ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.08 Справа № 15/134

за позовною заявою ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів "Трускавецькурорт", м.Трускавець

до відповідача Національної академії наук України, м.Київ

про усунення перешкод у користуванні майном та спонукання до вчинення дій

Суддя Т.Костів

Представники

Від позивача: Вдовичен О.О. (довіреність № 437 від 05.03.2008р.)

Від відповідача: не з'явився.

Суть спору: Позовну заяву подано закритим акціонерним товариством лікувально –оздоровчих закладів “Трускавецькурорт”, м.Трускавець, Львівська область до Національної академії наук, м.Київ про усунення перешкод у користуванні майном, а саме частини нежитлової будівлі спального корпусу №5 “Берізка” в м.Трускавець по вул.Бандери,13 загальною площею 154,6 кв.м. (приміщення ІІ –5,6 кв.м., ХІІІ –26,6 кв.м., ІХ –5,4 кв.м., Х –16,2 кв.м., 1- 2,3 кв.м., 2 –11,1 кв.м., 3 –15,3 кв.м., 6 –9,3 кв.м., 7 –5,9 кв.м., 13 –1,9 кв.м., 18 –12,5 кв.м., 19 –1,2 кв.м., 27 –20,7 кв.м., 50 –20,6 кв.м.) шляхом передачі їх закритому акціонерному товариству лікувально-оздоровчих закладів “Трускавецькурорт”; а також усунення перешкод у користуванні майном –частиною не житлової будівлі спального корпусу №5 “Берізка” у м. Трускавець по вул. Бандери, 13, загальною площею 269,4 кв.м. шляхом зняття з балансу Національної академії наук.

07.04.2008 р. ухвалою господарського суду Львівської області порушено провадження у справі та призначено розгляд на 22.04.2008 р. Розгляд справи відкладався з мотивів, зазначених в ухвалі суду від 22.04.2008 р.

Представнику позивачп роз’яснено права та обов'язки згідно зі ст. 22 ГПК України. У відповідності до ст. 75 ГПК України справа слухається за наявними у ній доказами.

У судових засіданнях представник позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що позивач є власником спірного майна, яке тимчасово надавалось у користування відповідачу. 269,4 кв.м. будівлі обліковується на балансі відповідача, а 154,6 кв.м. цієї будівлі перебуває у спільному користуванні сторін. З метою проведення ремонтних робіт позивач звертався до відповідача із вимогою звільнити приміщення, однак, відповідач цю вимогу не виконав. Просить позов задовольнити.

Відповідач, явку повноважного представника в судові засідання не забезпечив, надіслав відзив на позовну заяву, в якому позов заперечив посилаючись на рішення господарського суду Львівської області від 23.10-06.11.2003 р. у справі №1/474-17/277, яким спірні приміщення були залишені у спільному користуванні сторін. Просить провадження у справі припинити.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

У відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.09.2003 р., позивачу належить на праві власності не житлова будівля корпусу №5 за адресою м. Трускавець, вул. Бандери, 13 загальною площею 701,8 кв.м.. Зазначена обставина підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.04.2008 р., виданим Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки.

У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Належних доказів наявності у відповідача права власності на спірну частину будівлі суду не надано.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що частина спірної будівлі площею 269,4 кв.м. обліковується на балансі відповідача та була передана йому на баланс позивачем на підставі наказу №89 від 20.04.1991 р. Об’єднання Трускавецькурорт та акту від 24.01.1991 р. На підставі договору від 06.12.1995 р., сторони обумовили проведення відповідачем реконструкції спального корпусу №5, на час проведення якої цей корпус передавався на баланс відповідачу, а не пізніше як через 10 днів після прийняття його в експлуатацію після проведення реконструкції, відповідач зобов’язувався повернути його на баланс позивачу.

У відповідності до п. 7 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України №02-5/225 від 02.04.1994 р., наявність майна на балансі організації ще не є безспірною ознакою його права власності. Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства. Одним з основних критеріїв визначення законності володіння державним майном і відображення його на балансі підприємства є джерела фінансування (централізоване або власні кошти підприємства), передача підприємству у володіння майна безпосередньо власником (уповноваженим ним органом) чи підприємством, яке володіє майном на праві повного господарського відання.

Рішенням господарського суду м. Києва від 30.04.2002 р. у справі №7/287 між тими ж сторонами, зазначений договір від 06.12.1995 р. був розірваний, а відтак відпала підстава, на якій відповідач отримав спірне майно на баланс. У відповідності до ст. 469 ЦК УРСР, яка діяла на час існування спірних відносин, особа, яка одержала майно за рахунок іншої особи зобов’язана повернути безпідставно придбане, коли підстава, на якій придбано майно згодом відпала. Аналогічна норма міститься і у ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Однак, матеріали справи свідчать, що майно повернуте позивачу, у тому числі шляхом зняття з балансу відповідача та передачі на баланс позивача, не було.

Вказаним рішенням господарського суду м. Києва було встановлено, що спальний корпус №5 “Берізка” не є державним майном, а належить позивачу, Національна академія наук України не набула права власності на вказану будівлю і несе зобов’язання по поверненню спірної будівлі на баланс позивачу. У відповідності до ч. 2 ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Рішенням господарського суд Львівської області від 23.10.-06.11.2003 р. у справі №1/474-17/277 між тими ж сторонами, в межах заявлених позивачем позовних вимог було задоволено позов, витребувано з чужого незаконного володіння Національної академії наук України частину спірної не житлової будівлі площею 277,6 кв.м. на користь позивача і з врахуванням погодження сторін частину приміщення площею 154,6 кв.м. залишено у спільному користуванні сторін. З матеріалів справи не вбачається факт переходу права власності на цю площу до відповідача, а вказаним судом рішенням підтверджується підставність користування цією площею відповідачем. При цьому, вказаним судовим рішенням встановлено, що обставиною, яка була підставою для прийняття даного судового рішення про надання відповідачу права на використання майна, належного позивачу, є згода позивача.

Згідно із ч. 1 ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном може бути встановлене, зокрема, щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Однак, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача із вимогою повернути майно, що свідчить про відмову від наданої раніше згоди на надання сервітуту. З пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що відмова від наданої згоди викликана необхідністю проведення ремонтних робіт та використання приміщень у власній господарській діяльності. При цьому, відповідач не надав жодних доказів об’єктивної необхідності продовження використання ним майна власника. Згідно із ст. 33 ГПК України, кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 35 41, 42 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити повністю.

2.          Зобов’язати Національну академію наук України, м.Київ, усунути перешкоди у користуванні майном закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів “Трускавецькурорт”, м.Трускавець, Львівська область, а саме частиною нежитлової будівлі спального корпусу №5 “Берізка” в м. Трускавець по вул. Бандери, 13 загальною площею 154,6 кв.м. (приміщення ІІ –5,6 кв.м., ХІІІ – 26,6 кв.м., ІХ –5,4 кв.м., Х –16,2 кв.м., 1- 2,3 кв.м., 2 –11,1 кв.м., 3 –15,3 кв.м., 6 –9,3 кв.м., 7 –5,9 кв.м., 13 –1,9 кв.м., 18 –12,5 кв.м., 19 –1,2 кв.м., 27 –20,7 кв.м., 50 –20,6 кв.м.) шляхом передачі їх закритому акціонерному товариству лікувально-оздоровчих закладів “Трускавецькурорт”.

3.          Зобов’язати Національну академію наук України, м.Київ, усунути перешкоди у користуванні майном закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів “Трускавецькурорт”, м. Трускавець, Львівська область, а саме частиною не житлової будівлі спального корпусу №5 “Берізка” у м. Трускавець по вул. Бандери, 13, загальною площею 269,4 кв.м. шляхом зняття її з балансу Національної академії наук та передачі її закритому акціонерному товариству лікувально-оздоровчих закладів “Трускавецькурорт”, м. Трускавець, Львівська область.

4.          Стягнути з Національної академії наук України (01601 МСП, м. Київ –30, вул. Володимирська, 54, , р/р 267120856 в ОПЕРУ НБУ, МФО 300001, код 00019270) на користь закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів “Трускавецькурорт”, м. Трускавець, Львівська область () 2185 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5.          Накази видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Суддя