Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2008 р.
Справа № 45/379-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слюсарева Л.В., суддя Білоконь Н.Д., суддя
Сіверін В.І.

при секретарі Криворученко О.І.

за участю представників
сторін:

позивача - не
з'явився

відповідачів
-  1)ОСОБА_2., копія пост. дов. №345 від
05.02.07 р. у справі; 2)ОСОБА_2., копія пост. дов. б/н від 01.06.07 р.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 3854 Х/1-12) на
рішення господарського суду Харківської області від 10.12.07 р. у справі №
45/379-07

за
позовом державного
підприємства "Харківський завод електроапаратури", м. Харків,

до 1) фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.
Харків, 2)  товариства з обмеженою
відповідальністю "Агентство нерухомості "Рестріелт", м. Харків,

про
стягнення 15338,50 грн.

встановила:

Державне
підприємство «Харківський завод електроапаратури», позивач, у вересні 2007 р.
звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про
стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, відповідача, на підставі статей
610, 623 Цивільного кодексу України 15338,50 грн. збитків, завданих за період з
01.10.2004р. по 18.09.2007 р. через невиконання
зобов'язань по переоформленню прав забудовника та відведенню земельної
ділянки площею орієнтовно 0,34 га у
зв'язку з придбанням об'єкту незавершеного будівництва АДРЕСА_1 у м.
Харкові.

За цією
позовною заявою ухвалою господарського суду Харківської області від
26.09.2007р. було порушено провадження у справі № 45/379-07, а ухвалою
господарського суду Харківської області від 12.11.2007р. за клопотанням
позивача було залучено до участі у справі другого відповідача -товариство з
обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Рестріелт».

Рішенням господарського суду
Харківської області від 10.12.2007р. у справі № 45/379-07 (суддя  Калініченко Н.В.) у задоволенні позову
відмовлено повністю.
Позивач, не погодившись з цим рішенням, подав до Харківського
апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій росить рішення місцевого
господарського суду скасувати, а позов - задовольнити. Підставами для
скасування рішення позивач вважає
неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне
застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду
обставинам справи.

-2-

Позивач до
апеляційної скарги додав уточнюючий розрахунок суми збитків, згідно з яким
просить стягнути збитки: з першого відповідача - в сумі 9006,15 грн. за період
з 01.10.2004р. по 07.12.2006р., а з другого відповідача - в сумі 6332,35 грн.
за період з 07.12.2006р. по 18.09.2007 р.

Апеляційну
скаргу обгрунтовує, зокрема, тим, що згідно з положеннями частини 2 статті 509,
частини 3 статті 11, статті 377 Цивільного кодексу України, статей 120, 125,
211 Земельного кодексу України, статей 193, 224 Господарського кодексу України
обов"язок вносити плату за користування земельною ділянкою розміром
орієнтовно 0,34 га під об"єктом незавершеного будівництва АДРЕСА_1 у м.
Харкові виник : у першого відповідача - з дати підписання договору
купівлі-продажу об"єкта незавершеного будівництва від 12.10.2001 р.; у
другого відповідача - з дати набрання законної сили рішенням господарського
суду Харківської області від 07.12.2006 р. у справі №40/440-06.

Також вказує на
те, що об"єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 у м. Харкові перебуває
на балансі першого відповідача, однак перший відповідач не надав суду першої
інстанції доказів виконання вимог статті 8 Закону України "Про особливості
приватизації об"єктів незавершеного будівництва" про вжиття у
місячний строк заходів щодо відведення земельної ділянки
несільськогосподарського призначення, на якій розташований об"єкт незавершеного
будівництва.

Крім того,
зазначає, що відповідачі не використовували вищевказану земельну ділянку для
підприємницької діяльності, так як право користування нею не було оформлено
згідно з вимогами чинного законодавства, а тому вони не можуть вважатись
суб"єктами малого підприємництва, які згідно з пунктом 6 постанови КМУ
№507 від 16.03.2000 р. "Про роз"яснення Указу Президента України від
03.07.98 р. №727"  звільняються від
сплати земельного податку за землю, що використовується ними для підприємницької
діяльності.

Перший
відповідач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник у судових
засіданнях проти апеляційної скарги заперечують, просять залишити її без
задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції -без змін.

В обгрунтування
своїх заперечень посилаються, зокрема, на те, що як правове обгрунтування
позову позивачем наведені статті 610, 623 Цивільного кодексу України, які
визначають підстави відшкодування винною стороною збитків у разі невиконання
зобов"язання, тоді як жодних договорів та інших правочинів, згідно з якими
могли б виникнути майнові зобов"язання між позивачем та відповідачами,
ними не укладалось, а належного виконання ФОП ОСОБА_1 умов договору
купівлі-продажу №812 від 12.10.2001 р., за яким був придбаний об"єкт незавершеного
будівництва АДРЕСА_1 у м. Харкові, може вимагати лише інша сторона цього
договору -регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській
області, а не позивач.

Також вказують
на те, що відповідно до вимог статті 13 Закону України "Про плату за
землю" лише договір оренди є єдиною підставою для нарахування  орендної плати та виникнення
зобов"язання по її сплаті, а підставою для нарахування земельного податку
є дані державного земельного кадастру, зміни до якого  "Харківський завод електроапаратури"
повинен був внести після відчудження нерухомого майна, але тільки 21.06.2005 р.
листом №СБО/207 позивач відмовився від свого права користування земельною
ділянкою під об"єктом  незавершеного
будівництва АДРЕСА_1 у м. Харкові у зв"язку з укладенням між РВ ФДМУ
України по Харківській області та ФОП ОСОБА_1 договору купівлі-продажу цього
об"єкта №812 від 12.10.2001 р.

Представник
другого відповідача проти доводів апеляційної скарги також заперечує, вважає
оскаржуване позивачем рішення законним та обгрунтованим,

-3-

просить
залишити його без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції -
без змін.

У судовому
засіданні 21.02.2008 р. було оголошено перерву до 9:45 години 28.02.2008 р. для
виготовлення повного тексту постанови

Колегія суддів
дослідила матеріали справи, вислухала пояснення представників сторін,
перевірила правильність застосування місцевим господарським судом при прийнятті
оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права та дійшла
висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення
господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, виходячи з
наступного.

Як свідчать
матеріали справи та було встановлено господарським судом першої інстанції,
12.10.2001 р. між регіональним відділенням Фонду державного майна України по
Харківській області, продавцем, та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1,
покупцем, було укладено договір купівлі-продажу № 812, згідно з умовами якого
продавець передав у власність покупцеві за обумовлену в договорі ціну
об"єкт незавершеного будівництва „Корпус № 51.2 (ТНС)” ДП „Харківський
завод електроапаратури” по АДРЕСА_1 у м. Харкові, який розташований на
земельній ділянці розміром орієнтовно 0,34 га.

14.04.2003 р.
сторонами вищевказаного договору було укладено додаткову угоду до нього №1,
пунктом 3 якої покупець зобов'язався переоформити права забудовника, вирішити
питання відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,34 га, узгодити її
остаточний розмір з відповідною місцевою радою згідно з чинним законодавством,
завершити будівництво та ввести об'єкт в експлуатацію до 01.12.2006 р.

Рішенням
господарського суду Харківської області від 07.12.2006 р. по справі № 40/440-06
за позовом ТОВ "Агенство нерухомості "Рестріелт" до ФОП ОСОБА_1
про визнання права власності було визнано за ТОВ "Агенство нерухомості
"Рестріелт" право власності на об'єкт незавершеного будівництва
"Корпус №51.2 (ТНС)" ДП „Харківський завод електроапаратури” по
АДРЕСА_1 у м. Харкові.

Виходячи зі
змісту позовної заяви, позивач посилається як на підставу задоволення позову на
порушення першим відповідачем пункту 5.3 додаткової угоди від 14.04.2003 р. №1
до договору купівлі-продажу №812 від 12.10.2001 р. та статей 610, 623
Цивільного кодексу України, положення яких встановлюють поняття порушення
зобов"язання та порядок відшкодування збитків, завданих порушенням
зобов"язання.

Відповідно до
статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Однак, як
вбачається з матеріалів справи та вірно встановив місцевий господарський суд,
позивачем не доведено факту існування договорів та інших правочинів між по зивачем
та відподідачами, з яких  між ними могли
б виникти майнові або інші зобов'язання, а сторонами договору купівлі-продажу
№812 від 12.10.2001 р. та додаткової угоди до нього від 14.04.2003 р. №1, на
порушення умов яких посилається позивач у позовній заяві, є тільки перший
відповідач та регіональне відділення Фонду державного майна України по
Харківській області.

Під час
розгляду справи в господарському суді першої інстанції позивач підстав позову
не змінював, а зазначення в апеляційній скарзі інших підстав для відшкодування
збитків не може вважатися обгрунтованим та братися апеляційним судом до уваги,
оскільки відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального
кодексу України позивач вправі змінити предмет або підставу позову лише до
прийняття рішення у справі, що позивачем зроблено не було.

Тому, на думку
судової колегії, місцевий господарський дійшов вірного висновку про відсутність
у першого та другого відповідачів майнових чи інших зобов"язань перед
позивачем та про відсутність у них обов"язку відшкодування позивачеві

-4-

15338,50 грн.
збитків на підставі статтей 610, 623 Цивільного кодексу України.

Загальні ж
підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166
Цивільного кодексу України, частиною 1-ю якої
встановлено, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної чи  юридичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частиною 2  цієї
статті  особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її
вини.

Виходячи  зі змісту
цієї норми,  цивільно-правова
відповідальность за завдання майнової шкоди наступає за наявності цивільного
правопорушення, яке складається з наступних елементів: наявність майнової
шкоди, протиправна поведінка (дії чи бездіяльність) заподіювача, причинний
зв"язок між протиправною поведінкою та
майновою шкодою, вина. За загальним правилом, з урахуванням статті 33
Господарського процесуального кодексу України, відповідно до статті 1166
Цивільного кодексу України позивач повинен довести факт протиправної поведінки
особи, що завдала шкоди (її розмір) та причинний зв"язок між ними.

Наявність такої
умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв"язок між
протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю
встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку
покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що
спричинила шкоду.

Однак позивач,
пред"являючи позов про відшкодування 15338,50 грн. збитків у вигляді
сплаченої ним суми земельного податку за користування земельною ділянкою під
об"єктом незавершеного будівництва «Корпус № 51.2 (ТНС)» по АДРЕСА_1 у м.
Харкові, не довів того, що невирішення першим відповідачем згідно з умовами
договору купівлі-продажу № 812 та додаткової угоди до нього №1 від 14.04.2003
р. питання відведення земельної ділянки під цим об"єктом безпосередньо
спричинило сплату позивачем земельного податку у сумі 15338,50 грн., оскільки
позивачем не доведено неможливості вчинення ним дій, які б звільнили його від
сплати земельного податку за спірний період, як то добровільної відмови в
порядку  статті 141 Земельного Кодексу
України від права користування земельною ділянкою під об"єктом
незавершеного будівництва у зв"язку з укладенням договору купівлі-продажу
№ 812 від 12.10.2001 р. та додаткової угоди №1 від 14.04.2003 р. або вчинення
дій, спрямованих на укладення з відповідачами угод на відшкодування земельного
податку.

З матеріалів
справи вбачається, що після укладення між РВ ФДМУ по Харківській області
(продавцем) та ФОП ОСОБА_1. (покупцем) договору купівлі-продажу від 12.10.2001
р. № 812 та додаткової угоди №1 від 14.04.2003 р., позивач, який у зв"язку
з їх укладенням перестав бути користувачем земельною ділянкою площею орієнтовно
0,34 га по АДРЕСА_1 у м. Харкові, тільки 21.06.2005р. листом № СБО/207
відмовився від свого права користування цією земельною ділянкою у зв"язку
з укладенням вище зазначених правочинів.

Тому
господарський суд першої інстанції цілком обгрунтовано відмовив у задоволенні
позову про стягнення  з відповідачів
15338,50 грн. збитків.

Таким чином,
приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд повністю дослідив
обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми
матеріального та процесуального права, підстави для скасування цього рішення
відсутні.

Враховуючи
викладене та керуючись статтями 22, 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103,
статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

-5-

постановила:

Апеляційну
скаргу залишити без задоволення.

Рішення
господарського суду Харківської області від 10.12.2007 р. у справі № 45/379-07
залишити без змін.

Повний текст
постанови оголошено у судовому засіданні 28.02.2008 р.

Головуючий суддя                        (підпис)                         Слюсарева Л.В.

Суддя                               (підпис)                         Білоконь Н.Д.

Суддя                              (підпис)                         Сіверін В.І.