджується дозволом міської
інспекції Державного архітектурного-будівельного контролю на виконання
будівельних робіт №77 від 10.07.2002р., згідно з яким, проектна
документація  погоджена та зареєстрована
Луцьким міським управлінням містобудування та архітектури за       № 226/103/1 від 25.03.2002р. (а.с.42,
том ІІ).

Відповідно до умов п. 5.2.3. договору на забудовника (відповідача)
покладено обов»язок розробки проектної документації на будівництво книжкового
пасажу, яка включає в себе і кошторисну документацію, зміни до якої повинні
були бути погоджені з інвестором.

У разі виникнення обставин, які потребують зміни умов договору,
одна сторона повинна попередити письмово про це другу сторону за  три
дні. Про зміни до умов договору складається додаткова угода, яка підписується
сторонами і є невід»ємною частиною договору (п.10.4. договору).

Копія додаткової угоди, яка долучена відповідачем до матеріалів
справи не містить дати її укладення, не підписана позивачем,  тому не може бути визнана такою в розумінні
п.10.4 договору.

Листи відповідача з пропозицією змінити умови договору та про
доплату, датовані  18.07.2003 р.,
22.08.2003 р., 04.09.2003р.  (а.с.18-21,
том І)  не містять обґрунтування таких
змін та розміру суми доплати. Окрім того, в матеріалах справи міститься
колективний лист, підписаний інвесторами, в тому числі ПП ОСОБА_1, яким повідомляється
забудовника про ненадання згоди на будь-які зміни умов договорів інвестування
будівництва «Книжкового пасажу».

Доказів звернення до суду про зобов»язання змінити умови договору
чи про розірвання договору інвестування будівництва відповідачем суду не
надано.

Отже, відповідач не змінивши умов договору та не розірвавши
договір, у встановленому законом порядку, відмовився від виконання його умов, а
саме, після здачі об»єкта в експлуатацію 14.04.2004р., не передав частку (2/15)
«Книжкового пасажу»інвестору, чим порушив умови договору.

Відповідачем ні суду першої інстанції, ні експертним
установам,  ні на вимогу ухвали від
28.01.2008р. апеляційного суду, не надано проектно-кошторисної документації
станом на час укладення угоди і початок будівництва (2002-2003р.р.), актів
прийому-передачі виконаних підрядником робіт.
Наявні в матеріалах справи висновки судових будівельно-технічних
експертиз містять різну вартість об»єкта будівництва. Окрім того, вартість
об»єкта експертами встановлювалась  не на
час проведення будівництва, а станом на 2005-2007р.р. Тому, судом
оцінені висновки експертів як і інші докази у справі, в їх сукупності, у
відповідності із ст. 43 ГПК України.

Отже, замовник, отримавши кошти від інвестора, прийняв на себе
зобов»язання  по договору збудувати
об»єкт «Книжкового пасажу»в трьохмісячний термін та передати інвестору у
спільну часткову власність 2/15
приміщення.  Відповідач  належними доказами не довів дійсної вартості
понесених ним витрат на будівництво «Книжкового пасажу», натомість, згідно умов
договору та  кошторису, вартість об»єкта
інвестування складала 5220 у.о., яка сплачена позивачем в гривнях, по курсу НБУ
станом на 22.07.2002 р. в сумі 4220 у.о. та 4254,58 грн. станом  травень-червень 2003 р.

Відповідач затримав
виконання зобов»язань за договором, що спричинило значне подорожчання
будівництва і поніс витрати,  розцінені
судом як відповідальність за ризик, пов»язаний із здійсненням будівництва,
визначений п.5.2.6. договору.

Стаття 22 ЦК України встановлює, що особа, якій завдано
збитки  в результаті порушення її
цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа
зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичних
обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Оскільки
відшкодування збитків є мірою відповідальності, воно застосовується за
наявності  вини заподіювача шкоди і
причинного зв»язку між самою шкодою та непрвомірними діями особи, що заподіяла
шкоду.  Особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її
вини (ст.1166 ЦК України). Обов»язок доказування наявності шкоди та
протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано
збитків.

Факт невиконання
відповідачем умов договору, а саме, щодо термінів здійснення будівництва
та передачі інвестору згідно акту прийому-передачі 2/15 приміщення «Книжкового
пасажу»у власність після завершення будівництва, матеріалами справи доведений.

Оскільки відповідачем своєчасно не передано у власність позивачу
частину «Книжкового пасажу», останній змушений був орендувати частину торгової
площі універмагу  та сплачувати орендну
плату. Дана обставина підтверджується
договором оренди від 02.01.2006р., який укладений ПП ОСОБА_1 та ЗАТ
«Універмаг «Луцьк»(а.с.121-122, том ІІ). В підтвердження оплати орендної плати
за період з 01.05.2004р по 31.05.2007р.
в сумі 12006,82грн., позивачем до матеріалів справи долучено реєстр
прибуткових касових ордерів (а.с.12-18, том ІІІ) та довідку ЗАТ «Універмаг
«Луцьк»від 16.07.2007р. за №45-3 (а.с.125, том ІІ).

Отже, рішення господарського суду в частині задоволення первісного
позову відповідає фактичним обставинам справи і чинному законодавству.

В частині виділення позивачу конкретного контейнеру,
відшкодування  моральної шкоди та
неодержаних доходів, місцевим судом правомірно відмовлено в позові, оскільки
дані вимоги належним чином не обґрунтовані та не доведені позивачем.

Щодо вимог зустрічного позову про розірвання договору інвестування
від 22.07.2002р., то судова колегія зазначає наступне:

Підстави розірвання чи зміни договору встановлені ст.651 ЦК
України та ст.188 ГК України. Зміна або розірвання договорів в односторонньому
порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді на пропозицію зміни (розірвання) договору у встановлений
строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право
передати спір на вирішення суду.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або законом.

Пунктом 10.3. договору від 22.07.2002р. визначено, що за
ініціативою забудовника договір може бути розірвано, зокрема, у випадку
порушення інвестором умов цього договору.

Як встановлено матеріалами справи інвестором (позивачем) виконано
всі  умови договору щодо перерахунку
коштів на будівництво частини «Книжкового пасажу».

Посилання ПП ОСОБА_2 невиконня ПП. ОСОБА_1 умов договору, а саме,
на відмову ПП ОСОБА_1 від перерахунку коштів за додатково понесені забудовником
витрати, судовою колегією вважаються безпідставними, оскільки така вимога є
документально необґрунтованою, а збільшення
вартості будівництва об»єкту «Книжкового пасажу»не погоджена сторонами
по договору у встановленому порядку.

З врахуванням викладеного, судова колегія вважає, що оскаржуване
рішення місцевого  господарського суду
прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права, при
відповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи,
отже,  підстави для його скасування і
задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального
кодексу України, -

Львівський апеляційний
господарський суд ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу
ПП ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
господарського суду Волинської області від 22.11.2008р. у справі       № 1/52/20-75 залишити без змін.

Дана постанова
набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному
порядку.

Справу повернути в
місцевий господарський суд.

Головуючий           суддя
Орищин Г.В.

суддя
Галушко Н.А.

суддя
Краєвська М.В.