СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

07 квітня 2008 року

Справа № 20-5/419

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Щепанської О.А.,

суддів                                                                      Борисової Ю.В.,

Черткової І.В.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився, Дочірнього підприємства "Цар Хліб" товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібні Інвестиції";

відповідача: не з'явився, Відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "Севастопольенерго";

розглянувши апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Цар Хліб" товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібні Інвестиції" на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя Євдокимов І.В.) від 04 грудня 2007 року у справі № 20-5/419,

за позовом           Дочірнього підприємства "Цар Хліб" товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібні Інвестиції" (вул. Токарєва, 2-В,Севастополь,99003)

до           Відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "Севастопольенерго" (вул. Хрустальова, 44,Севастополь,99040)

про стягнення шкоди в розмірі 13507,80 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 04 грудня 2007 року у справі №20-5/419 (суддя Євдокимов І.В.) відмовлено у задоволенні позову дочірнього підприємства "Цар Хліб" товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібні інвестиції" до відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "Севастопольенерго" про стягнення шкоди у розмірі 13507,80грн.

Позивач, не погодившись з рішенням господарського суду, звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення місцевого господарського суду, позов задовольнити.

Сторона посилається на те, що господарським судом при прийнятті рішення, було порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 11.03.2008 року у складі судової колегії було здійснено заміну судді Волкова К.В., у зв'язку з зайнятістю в іншому судовому процесі, на суддю Борисову Ю.В.

Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 11.03.2008 року за заявою представників сторін, було продовжено процесуальний строк вирішення спору відповідно до статті 69 Господарського процесуального кодексу України.

Представники сторін у судові засідання 28.01.2008, 11.03.2008, 24.03.2008 не з'являлись, про що відповідними ухвалами слухання справи неодноразово було відкладено.

До початку судового засідання, призначеного на 07.04.2008 року від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Судова колегія, розглянувши дане клопотання вважає можливим його задовольнити.

Також, позивачем 07.04.2008 року було надано клопотання про відкладення слухання справи, у зв'язку з учбовою відпусткою уповноваженого представника. До клопотання було також залучено довідку-виклик та витяг з наказу.

Судова колегія, розглянувши клопотання позивача, порадившись на місці, не знаходить підстав для його задоволення, виходячи з того, що Господарський процесуальний кодекс України не зв'язує представництво підприємства у суді з конкретною особою, а учбова відпустка представника підприємства не перешкоджає керівнику підприємства надати довіреність на представлення інтересів підприємства у суді іншій особі, а посилання керівника підприємства на те, що у теперішній час підприємство не має можливості здійснити заміну представника, оскільки в штаті підприємства лише один юрист, на думку судової колегії не є поважною причиною.

Таким чином, судова колегія керуючись статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, яка зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору; статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні; вказує на те, що оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи не вбачається.

На підставі статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія повторно розглянувши матеріали справи, встановила наступне.

Позивач, дочірнє підприємство "Цар Хліб" товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібні інвестиції", звернувся до суду з позовом до відповідача - відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія Севастопольенерго" про стягнення шкоди у розмірі 13507,80грн.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що на підприємстві позивача відбувся стрибок напруги, що призвело до зупинки роботи підприємства.

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.

Судова колегія розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, дослідивши надані докази, дійшла наступного висновку.

Відносини електроенергетики в Україні регулюються Законом України "Про електроенергетику", Порядком постачання електричної енергії споживачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 №441 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.2002 №475 та Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.1996 в редакції постанови НКРЕ від 22.08.2002 №928.

Згідно з статтею 275 Господарського кодексу України, частини 1 статті 26 Закону України "Про електроенергетику", споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 02.06.2004 між відкритим акціонерним товариством "Енергетична компанія "Севастопольенерго" (Постачальник) та дочірнім підприємством "Цар Хліб" товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібні інвестиції" (Споживач), було укладено договір №4388 про постачання електричної енергії строком дії із дня підписання по 31.12.2004. Він вважається продовженим на наступний рік, якщо ні одна із сторін не заявить про його розірвання або зміну не менш ніж за 30 днів до закінчення дії договору.

Даний договір не було розірвано. Сторонами вчинялись дії з його виконання.

Матеріалами справи підтверджується, що після 31.12.2004 і на момент виникнення спірних взаємовідносин та звернення з позовом до господарського суду, відкрите акціонерне товариство "Енергетична компанія "Севастопольенерго" забезпечувало дочірнє підприємство "Цар Хліб" товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібні інвестиції" електроенергією, а дочірнє підприємство "Цар Хліб" товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібні інвестиції" користувалося нею.

З наданих доказів в матеріалах справи вбачається, що 01.05.2007 у 00 год. 25 хв. відбувся збій в роботі автоматики, яка регулює напругу під навантаження трансформатора Т-2, що призвело до підвищення потуги до відмітки більш 500 В на секції шин 6кВ підстанції № 15 (ПС-15).

Вказана несправність була усунена о 01 год. 26 хв., о 02 год. 01 хв. трансформатор Т-2 на ПС-15 був включений до роботи з перевіркою рівня напруги, якій відповідав нормі.

На підставі цього, була утворена комісія, якою було складено акт від 10.05.2007.

Відповідно до висновків комісії, технологічне порушення в роботі обладнання відбулось в результаті живлення токоприймачив споживача по ненадійній схемі. У наслідок пошкодження 12.08.2006 основного живлення –кабельної лінії 6 кВ (КЛ-6) ПС-11 –ТП-963, яка перебуває на балансі позивача, останній живив по резервної схемі з ПС-15, яка не забезпечувала надійне електроживлення.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач неодноразово звертав увагу позивача на необхідність поновлення основного живлення –КЛ-6 від ПС-11 –ТП-963 (листами №4506 від 28.08.2007, №5693 від 23.04.2007), але відповіді не отримав.

Крім того, позивач вказував на постачання електроенергії з 380 В до 500 В, однак, згідно з додатком №3 до договору №4388, відповідач зобов’язався поставляти позивачу потугу в ТП-963 від підстанції №15 на рівні 6000 кВТ, а не на рівні 380 В.

Що стосується шкоди, яку позивач просив стягнути з відповідача, суд першої інстанції зазначив, що комісія не підтвердила пошкодження електрообладнання, вказаного у листі №297. Комісії були надані 14 несправних світильників та копія рахунку на придбання 80 шт. світильників, а також акт від 01.05.2007, складений в односторонньому порядку.

Зазначені документи, не є доказами того, що у позивача виникла шкода.

Згідно з пунктом 6.47 Правил користування електричною енергією, у разі отримання постачальником електричної енергії або електропередавальною організацією повідомлення від споживача про відхилення показників якості електричної енергії від договірних значень сторони у дводенний термін мають організувати спільні вимірювання, провести їх аналіз та оформити двосторонній акт про якість електричної енергії.

У випадку невідповідності параметрів якості електричної енергії показникам, передбаченим договором про постачання електричної енергії або договором про технічне забезпечення електропостачання, внаслідок дій (бездіяльності) постачальника електричної енергії або електропередавальної організації, споживач має право на відшкодування відповідно до законодавства України за розрахунковий період, в якому проводилися заміри, якщо інший термін постачання електричної енергії з відхиленням показників якості електричної енергії від договірних значень не буде доведено постачальником електричної енергії (електропередавальною організацією).

У разі підтвердження відповідності параметрів якості електричної енергії показникам, передбаченим договором між сторонами, споживач має відшкодувати витрати постачальника електричної енергії на проведення вимірювання.

Відповідно до пункту 8.3 Правил користування електричною енергією, постачальник електричної енергії за регульованим тарифом несе відповідальність у порядку, передбаченому законодавством України, за завдані споживачу збитки внаслідок порушення ним умов договору про постачання електричної енергії та Правил користування електричною енергією.

Згідно з частиною 3 статті 26 Закону України "Про електроенергетику", безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач.

Судом першої інстанції, правомірно, на думку апеляційної інстанції, було не прийнято до уваги акт визначення наслідків в результаті стрибка напруги від 01.05.2007, виходячи з наступного.

Пунктом 4.3 договору №4388 передбачено, що у випадку виявлення однієї із сторін договору порушень умов договору іншою стороною, за які законодавством передбачено застосування санкцій або які спричинили збитки, крім порушень передбачених підпунктами 4.2.1-4.2.2 договору, на місці оформлюється двосторонній акт порушення. Акт складається у присутності представників обох сторін договору у двох примирниках. Сторона, яка виявила порушення своїх прав, зобов’язана попередити другу сторону про необхідність складання акту. Інша сторона не може без поважної причини відмовитись від підписання акту. Сторона, діяльність або бездіяльність якої стали причиною складання акту має право внести свої заперечення. У випадку відмови підписання акту однієї із сторін робиться запис в акті. При цьому акт є дійсним якщо він підписується не менш чім двома повноважними представниками сторони, яка склала акт.

Аналогічні вимоги передбачені пунктом 6.45 Правил користування електричною енергією, відповідно до якого, у разі порушення цих Правил або умов договору постачальником електричної енергії та/або електропередавальною організацією споживач, у якого укладені із зазначеними суб'єктами господарювання відповідні договори, викликає представника постачальника електричної енергії та/або електропередавальної організації для складання двостороннього акта порушень. Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається постачальнику електричної енергії або електропередавальній організації. Представник постачальника електричної енергії та/або електропередавальної організації має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови представника постачальника електричної енергії або електропередавальної організації від підпису або неприбуття у визначений споживачем термін в акті робиться відповідний запис. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менш ніж трьома уповноваженими представниками споживача.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, у них відсутні докази повідомлення відповідача про необхідність направлення представника для складання акту від 01.05.2007, у акті від 01.05.2007, також, відсутній запис про відмову представника відповідача від підписання акту, чи про неприбуття представника відповідача.

Позивач, навпаки, лише 03.05.2007 направив на адресу відповідача лист з пропозицією направити повноважного представника для складання акту про заподіяні збитки. Будь-яких документів, які підтверджують те, що 03.05.2007 позивач склав акт про заподіяні збитки, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до умов договору №4388 від 02.06.2004 та Правил користування електричною енергією, доказами спричинення збитків споживачу, є належним чином складений акт, тому акт складений позивачем 01.05.2007 в односторонньому порядку не має юридичної сили, та не може бути доказом у справі.

Як визначено статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За вищенаведених обставин, судова колегія апеляційної інстанції вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

Отже, судова колегія не може прийняти до уваги посилання позивача, які було викладено в апеляційній скарзі, оскільки вони суперечать чинному законодавству та спростовуються доказами наданими в матеріалах справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення було прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду міста Севастополя від 04 грудня 2007 року у справі № 20-5/419 залишити без змін.

2.Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Цар Хліб" товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібні Інвестиції" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                            О.А. Щепанська

Судді                                                                                          Ю.В. Борисова

І.В. Черткова