Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
м. Житомир, майдан Путятинський, 3/65
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "08" квітня 2008 р.
Справа № 9/53

Господарський
суд Житомирської області у складі:

Головуючого
судді

судді Машевської О.П.

судді

за участю
представників сторін:

від позивача: не з'явився

від
відповідача: не з'явився

Розглянув
справу за позовом Відкритого акціонерного товариства "Херсонський комбінат
хлібопродуктів" (м. Херсон)

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (м.
Житомир)

про стягнення 11817,26 грн.

Позивачем
подано позов про стягнення на його користь з відповідача                    11817 грн. 26 коп., з яких
10000 грн. основного боргу, 688 грн. 22 коп. пені за прострочення в оплаті,
1000 грн. інфляційних втрат та 129 грн. 04 коп. - 3% річних.

Представник позивача
в судове засідання не з'явився, однак, на адресу  господарського  суду Житомирської області 11.03.08р. надійшло
клопотання, в якому позивач просить суд
розглядати  справу  без
його  участі.

Окрім того, на
виконання вимог господарського суду, викладених в ухвалі від 25.02.08р.
надіслав витребувані судом докази, про що зазначено у протоколі судового
засідання.

Відповідач
вимог суду, викладених  в ухвалах
господарського суду від 22.01.08р. та від 25.02.08р., не виконав, свого
представника в засідання суду не направив, хоча про час і місце судового
засідання був повідомлений належним чином (27.02.08р. на адресу суду
повернулась ухвала господарського суду від 22.01.08р., яка надсилалась
відповідачеві за  його місцезнаходженням:
АДРЕСА_1 з відміткою відділення поштового
зв'язку: "за
закінченням  терміну  зберігання"; ухвала господарського суду
від 25.02.08р. надсилалась  на адресу
відповідача  рекомендованою з
повідомленням кореспонденцією, що підтверджується витягом з реєстру
рекомендованої кореспонденції
господарського суду Житомирської області за 26.02.2008р.).

Згідно
повідомлення адресно-довідкового бюро УМВС України в Житомирській області  ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно довідки
державного реєстратора виконавчого комітету Житомирської міської ради ОСОБА_1
станом на 26.03.2008 року зареєстрований відповідно до ЗУ "Про державну
реєстрацію юридичних та фізичних осіб - підприємців" та проживає за
адресою: АДРЕСА_1.

За наведених
обставин, господарський суд прийшов до висновку розглянути справу за
відсутності  відповідача.

Відповідно до
ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши
матеріали справи, подані документи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

22.01.2007р.
між Відкритим акціонерним товариством "Херсонський комбінат
хлібопродуктів", м.Херсон (позивач) та Фізичною особою- підприємцем
ОСОБА_1, м. Житомир (відповідач) був укладений договір купівлі - продажу №56.

Відповідно до
п.1.1 вказаного договору продавець взяв на себе зобов'язання  поставити та передати покупцю борошно
пшеничне вищого гатунку, а покупець в свою чергу - прийняти та оплатити його на
умовах даного договору.

На виконання
умов договору 06.07.2007р. позивач передав відповідачу продукцію, а саме
борошно вищого гатунку в кількості 20 тон за ціною 1780 грн. на загальну суму
35600 грн.

Факт поставки
позивачем відповідачу товару підтверджується товарно - транспортною накладною
№От ГП-2225 від 06.07.2007р. на суму 35600 грн. за довіреністю ЯНП №457639 від
06.07.07р.

Згідно з п. 6.1
Договору оплата за товар здійснюється у безготівковій формі на протязі 10
банківських днів з моменту отримання виставленого рахунку.

Як вказує
позивач у позовній заяві, ним  06.07.07р.
факсимільним зв'язком та рекомендованим листом 09.07.07р. (реєстр рекомендованої
кореспонденції ВАТ "Херсонський комбінат хлібопродуктів" за
09.07.07р. - а.с.14) було надіслано на адресу відповідача рахунок за
поставлений товар.

Згідно п.1 ст.
530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) оплати його
виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивачем не
подано докази на підтвердження обставин
отримання відповідачем
рахунку  ОТГП-2225 від 06.07.07
року  засобами факсимільного зв'язку та
рекомендованою кореспонденцією, зокрема, щодо дати такого отримання, а лише
подано докази надіслання цього рахунку рекомендованою кореспонденцією
відповідачу, тоді як за умовами п.6.1 Договору
перебіг 10 банківських днів  на
оплату рахунку починається  з моменту
його отримання.

Однак, як
свідчать  матерали справи   перший платіж на суму 12 700 грн.
відповідачем здійснено  24.07.2007 року з
посиланням на рахунок  ОТГП-2225 від
06.07.07 року, що підтверджує факт його отримання взагалі  (а.с. 18).

В подальшому
відповідачем було здійснено наступні проплати: 03.08.2007р. на суму 3800 грн.;
08.08.2007р. на суму 5000 грн.; 10.08.2007р. на суму 4100 грн., а всього на
загальну суму 25600 грн., що підтверджується банківськими виписками, і, як
свідчить їх зміст, з посиланням на рахунок ОТГП-2225 від 06.07.07 року (а.с. 15-
18).

Залишок
заборгованості за поставлений товар станом на день вирішення спору складає
10000 грн.

Як свідчать
матеріали справи  між сторонами спору,
які, відповідно до статті 55 Господарського кодексу України, є суб'єктами
господарювання,  укладено Договір
купівлі-продажу борошна пшеничного вищого гатунку.

Відповідно до
статті 174 ГК України, господарський договір є
однією із підстав виникнення
господарського зобов'язання. Статті 11 та 509 ЦК України також визнають
договір  підставою виникнення зобов'язання.

Відповідно до
ч.ч. 1, 2 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання, в
даному випадку, сторони у справі, повинні виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до Закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

З приписами
статті 193 ГК України кореспондуються положення статей 526 та 527 Цивільного
кодексу України щодо належного виконання сторонами зобов'язання;

У зв'язку з
обгрунтованістю  матеріально  - правової вимоги про стягнення боргу в сумі
10000 грн., остання підлягає захисту в судовому
порядку.

Однак, як
встановлено господарським судом, спірні відносини між сторонами  виникли внаслідок неналежного виконання
відповідачем грошового зобов'язання, яке виникло на підставі Договору,  тому в даному випадку застосуванню підлягають
ст.229 ГК України та 625 ЦК України, відповідно до яких учасник господарських
відносин (боржник)  у разі порушення ним
грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість
виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням
зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог,
встановлених цим Кодексом та іншими законами.

При  цьому, частина перша  статті 229 ГК України та частина перша ст.625
ЦК України встановлюють виняток із загального правила статей 218 ГК України та
614 ЦК України, які закріплюють принцип вини як підставу відповідальності
боржника. За невиконання грошового зобов'язання боржник відповідає, хоч би його
виконання стало неможливим не тільки в результаті його винних дій чи
бездіяльності, а і внаслідок дії непереборної сили або простого випадку.
Відповідальність боржника означає можливість як стягнення за рахунок майна
боржника суми невиконаного грошового зобов'язання, так і стягнення сум, право
на яке виникає у кредитора на підставі ч.2 ст.625 ЦК України. Тобто боржник не
звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового
зобов'язання за будь-яких обставин;

Порушення
зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами, зокрема, Цивільним кодексом України або
договором.

Так, статтею
611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені договором або законом.

У зв'язку з
цим, позивачем одночасно із вимогою про стягнення основного  боргу заявлено самостійні
матеріально-правові  вимоги про стягнення
3% річних на суму 129,04 грн., пені  в
сумі 688,22 грн., інфляційних втрат на суму 1000  грн.

Обгрунтовуючи
правомірність застосування до відповідача відповідальності у вигляді сплати 3%
річних та інфляційних, позивач посилається на статтю 625 ЦК України.

Зокрема, як
зазначено у ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Згідно поданого
позивачем розрахунку інфляційні втрати склали 1000 грн., 3% річних, відповідно,
129,04 грн., які є обгрунтованими та підлягають стягненню у заявленому розмірі.

Щодо матеріально-правової
вимоги про стягнення пені у сумі 688,22 грн. господарський суд прийшов до
наступного висновку.

Відповідно до
статті 230 ГК України пеня є штрафною санкцією, яку учасник зобов'язаний
сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського
зобов'язання.

У визначенні
поняття пені господарський суд виходить із змісту ч. 3 статті 549 ЦК України,
відповідно до якої  пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного   грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до
ч.2 ст. 551 ЦК України,  якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідальність  відповідача як покупця за Договором у
вигляді  сплати пені та її розмір 0,5 %
визначена у п.10.2  Договору.

Однак, як
свідчить здійснений позивачем розрахунок суми пені, яка заявлена ним до
стягнення у судовому порядку, позивачем дотримано вимоги  ч.6 ст. 231, 343 ГК України та Закону України
"Про відповідальність  за
несвоєчасне виконання грошових зобов'язань"  від 22.11.1996  № 543/96-ВР.

Період для
розрахунку пені позивачем взято з 11.08.2007 року по 10.01.2008 року за 157
днів прострочення. Сума пені  є
обгрунтованою та підлягає стягненню у повному обсязі.

За час
здійснення судового розгляду відповідач
доказів проведення розрахунків з позивачем не надав.

З огляду на
викладене, позов обгрунтований, підтверджується належними доказами, що є в
матеріалах справи, підлягає задоволенню
в повному обсязі.

Сплата держмита
та витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу покладаються
на відповідача у відповідності до ч. 5 ст. 49 ГПК України.

На підставі
ст.ст. 526, 530, 549, 551, 612, 625 ЦК України, керуючись ст. 193,   230,           ч.2 ст. 343 ГК України, ст.ст. 4-7,
33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов
задовольнити.

2. Стягнути з
Фізичної соби - підприємця ОСОБА_1                         (АДРЕСА_1 , іден.
номер НОМЕР_1) на користь Відкритого акціонерного товариства "Херсонський
комбінат хлібопродуктів" (м. Херсон, вул. Порт - Елеватор, б.5, іден. код
00952367) - 10000 грн. основного боргу, 688 грн.              22 коп. пені, 1000 грн.
інфляційних втрат, 129 грн. 04 коп. - 3% річних, 118 грн. 17 коп. витрат по
сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно - технічне
забезпечення судового процесу.

Рішення
господарського суду вступає в законну силу після закінчення 10-денного строку з
дня підписання мотивованого рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя
Машевська О.П.

Дата
підписання

"____"__________"2008р.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 -позивачу

3 -відповідачу