ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12.03.08 Справа №6/7916

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Федоров І.О. судді Федоров І.О. , Кагітіна Л.П. , Кричмаржевський В.А.

при секретарі: Соколові А.А.

за участю представників сторін:

від кредитора – Саковець А.О. (довіреність від 16.05.2007 р. № 1977);

від боржника – не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України” в особі Кримського республіканського управління Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України”, м. Сімферополь, АРК,

на ухвалу господарського суду Херсонської області від 03.12.2007 р. у справі № 6/7916

за заявою Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України” в особі Кримського республіканського управління Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України”, м. Сімферополь, АРК,

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Регіональне агротехнологічне підприємство „Чаплинське”, с. Хрестівка Чаплинського району Херсонської області,

про порушення справи про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Голови Запорізького апеляційного господарського суду від 11.03.2008 р. № 434 справу № 6/7916 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий Федоров І.О., судді Кагітіна Л.П., Кричмаржевський В.А.

Колегія суддів прийняла справу до провадження.

За клопотанням представника кредитора судовий процес вівся без фіксації технічними засобами, за його згодою по закінченні судового засідання 12.03.2008 р. колегією суддів оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 03.12.2007 р. у справі № 6/7916 (суддя Пригуза П.Д.) заяву ВАТ„Державний ощадний банк України” в особі Кримського республіканського управління ВАТ„Державний ощадний банк України” про порушення справи про банкрутство повернуто без розгляду на підставі п. 3 ст. 63 ГПК України, ст. 9 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Ухвалу мотивовано неподанням заявником доказів наявності безспірних грошових вимог до боржника в сумі, що перевищує 300 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до доданого заявником рішення суду грошовими вимогами є вимоги на суму 996,81 грн. Доказів зміни способу та порядку виконання судового рішення чи звернення стягнення на інші активи боржника за вказаним рішенням суду не додано. Відсутність у боржника заставленого майна не є доказом неплатоспроможності боржника, оскільки заявник не надав доказів звернення стягнення на інші активи боржника.

Кредитор з даною ухвалою суду не погодився та звернувся до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просить ухвалу господарського суду Херсонської області від 03.12.2007 р. в даній справі скасувати та передати справу на розгляд господарського суду Херсонської області.

В обґрунтування вимог за апеляційними скаргами посилається на те, що висновок господарського суду про повернення заяви про порушення справи про банкрутство ґрунтується на неповному з’ясуванні обставин справи та неправильному застосуванні норм чинного законодавства. Вказує, що відповідно до рішення господарського суду Херсонської області від 20.01.2005 р. у справі № 11/58 безспірні вимоги кредитора до боржника складають 807875,91 грн. та 935,00 грн., що з урахуванням ст. 76 Закону України „Про державний бюджет на 2007 рік” складає більше 300 мінімальних розмірів заробітної плати. Факт незадоволення боржником зазначених вимог протягом більше ніж 3-х місяців підтверджується постановами ВДВС Чаплинського РУЮ Херсонської області від 05.11.2007 р. про повернення наказу без виконання, якими встановлено, що заставлене майно та інше майно, на яке може бути звернуто стягнення, у боржника відсутнє. Тому вважає висновок суду про невикористання кредитором можливості звернення стягнення на інші активи боржника необґрунтованим.

У судовому засіданні представник кредитора підтримав доводи апеляційних скарг.

Боржник відзиву на апеляційну скаргу не надав, в судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційні скарги за наявними у справі матеріалами без присутності представника боржника.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 ГПК України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та апеляційних скарг, заслухавши пояснення представника кредитора, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, колегія суддів встановила наступне.

ВАТ„Державний ощадний банк України” в особі Кримського республіканського управління ВАТ„Державний ощадний банк України” звернувся до господарського суду Херсонської області з заявою про порушення справи про банкрутство ТОВ „Регіональне агротехнологічне підприємство „Чаплинське”.

На підтвердження існування безспірних вимог до боржника надав суду рішення господарського суду Херсонської області від 20.01.2005 р. у справі № 11/58.

Відповідно до цього рішення на користь ВАТ„Державний ощадний банк України” в особі Кримського республіканського управління ВАТ„Державний ощадний банк України” звернуто стягнення на заставлене майно за договором застави від 17.01.2003 р., належне ТОВ „Регіональне агротехнологічне підприємство „Чаплинське”, а саме: на 4 комплекти ріжучих вальців до комбайну „Джон Дір”, 40 тонн насіння ярового ячменю, 1 тонну насіння кукурудзи гібриду „Амантея”. Стягнуто з ТОВ „Регіональне агротехнологічне підприємство „Чаплинське” на користь ВАТ„Державний ощадний банк України” в особі Кримського республіканського управління ВАТ„Державний ощадний банк України” 935,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 61,81 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі зазначеного рішення господарським судом видано накази:

-          про стягнення державного мита (№ 11/58 від 01.02.2005 р.);

-          про стягнення витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (№ 11/58 від 01.02.2005 р.);

-          про звернення стягнення на майно (№ 11/58 від 09.03.2005 р.).

Накази були пред’явлені кредитором до виконання, однак повернуті державним виконавцем без виконання.

Так, накази № 11/58 від 01.02.2005 р. про стягнення 996,81 грн. були повернуті заявнику без виконання у зв’язку з відсутністю в боржника коштів на рахунках та майна, на яке може бути звернуто стягнення, що підтверджується Актом від 05.11.2007 р. про неможливість стягнення.

Наказ № 11/58 від 09.03.2005 р. про звернення стягнення на заставлене майно повернуто без виконання постановами ВДВС Чаплинського РУЮ Херсонської області від 09.06.2005 р. (у зв’язку з відсутністю в боржника заставленого майна) та від 05.11.2007 р. (у зв’язку з відсутністю в боржника майна та коштів, на які може бути звернуто стягнення).

На підставі вказаних обставин кредитор звернувся до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство боржника.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 03.12.2007 р. у справі № 6/7916 заяву кредитора повернуто без розгляду на підставі п. 3 ст. 63 ГПК України, ст. 9 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Колегія судів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Згідно з ч. 3 ст. 6 даного Закону справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до наданого у ст. 1 даного Закону визначення безспірні вимоги кредиторів - вимоги кредиторів, визнані боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Згідно ст. 1 даного Закону для цілей цього Закону поняття неплатоспроможності визначається через неспроможність боржника виконати саме грошові вимоги кредиторів.

Так, в заяві про порушення справи про банкрутство кредитор посилається на наявність безспірних вимог до боржника в сумі 643 392,48 грн. Однак з наданого кредитором рішення господарського суду Херсонської області від 20.01.2005 р. у справі № 11/58 вбачається звернення стягнення на індивідуально визначне заставлене майно, а також на грошові кошти в сумі 996,81 грн.

Виконання даного рішення проводилося на підставі відповідних наказів про звернення стягнення на майно, а також на грошові кошти. При цьому стягнення грошових коштів у примусовому порядку проводилося лише на суму 996,81 грн.

Звернення ж стягнення на індивідуально визначене майно на певну суму не тотожне зверненню стягнення на грошові кошти.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. У разі коли коштів, одержаних від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, виконавчий документ повертається стягувачу-заставодержателю в порядку, визначеному пунктом 6 частини першої статті 40 цього Закону.

Таким чином, за виконавчим документом про звернення стягнення на індивідуально визначене заставлене майно стягнення звертається лише на це майно, а не на будь-яке інше майно чи на грошові кошти. І лише в разі його вилучення та примусовій реалізації заставодержателю повертаються грошові кошти.

Доказів зміни способу та порядку виконання судового рішення чи звернення стягнення на інші активи боржника за вказаним рішенням кредитор суду не додав. Відсутність у боржника заставленого майна не є доказом неплатоспроможності боржника, оскільки заявник не надав доказів звернення стягнення на інші активи боржника.

Відповідно до ст. 9 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” суддя повертає заяву про порушення справи про банкрутство і додані до неї документи без розгляду також з підстав, передбачених статтею 63 ГПК України.

Зокрема, у п. 3 ст. 63 ГПК України визначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Кредитор не навів у заяві про порушення справи про банкрутство доказів на підтвердження неплатоспроможності боржника.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про повернення заяви про порушення справи про банкрутство, а тому не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали. Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Однак враховуючи те, що відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 8 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” суддя відмовляє у прийнятті заяви про порушення справи про банкрутство у випадку, якщо вимоги кредиторів, які подали заяву, в сумі складають менше 300 мінімальних розмірів заробітної плати, колегія суддів вирішила викласти резолютивну частину в іншій редакції, доповнивши її відповідним абзацом.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, 105, 106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України” в особі Кримського республіканського управління Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України”, м. Сімферополь, АРК, залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Херсонської області від 03.12.2007 р. у справі № 6/7916 залишити без змін, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

Відмовити у прийнятті заяви Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України” в особі Кримського республіканського управління Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України”, м. Сімферополь, АРК, про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю „Регіональне агротехнологічне підприємство „Чаплинське”, с. Хрестівка Чаплинського району Херсонської області.

Заяву та матеріали повернути без розгляду по суті.

Головуючий суддя Федоров І.О.

судді Федоров І.О.

Кагітіна Л.П. Кричмаржевський В.А.