Господарський суд
Чернігівської області
м.Чернігів, пр.Миру, 20, тел. 77-99-18
___________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

22 лютого 2008 р.

Суддя Кушнір І.В.   розглянувши матеріали позовної заяви б/н від
21.02.2008р.

Позивач:
ПП ОСОБА_1,АДРЕСА_1

Відповідач:
Регіональне управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації
України у Чернігівській області, вул.Комсомольська, 11,м. Чернігів,14000

Предмет
спору: про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.106 Кодексу
адміністративного судочинства України:

“1. У
позовній заяві зазначаються:

1) найменування  адміністративного  суду,
до якого подається позовна заява;

2) ім'я (найменування)  позивача,
поштова  адреса,  а
також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є;

3) ім'я (найменування)  відповідача,
посада  і місце служби посадової
чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної
пошти, якщо такі відомі;

4) зміст позовних  вимог
і  виклад обставин,  якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

5) у разі необхідності - клопотання про
звільнення від сплати судового
збору;  про  звільнення
від  оплати правової допомоги і
забезпечення надання правової
допомоги,  якщо  відповідний
орган відмовив  особі у
забезпеченні правової допомоги;  про
призначення судової експертизи;  про
витребування доказів;  про виклик свідків
тощо;

6) перелік документів та інших
матеріалів, що додаються.

2. На  підтвердження обставин,  якими обґрунтовуються позовні вимоги,  позивач зазначає докази, про які йому відомо
і які можуть бути використані судом.

3. До
позовної  заяви  додаються
її  копії  та
копії  всіх документів,  що
приєднуються  до  неї,
відповідно  до  кількості відповідачів,  документ про сплату судового збору,  крім випадків, коли його не належить
сплачувати.

4. Позовна заява підписується
позивачем  або  його представником із зазначенням дати її
підписання.

5. Якщо  позовна
заява  подається  представником,  то  у
ній зазначаються ім'я представника, його поштова адреса, а також номер засобу
зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є. Одночасно з позовною заявою
подається довіреність чи інший документ,
що підтверджує повноваження представника.”

Разом
з тим, позов не відповідає вищевказаним вимогам.

Відповідно
до частини 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій України" від 7
лютого 2002 року N3018-III, місцеві господарські суди розглядають справи, що
виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені
процесуальним законом до їх підсудності.

Згідно
п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України:

“ До
початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів
адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до
Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій
та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за
правилами Кодексу  адміністративного
судочинства України.”

Відповідно до ст.12 Господарського
процесуального кодексу України:

“Господарським
судам підвідомчі:

1)
справи у спорах, що виникають
при  укладанні, зміні, розірванні  і виконанні господарських договорів, у тому
числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

-          спорів про приватизації державного
житлового фонду;

-          спорів, що виникають при погодженні
стандартів  та  технічних умов;

-          спорів про встановлення цін на
продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання  робіт),
якщо  ці  ціни
і  тарифи відповідно  до
законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

-          спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного  Суду України та адміністративних судів;

-          інших спорів, вирішення яких
відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до
відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи
за  заявами  органів
Антимонопольного  комітету
України,  Рахункової  палати
з  питань,  віднесених законодавчими актами до їх
компетенції;

4) справи, що виникають  з корпоративних відносин у спорах між
господарським  товариством  та
його  учасником  (засновником, акціонером),  у  тому  числі
учасником,  який вибув,  а також між учасниками (засновниками,
акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням,  діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових
спорів.”

Згідно
ч.ч.1, 3 ст.21 Господарського процесуального кодексу України:

“Сторонами  в
судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть  бути
підприємства  та  організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Відповідачами
є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.”

Згідно
зі статтею 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства,
установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни,
які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою
підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних
прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках,
передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право
також звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб'єктами
підприємницької діяльності.

Статтею
4-1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські
суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження,
передбаченому цим Кодексом, та розглядають справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом".

Таким
чином, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження,
коли склад учасників спору відповідає положенням статті 1 Господарського
процесуального кодексу України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять
господарський характер.

Як вбачається з вищевикладеного,
стороною по справі в господарському суді можуть бути лише підприємства,
установи, організації, які мають статус юридичні особи та громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності,
крім справ, що виникають  з корпоративних
відносин у спорах між господарським
товариством  та  його
учасником

Можливість
бути стороною, яка не має статусу юридичної особи, чинним Господарським
процесуальним кодексом України не передбачена.

Крім того, суд вважає за необхідне
звернути увагу на наступне.

Згідно ч.3 ст.50 Кодексу
адміністративного судочинства України:

“Відповідачем в адміністративній
справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.»

Відповідно
до ч.ч.1.3 ст.48 даного Кодексу:

«1.
Здатність  мати   процесуальні   права
та  обов'язки  в адміністративному   судочинстві
(адміністративна процесуальна правоздатність) визнається  за
громадянами України,  іноземцями,
особами  без  громадянства,
органами  державної влади, іншими державними
органами, органами  влади Автономної
Республіки Крим, органами місцевого самоврядування,  їхніми посадовими і службовими особами,  підприємствами,  установами,
організаціями  (юридичними
особами).

3.
Здатність особисто здійснювати свої
адміністративні процесуальні
права  та  обов'язки,
у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна
процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним
органам, органам влади    Автономної
Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим
особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Разом
з тим, в позові не зазначено, що Позивач є суб'єктом підприємницької діяльності
(зазначена лише нерозшифрована абревіатура ПП), та не додано витягу Державного
реєстратора, який би підтверджував наявність у Позивача даного статусу.

Аналогічно
до позову не доданий витяг Державного реєстратора, який би підтверджував
наявність у Відповідача статусу юридичної особи, його повну справжню назву на
даний момент та адресу місцезнаходження.

Згідно
п.1 ч.1 ст.17 КАСУ:

«Компетенція
адміністративних судів поширюється на:

1) спори фізичних чи  юридичних
осіб  із  суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.»

Відповідно
до ч.3 ст.105 КАСУ:

«Адміністративний
позов може містити вимоги про:

1) скасування  або
визнання  нечинним  рішення відповідача - суб'єкта владних
повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов'язання відповідача -  суб'єкта
владних  повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії;

3) зобов'язання  відповідача - суб'єкта владних повноважень
утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта  владних
повноважень коштів на відшкодування шкоди,  завданої його незаконним рішенням, дією або
бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності
компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.»

Разом
з тим, у позовній вимозі Позивач просить «відмінити»спірне рішення, тобто
позовна вимога не відповідає вищевказаним нормам КАСУ.

Крім
того, безпосередньо в позовній вимозі не зазначено ні дати спірного рішення, ні
повної назви органу, який прийняв дане рішення, ні його суті.

До позову не додано докази, що
підтверджують викладені в позові обставини, а саме: спірне рішення, акт
перевірки, на підставі якого прийняте рішення, та заява Позивача про
направлення марок на експертизу.

Відповідно до п.8 глави 2 розділу ІІІ
Інструкції про касові операції в банках затвердженої Постановою Правління
Національного банку України від 14.08.2003
за N337, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.09.03 р. за
N768/8089:

“Після завершення приймання готівки
клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа)
або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній
платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про
внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування
банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі
здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а
також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки
(штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним
підписом САБ.”

Додана до позовної заяви квитанція
№393/414 від 19.02.08р. не містить відбитка печатки, з якого б вбачалося
найменування банку, який здійснив операцію.

Крім того, слід зазначити наступні
реквізити для зарахування державного мита за розгляд справ у господарському
суді Чернігівської області:

Отримувач             -     Державний бюджет  м. Чернігова

Код ЄДРПОУ         -
2825965

Рахунок                   -      0002

Банк                         -     ГУДКУ в Чернігівській області

МФО                        -     853592

Код платежу           -
22090200

Символ звітності   -
095

З урахуванням викладеного, дана
квитанція не може бути визнана належним документом, що підтверджує сплату
державного мита.

Згідно  ч.1 ст.108 КАСУ:

«Суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє  ухвалу про
залишення  позовної  заяви
без  руху,  у
якій  зазначаються недоліки
позовної  заяви,  спосіб
їх  усунення  і
встановлюється строк,
достатній   для  усунення
недоліків.  Копія  ухвали
про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається  особі, що звернулася із позовною заявою.»

З урахуванням викладеного, суд
вважає, що  подана позовна заява має бути
залишена без руху.

Керуючись
ст. ст. 106,108 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

1.   Позовну заяву залишити без руху.

2.          Позивачу  у строк до 07.03.2008р. включно з супровідним
листом надати   належний документ, що підтверджує сплату
державного мита. Крім того  в 2-з
екземплярах надати:

-          нову позовну заяву з повним
зазначенням, чи є Позивач суб'єктом підприємницької діяльності, з зазначенням
повної справжньої назви Відповідача на даний момент, з позовною вимогою, яка
відповідає ч.3 ст.105 КАСУ, з зазначенням номеру та дати спірного рішення,
повної назви органу, який прийняв дане рішення, та суті рішення;

-          витяг Державного реєстратора, який би
підтверджував наявність у Відповідача статусу юридичної особи, повну справжню
назву Відповідача на даний момент та адресу місцезнаходження;

-          витяг Державного реєстратора, який би
підтверджував наявність у Позивача статусу суб'єкта підприємницької діяльності;

-          спірне рішення, акт перевірки, на
підставі якого прийняте рішення, та заяву Позивача про направлення марок на
експертизу.

3.
Попередити Позивача, що в разі не усунення всіх недоліків у визначений в п.2
ухвали термін, позовна заява буде повернута позивачу згідно п.3 ст.108 Кодексу
адміністративного судочинства України.

4. Дана ухвала може бути оскаржена до
Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку. Про
апеляційне оскарження рішення  суду  першої
інстанції спочатку  подається  заява.
Обґрунтування  мотивів  оскарження
і вимоги до суду апеляційної інстанції
викладаються  в  апеляційній скарзі. Заява  про
апеляційне  оскарження  та
апеляційна  скарга подаються до
адміністративного суду  апеляційної  інстанції
через суд  першої  інстанції,
який  ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається  особою,  яка  її
подає, до суду апеляційної інстанції. Заява
про   апеляційне  оскарження
ухвали  суду  першої інстанції подається протягом п'яти
днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику
особи,  яка її оскаржує, то строк подання
заяви про апеляційне  оскарження  обчислюється
з дня  отримання нею копії
ухвали.  Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається  протягом  десяти
днів  після  подання заяви про апеляційне оскарження.

5.
Дана ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву
не було подано. Якщо було подано
заяву  про  апеляційне
оскарження,  але апеляційна  скарга
не  була  подана
у  строк,  встановлений
цим Кодексом,  постанова або  ухвала
суду  першої  інстанції
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі  подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його  не  скасовано,
набирає  законної  сили
після   закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Кушнір І.В.