донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

15.01.2008 р.                                                              справа №3/323

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Ванін Ю.М. (довіреність б/н від 14.01.08р.)

Донченко І.М. (директор за наказом №1-К від 01.04.99р.)

Китаєв А.В. (довіреність б/н від 12.10.07р.),

від відповідача:

Левкович В.В. (довіреність №3 від 14.12.07р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс», м. Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

05.12.2007 року

по справі

№3/323

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Апогей-1», м. Харків Харківської області

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс», м. Донецьк

про

стягнення заборгованості в сумі 48 816 грн. 00 коп.

В С Т А Н О В И В:

У 2007 році позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Апогей-1», м. Харків Харківської області, звернувся з позовною заявою до господарського суду Донецької області до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс», м. Донецьк, про стягнення суми основного боргу 48 816 грн. 00 коп., суми річних розмірі 976 грн. 96 коп., інфляційних в сумі 3825 грн. 79 коп., всього 53 618 грн. 75 коп.

В процесі розгляду справи позивач 05.12.07р. надав суду заяву про уточнення позовних вимог та просив стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 48 816 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.12.2007р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Апогей-1», м. Харків Харківської області були задоволені в повному обсязі. Судове рішення мотивоване тим, що у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за Договором про охорону № 63 в розмірі 48 816 грн. за період з січня 2007 року по квітень 2007року, яка відповідачем погашена не була.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Технополіс», м.Донецьк, з прийнятим рішенням не згоден, вважає його неправомірним та таким, що підлягає повному скасуванню. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Донецької області від 05.12.2007р. скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Апогей-1», м. Харків Харківської області відмовити в повному обсязі.

Від позивача на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він з вимогами апеляційної скарги не погодився, вважаючи її необґрунтованою та просив залишити рішення господарського суду Донецької області від 05.12.07р. без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої позиції щодо апеляційної скарги.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з’ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи № 3/323, та наданих представниками сторін пояснень.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону Україну «Про судоустрій»та ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 «Про судове рішення», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до пп. 2,3,4 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 4-2 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду відповідає вищезазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 20.07.05р. між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Апогей-1», м. Харків Харківської області (Виконавець), та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Технополіс», м.Донецьк (Замовник), було укладено Договір про охорону № 63 (далі –Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору відповідач (Замовник) передає, а позивач (Виконавець) приймає під охорону цілісний майновий комплекс, що належить на праві власності Замовнику, розташований за адресою: м.Харків, вул.Котлова, 76 (далі - Об'єкт).

Пунктом 3 Договору сторонами передбачено, що сума, яка сплачується Виконавцю Замовником за надані послуги становить 6 грн. (з урахуванням ПДВ) за годину охорони одним охоронцем. Оплата здійснюється щомісячно, та перераховується Замовником у вигляді 100% попередньої оплати до 28 числа місяця, попереднього наступному (п.4 Договору).

Згідно з пунктом 5 Договору та Додатковою угодою № 1 від 04.05.06р. до нього, Виконавець зобов’язався забезпечити охорону Об’єкту, не допускати проникнення сторонніх осіб на охоронюваний об’єкт, за винятком осіб, що допускаються до будівельно - монтажних робіт на об’єкті. Відповідальною особою, що визначає коло осіб, здійснюючих будівельно - монтажні роботи, є начальник СМУ-1 ТОВ «Моноліт»будівельний альянс»Дудник М.Д. Предметом охорони є цілісність печаток на опечатаних адміністрацією об’єкту спільно з охороною приміщень та будівель підприємства.

Строк дії Договору, передбачений сторонами пунктом 18, та встановлений з 1 серпня 2005 року по 31 грудня 2005 року. Дія Договору автоматично продовжується на наступний строк, якщо жодна зі сторін не повідомила у письмовій формі про намір розірвати Договір. Договір може бути пролонгований або розірваний в односторонньому порядку однією із сторін. В даному випадку сторона, що розриває Договір, зобов'язана попередити іншу сторону за добу до моменту розірвання (п. 19 Договору).

У відсутності намірів сторін щодо розірвання Договору, з 01 січня 2006 року він був продовжений на наступні п'ятимісячні строки: з 01 січня 2006 року по 31 травня 2006 року, з 01 червня 2006 року по 31 жовтня 2006 року, з 01 листопада 2006 року по 31 березня 2007 року, з 01 квітня 2007 року по 31 серпня 2007 року.

Відповідно до умов пункту 19 Договору відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Технополіс», м. Донецьк, 23 квітня 2007 року направив на адресу позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Апогей-1», м.Харків Харківської області, лист № 1/66, яким повідомив останнього про розірвання Договору про охорону № 63 з 24 квітня 2007 року. Таким чином, строк дії Договору закінчився 23 квітня 2007 року.

Позивач виконав свої обов'язки за Договором про охорону перед відповідачем в повному обсязі, надавав вказані послуги впродовж всього строку дії Договору з 01 серпня 2005 року по 23 квітня 2007 року. Відповідачем виконано свій обов'язок оплати наданих послуг частково, а саме, лише за період з 01 серпня 2005 року по 31 грудня 2006 року. За період надання послуг з 01 січня 2007 року по 23 квітня 2007 року у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 48 816 грн.

В зв'язку з цим, позивачем на адресу відповідача були направлені претензії №20 від 15.05.07р., №23 від 09.07.07р., якими ТОВ «Апогей-1»запропонувало ТОВ «Технополіс»погасити заборгованість в розмірі 48 816 грн. шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача. Відповідач у відповіді на претензію відмовився виконувати своє грошове зобов'язання перед позивачем.

Заборгованість відповідача залишилась не погашеною до теперішнього часу, за цих підстав позивач звернувся до господарського суду Донецької області за захистом своїх порушених прав з позовом до відповідача про стягнення суми основного боргу в розмірі 48 816 грн. 00 коп., суми річних в розмірі 976 грн. 96 коп., інфляційних в сумі 3825 грн. 79 коп., всього 53 618 грн. 75 коп. В процесі розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача тільки суму основного боргу у розмірі 48 816 грн.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, вислухавши пояснення сторін, судова колегія дійшла висновку, що:

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України, як акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері і положення Цивільного кодексу України у випадках, коли правовідносини не врегульовані ГК України.

Згідно частини 2 пункту 1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 43 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Судовими доказами слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного розгляду справи.

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із рішенням Конституційного суду України №15-рп/2002 від 09.07.2002р. положення ч. 2 ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення передбачено право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами, договором.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання прийнятих на себе зобов'язань згідно до вказівок закону, договору, не допускається. Зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Надавши правову оцінку укладеному між сторонами Договору, що є підставою позову, судова колегія вважає, що він є договором про надання послуг з охорони об'єкту, який підпадає під регулювання глави 63 Цивільного кодексу України, а не глави 66 Цивільного кодексу України (як помилково вважає позивач у відзиві на апеляційну скаргу). Оскільки господарський суд Донецької області в своєму рішенні правильно визначив цей Договір як договір про надання послуг, тому судовою колегією не прийняті до уваги усні заперечення заявника апеляційної скарги в цій частині.

Згідно статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Сторонами в добровільному порядку, без заперечень та зауважень укладено Договір, в якому передбачений загальний порядок надання послуг (без потреби підписання актів приймання –передачі виконаних робіт), оскільки відповідач взяв на себе зобов'язання оплачувати послуги по охороні об'єкту шляхом внесення попередньої оплати, при чому без вказання про неможливість надання цих послуг в межах строку дії Договору без отримання такої попередньої оплати.

Донецький апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Апогей-1», м. Харків Харківської області, з огляду на наступне:

Відповідно до вимог статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання зобов'язання не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати таке зобов'язання в семиденний строк від дня пред'явлення вимоги кредитором, якщо обов'язок негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 15.05.07р. було направлено відповідачу претензію з вимогою погасити заборгованість за період з 01 січня 2007 року по 23 квітня 2007 року в сумі 48 816 грн. та пені в розмірі 35 641 грн. 36 коп., яка була залишена без відповіді і задоволення.

Обов’язок відповідача здійснити оплату залишку заборгованості за отримані послуги за Договором № 63 від 20.07.05р. виник у Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс»з моменту отримання претензії №20 від 15.05.2007р.

Проте, незважаючи на вимоги погасити заборгованість за отримані послуги за період з 1 січня 2007 року по 23 квітня 2007 року в сумі 48 816 грн., відповідачем взагалі не надано суду доказів виконання зобов'язань за Договором № 63 від 20.07.05р.

Навпаки, відповідач помилково вважає, що Договір був продовжений лише на один строк та припинив свою дію 31 грудня 2006 року. Проте, як судом першої інстанції правомірно встановлено, строк дії договору складав 5 (п’ять) місяців з 1 серпня 2005 року по 31 грудня 2005 року, та автоматично в подальшому був пролонгований на такі строки: з 01 січня 2006 року по 31 травня 2006 року, з 01 червня 2006 року по 31 жовтня 2006 року, з 01 листопада 2006 року по 31 березня 2007 року, з 01 квітня по 31 серпня 2007 року.

Відповідно до вимог пункту 19 Договору, ТОВ «Технополіс»листом № 1/66 від 23.04.07р. повідомив ТОВ «Апогей-1»про розірвання Договору про охорону № 63 з 24 квітня 2007 року. Тобто, цей лист фактично підтверджує, що Договір №63 продовжував свою дію до 23 квітня 2007 року та позивачем надавались послуги з охорони об'єкта відповідача в спірний період 1 січня 2007 року по 23 квітня 2007 року.

Апеляційною інстанцією не приймаються до уваги твердження заявника апеляційної скарги щодо непредставлення позивачем відповідачу нової Ліцензії «Про надання послуг, пов'язаних з охороною державної та іншої власності»та відсутність підписаних обома сторонами Актів приймання-передачі виконаних робіт, з огляду на наступне:

Як вбачається з Договору № 63, його умовами не передбачено підписання актів приймання-передачі виконаних робіт. Також, з пунктів 5, 6 Договору, які стосуються обов'язків Виконавця, не вбачається надання Замовнику нової Ліцензії «Про надання послуг, пов'язаних з охороною державної та іншої власності»після закінчення терміну дії попередньої.

Судовою колегією встановлено, що Договір № 63 підписаний відповідачем в добровільному порядку без заперечень та зауважень. Відповідно до умов пункту 21 Договору, сторони мали право вносити зміни шляхом укладення додаткових угод. В матеріалах справи є наявною Додаткова угода № 1 від 04.05.06р. про зміни в пункті 5, що була укладена сторонами впродовж терміну дії Договору. Також сторони мали право внести зміни до Договору стосовно Ліцензії або Актів приймання-передачі виконаних робіт в процесі дії Договору, чого сторонами зроблено не було.

Судовою колегією не приймаються до уваги заперечення відповідача щодо відсутності в матеріалах справи податкових накладних, оскільки, по-перше, вони не мають жодного відношення для встановлення факту належного виконання зобов'язань в даному випадку, по-друге, вони є в наявності, оскільки їх копії додані позивачем до відзиву на апеляційну скаргу.

Таким чином, апеляційна інстанція вважає, що відповідачем не спростовано факт надання позивачем йому послуг з охорони об'єкту в спірний період 01 січня 2007 року по 23 квітня 2007 року належними доказами в розумінні ст.ст. 34, 36, 37 Господарського процесуального кодексу України. Отже, в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували або встановлювали факт ненадання позивачем відповідачеві послуг за Договором № 63 в період з 01 січня 2007 року по 23 квітня 2007 року.

З огляду на зазначене, судова колегія вважає, що господарський суд Донецької області правомірно дійшов висновку про наявність заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 48 816 грн.

Інші доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 05.12.2007 року у справі № 3/323 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс», м. Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 05.12.2007 року у справі № 3/323 залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 05.12.2007 року у справі № 3/323 –без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в п’ятиденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд у місячний строк.

Головуючий

Судді:

Надр.5 прим:

1 –у справу;

2 –позивачу;

3 –відповідачу;

4 –ДАГС;

5 –ГС Дон. обл.;

Ширіна Ю.М.