КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2008                                                                                           № 47/350

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача : Бондар С.Ю., директор,

Захаров О.В., співвласник,

від відповідача : Вінокурова Р.С., довіреність № 19/17 від 19.11.2007р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Голден Принц”,

на рішення Господарського суду м.Києва від 31.01.2008

у справі № 47/350

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю “Мегабуд”, м. Київ, вул. Госпітальна, 12,

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю “Голден Принц”, м. Київ, вул.Грушевського, 3,

про                                                  стягнення 41542,60 грн.

Суть рішення і скарги:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Мегабуд” (надалі – ТОВ “Мегабуд”, Позивач) звернулося в господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Голден Принц” (надалі – ТОВ “Голден Принц”, Відповідач) про стягнення заборгованості, пені, річних та інфляційних, на загальну суму 41 542,60 грн., а також витрат, у зв”язку із розглядом даної справи.

Рішенням господарського суду м. Києва від 31.01.2008р. у справі № 47/350 вказаний позов було задоволено частково, а саме: стягнуто з ТОВ “Голден Принц” на користь ТОВ “Мегабуд” 29 687,48 грн. основного боргу, 2 546,62 грн. пені, 5 003,43 грн. витрат у звз”язку з інфляцією, 3% річних в розмірі 1 418,91 грн., а також, 386,56 грн. витрат по сплаті державного мита та 109,79 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Вимоги Позивача про стягнення з Відповідача витрат на оплату адвокатських послуг судом було залишено без розгляду, на підставі п. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, а в іншій частині позову – відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник Відповідача подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення господарського суду міста Києва від 31.01.2008р. у справі № 47/350 та прийняти нове рішення, яким в позові ТОВ “Мегабуд”, відмовити.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення було неповно з”ясовано обставини, які мають значення для справи, та порушено норми процесуального і матеріального права, а саме: ст.ст. 4-3, 4-5 та 65 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України), що є підставами для скасування такого судового рішення.

Під час розгляду справи представник Відповідача надав суду пояснення до апеляційної скарги, в яких зазначив, що судом першої інстанції було також порушено норми матеріального права, а саме: ст.ст. 258 та 625 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), і було подано заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності для стягнення пені і штрафних санкцій.

Позивач, письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав, однак в судовому засіданні зазначив, що рішення господарського суду м. Києва від 31.01.2008р. у даній справі є законним, об”єктивним і таким, що відповідає дійсним обставинам справи, а тому просив залишити це рішення без змін, а подану на нього представником Відповідача апеляційну скаргу – без задоволення.

Разом з тим, в судовому засіданні представником Відповідача було подано до суду письмове клопотання про призначення по справі будівельно-технічної експертизи для встановлення факту неякісного виконання будівельно-підрядних робіт.

Позивач вирішення вказаного клопотання залишив на розсуд суду.

Розглянувши клопотання представника Відповідача про призначення будівельно-технічної експертизи, колегія суддів відмовила в його задоволенні, у зв’язку з його необґрунтованістю та недоцільністю.

Заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, дослідивши та вивчивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вказувалось вище, ТОВ “Мегабуд” звернулося в господарський суд міста Києва з позовом до ТОВ “Голден Принц”, у якому просило стягнути з Відповідача 29 687,48 грн. основного боргу, 5 432,80 грн. пені, 3% річних у розмірі 1 418,91 грн., 5 003,43 грн. витрат від інфляції, 1 000,00 грн. витрат по оплаті послуг адвоката, а також, витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, у зв”язку із виконанням договору підряду, і рішенням господарського суду м. Києва від 31.01.2008р. у справі № 47/350 даний позов було задоволено частково, а саме: стягнуто з ТОВ “Голден Принц” на користь ТОВ “Мегабуд” 29 687,48 грн. основного боргу, 2 546,62 грн. пені, 5 003,43 грн. витрат у звз”язку з інфляцією, 3% річних в розмірі 1 418,91 грн., а також, 386,56 грн. витрат по сплаті державного мита та 109,79 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Вимоги Позивача про стягнення з Відповідача витрат на оплату адвокатських послуг судом було залишено без розгляду, на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України, а в іншій частині позову – відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ “Мегабуд” свої зобов’язання за умовами договору підряду № КИ-040210 від 30.09.2003р., з урахуванням додаткових угод до нього та протоколу погодження від 30.06.2004р., виконав в повному обсязі – на суму 454 157,32 грн., в той час, як ТОВ “Голден Принц” свої зобов’язання за вказаним договором щодо оплати вартості виконаних Позивачем робіт, в строк передбачений договором, повністю не виконав, оплативши виконані роботи тільки на суму 424 469,84 грн. Щодо вимог Позивача про стягнення з Відповідача пені, втрат від інфляції і 3% річних, а також витрат по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, то такі судом першої інстанції було задоволено частково – в розмірі, визначеному за розрахунками суду.

У зв”язку з цим, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог ТОВ “Мегабуд”, з огляду на наступне.

Як правильно було встановлено судом першої інстанції, між ТОВ “Мегабуд” (Підрядник) та ТОВ “Голден Принц” (Замовник), 30.09.2003р. було укладено договір підряду № КИ-040210 (далі – Договір) предметом якого було виконання підрядником оздоблювальних робіт під розважальний комплекс в приміщеннях об”єкту “Фрегат”, за адресою: м. Київ, вул. Електриків (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору склад, опис та вартість робіт до договору наведені в Додатку № 1 (Кошторисі), який є невід’ємною частиною Договору. Роботи по договору виконуються із матеріалів Підрядника (Позивача), якщо інше прямо не передбачено кошторисом. Роботи виконуються згідно Проектної документації, яка надається Замовником (Відповідачем).

Згідно п. 5.1. Договору, Підрядник зобов”язаний виконати передбачені п. 2.1. Договору роботи якісно та у встановлені строки, а Замовник, у свою чергу, зобов’язаний прийняти та оплатити виконані Підрядником роботи, як це передбачено умовами Договору. Останнє передбачено також п. 6.2. Договору, відповідно до якого Замовник зобов”язується прийняти та оплатити виконані Підрядником роботи, як це передбачено даним Договором.

Для виконання робот по Договору, згідно його п. 9., Підрядник закуповує всі необхідні матеріали, відповідно до кошторису.

Також, згідно п. 11.2. Договору, графік розрахунків приведений в Додатку № 2, і сторони погодились з тим, що будь-які платежі по даному Договору здійснюються згідно графіку платежів, на підставі пред’явленого до оплати Підрядником рахунку, протягом 2 (двох) банківських днів з дати пред’явлення такого рахунка до оплати.

Крім того, п. 13.1. Договору передбачалось, що Підрядник зобов’язується виконати роботи, зазначені в Додатку № 1, протягом 115 днів (на 10 лютого 2004 року) від дати початку проведення робіт, як це передбачено в п. 2.2, а Замовник зобов’язується заплатити Підряднику премію в розмірі 53 300,00 грн., у разі виконання робіт у строк.

Приймання-передача виконаних робіт оформлюється актом виконаних робіт по факту їх виконання (п. 14.1. Договору).

В наступному, 06.02.2004р. між сторонами було підписано додаткову угоду № 1 до договору підряду від 30.09.2003р. № КИ-040210, згідно якої Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобов”язання по виконанням укладки плитки в трюмі на об’єкті “Фрегат”, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Електриків, а Замовник, у свою чергу, зобов”язується прийняти та оплатити виконані Підрядником додаткові роботи.

При чому, згідно п. 3.1 додаткової угоди № 1 від 06.02.2004р., загальна вартість робіт по додатковій угоді № 1 складала 12 189,20 грн.

Пунктом 3.2. додаткової угоди № 1 передбачалось, що 9 200,00 грн. (з урахуванням ПДВ), як предоплата, повинна здійснюватись протягом 2 банківських днів з дня підписання даної угоди, а залишок суми оплачується Замовником протягом 2 банківських днів після підписання акта приймання-передачі виконаних робіт.

Крім того, 10.03.2004р. між сторонами було підписано додаткову угоду № 2 до договору підряду від 30.09.2003 року № КИ-040210, відповідно до якої було збільшено обсяги виконання робіт.

Пунктом 3.1. додаткової угоди № 2 була визначена загальна вартість робіт по додатковій угоді № 2 – в розмірі 1 066,55 грн., а п. 3.2. даної додаткової угоди передбачалось, що вказана сума оплачується Замовником протягом 2 банківських днів після підписання акта приймання-передачі виконаних робіт.

Також, 24.03.2004р. між сторонами було підписано додаткову угоду № 3 до договору підряду від 30.09.2003р. № КИ-040210, відповідно до якої збільшено обсяги виконання робіт до 53 314,37 грн. (п. 3.1. додаткової угоди № 3), а п. п. 3.2. даної додаткової угоди передбачалось, що 40 000,00 грн. (з урахуванням ПДВ), як передоплата, повинна здійснюватись протягом 2 банківських днів з дня підписання даної додаткової угоди № 3. Залишок суми оплачується Замовником протягом 2 банківських днів після підписання акта приймання-передачі виконаних робіт.

Крім того, 30.06.2004р. між сторонами було підписано протокол-погодження до договору підряду від 30.09.2003р.у № КИ-040210, яким було змінено кошторис та встановлено нові строки виконання робіт.

Зокрема, п. 2.2. зазначеного протоколу передбачалось, що Підрядник приймає на себе зобов”язання виконати роботи, зазначені в новому додатку № 1, протягом 100 днів, починаючи з наступного дня після підписання даного протоколу-погодження та додатку №1, при умові дотримання замовником порядку платежів, безперебійного забезпечення об”єкта електроенергією та водою та забезпечення температурного режиму в приміщеннях не нижче 5-7о С.

Як було правильно встановлено судом першої інстанції, на виконання взятих на себе Договором зобов”язань, ТОВ “Мегабуд” здійснило оздоблювальні роботи в приміщеннях об”єкта “Фрегат”, що по вул. Електриків в м. Києві.

Факт виконання робіт, вид робіт та їх вартість зафіксована довідками про вартість виконаних підрядних робіт/витрат (типова форма № КБ-3, затв. наказом Державного комітету статистики України та Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 416/299 від 29.12.2000р.) та актами приймання виконаних підрядних робіт:

- довідка про вартість виконаних підрядних робіт/витрат за грудень 2003 року на суму 30 980,88 грн. та акт приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2003 року №07-02-01 на суму 30 980,88 грн.;

- довідка про вартість виконаних підрядних робіт/витрат за березень 2004 року на суму 13 255,76 грн. та акти приймання виконаних підрядних робіт за березень 2004 року №07-02-01/2 на суму 12 189,20 грн. і № 07-02-01/3 на суму 1 066,56 грн.;

- довідка про вартість виконаних підрядних робіт/витрат за червень 2004 року на суму 180 959,10 грн. та акти приймання виконаних підрядних робіт за червень 2004 року № 07-02-01/1 на суму 148 904,53 грн. і № 07-02-01/4 на суму 32 054,57 грн.;

- довідка про вартість виконаних підрядних робіт/витрат за липень 2004 року на суму 112 238,66 грн. та акти приймання виконаних підрядних робіт за липень 2004 року № 07-02-01/4 на суму 21 259,80 грн. і № 07-02-01/1 на суму 90 978,86 грн.;

- довідка про вартість виконаних підрядних робіт/витрат за вересень 2004 року на суму 107 849,69 грн. та акт приймання виконаних підрядних робіт за вересень 2004 року № 07-02-01/1 на суму 107 849,69 грн.;

- довідка про вартість виконаних підрядних робіт/витрат за травень 2006 року на суму 8 873,23 грн. та акт приймання виконаних підрядних робіт за травень 2006 року №07-02-01/1 на суму 8 873,23 грн.

Таким чином, згідно представлених доказів, загальна вартість виконаних Позивачем робіт складає 454 157,32 грн.

Вказане підтверджується також і виписаними ТОВ “Мегабуд” податковими накладними: № 115 від 11.12.2003р. на суму 52 280,64 грн., № 29 від 10.02.2004р. на суму 9200,00грн., № 44 від 12.03.2004р. на суму 40 000,00 грн., № 72 від 05.05.2004р. на суму 100 000,00 грн., № 97 від 30.06.2004р. на суму 23 715,10 грн., № 100 від 05.07.2004р. на суму 79 274,10 грн., № 112 від 29.07.2004р. на суму 120 000,00 грн., № 143 від 30.09.2004р. на суму 20814,25 грн. і № 70 від 31.05.2006р. на суму 8 873,23 грн., а всього, на загальну суму 454 157,32 грн.

В той же час, як видно з виписки банку, на виконання умов договору № КИ-040210 від 30.09.2003р. Замовником було перераховано Підряднику кошти в розмірі: 11.12.2003р. – 52 280,64 грн.; 10.02.2004р. – 9 200,00 грн.; 12.03.2004р. – 40 000,00 грн.; 05.05.2004р. – 100 000,00 грн.; 05.07.2004р. – 2 989,20 грн. і 100 000,00 грн.; 29.07.2004р. – 120 000,00 грн.

Таким чином, згідно представлених доказів, загальна сума перерахованих по Договору Відповідачем на рахунок Позивача коштів складає 424 469,84 грн.

Тобто, розмір заборгованості в даному випадку становить 29 687,48 грн.

Як видно з матеріалів справи, Позивачем було надіслано Відповідачу претензію за вих. № 115 від 11.06.2007р., згідно якої ТОВ “Мегабуд” просило ТОВ “Голден Принц” сплатити вказану суму заборгованості до 20.06.2007р.

Вказана претензія була отримана Відповідачем 15.06.2007р., про що свідчить відмітка уповноваженої особи Відповідача на повідомленні про отримання поштової кореспонденції.

Проте, згідно доводів Позивача, проти чого не заперечував і сам представник Відповідача, відповідь на претензію надіслано так і не було.

Доказів оплати основного боргу в розмірі 29 687,48грн. Відповідач, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, не надав.

В той же час, відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (надалі – ГК України), майнові зобов”язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов”язання, що виникає між суб”єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб”єкт (зобов”язана сторона, у тому числі боржник) зобов”язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб”єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб”єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов”язаної сторони виконання її обов”язку.

Стаття 193 ГК України також встановлює, що суб”єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов”язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно змісту ст.ст. 11, 14 та 509 ЦК України договір, зокрема, є підставою виникнення цивільних прав і обов”язків (зобов”язань), які мають виконуватися у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно змісту ст.ст. 525, 526 та 530 ЦК України, зобов”язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов”язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, в статті 629 ЦК України також зазначається, що договір є обов”язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов”язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов”язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом, а згідно статті 599 ЦК України зобов”язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтями 610 та 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов”язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов”язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов”язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п.п. 1 і 2 ст. 317 ГК України будівництво об”єктів виробничого та іншого призначення, підготовка будівельних ділянок, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення будівництва, прикладні та експериментальні дослідження і розробки тощо, які виконуються суб”єктами господарювання для інших суб”єктів або на їх замовлення, здійснюються на умовах підряду.

Для здійснення робіт, зазначених у частині першій цієї статті, можуть укладатися договори підряду: на капітальне будівництво (в тому числі субпідряду); на виконання проектних і досліджувальних робіт; на виконання геологічних, геодезичних та інших робіт, необхідних для капітального будівництва; інші договори. Загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Статтею 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов”язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов”язується прийняти та оплатити виконану роботу.

При цьому, ст. 854 ЦК України передбачає, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов”язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, – достроково.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ТОВ “Мегабуд” свої зобов”язання за умовами договору підряду № КИ-040210 від 30.09.2003р., з урахуванням укладених до нього додаткових угод та протоколу погодження, виконав в повному обсязі, в той час, як ТОВ “Голден Принц” свої обов’язки по Договору щодо оплати вартості виконаних Позивачем робіт в розмірі 454 157,32 грн. виконав не в повному обсязі, сплативши тільки 424 469,84 грн.

Отже, вимога Позивача про стягнення з Відповідача суми основої заборгованості за виконані роботи по договору підряду № КИ-040210 від 30.09.2003р. в розмірі 29 687,48 грн., є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, Позивач просив суд стягнути з Відповідача пеню в розмірі 5 432,80 грн., 3 % річних в розмірі 1 418,91 грн. і 5 003,43 грн. втрат від інфляції.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов”язання, на вимогу кредитора зобов”язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 230 ГК України визначено поняття штрафних санкцій у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Відповідно до частини 6 статті 231 ГК України штрафні санкції за порушення господарських зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України також встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Як видно з матеріалів справи, пунктом 8.2. Договору передбачалось, що за прострочку оплати роботи Підрядника згідно встановленого сторонами графіку платежу (Додаток № 2), Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі 0,1 % від простроченої до оплати суми за кожен день прострочки.

Оскільки договором підряду № КИ-040210 від 30.09.2003 року не встановлений період, за який має нараховуватись пеня, при визначені її суми слід керуватися приписами частини 6 статті 232 ГК України.

В той же час, відповідно до статті 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Враховуючи те, що Позивачем була заявлена вимога про стягнення з Відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 3% річних та пені, судова колегія констатує, що такі вимоги є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково, згідно зробленого судом першої інстанції розрахунку, виходячи з розміру заборгованості – 29 687,48 грн., а саме: 2 546,62 грн. – пені, 5 003,43 грн. – витрат з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних у розмірі 1 418,91 грн.

Вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 1 000,00 грн. витрат по наданню юридичної допомоги, судом першої інстанції було правомірно залишено без розгляду, на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України, через ненадання Позивачем відповідних доказів щодо таких витрат.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, обов”язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Проте, в даному випадку, Відповідач, всупереч вимог вказаної норми закону, не надав суду апеляційної інстанції належних доказів на підтвердження своїх доводів та вимог, заявлених в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 31.01.2008р., яке було прийнято по даній справі, у зв”язку з повним з”ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду дійсним обставинам справи, а також у зв”язку з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим. Підстав, для скасування або зміни вказаного судового рішення та задоволення апеляційної скарги ТОВ “Голден Принц”, суд апеляційної інстанції не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32 - 34, 36, 47, 91, 92, 99, 101 – 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Голден Принц” залишити без задоволення, а рішення господарського суду м. Києва від 31.01.2008р. у справі № 47/350 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Мегабуд” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Голден Принц” про стягнення 41 542,60 грн. – без змін.

2. Справу № 47/350 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

22.05.08 (відправлено)