ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.03.08 р.                     Справа № 26/47

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді - Приходько І. В.;

при секретарі судового засідання – Ярош В. В.;

за участю представники сторін:

від позивача – Царенко О. В. - довіреність;

від відповідача – Безщасна Г. В. - довіреність;

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом - відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Харцизькі електричні мережі м. Харцизьк,

до державного підприємства „Зуївська експериментальна теплоелектроцентраль” м. Зугрес,

про стягнення заборгованості в сумі 109 528, 08 грн., пені у розмірі 5 125,56 грн., інфляційних витрат у розмірі 4 950,56 грн., 3 % річних у розмірі 421,32 грн., -

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду звернувся позивач - відкрите акціонерне товариство „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Харцизькі електричні мережі м. Харцизьк, з позовом до відповідача - державного підприємства „Зуївська експериментальна теплоелектроцентраль” м. Зугрес, про стягнення заборгованості за спожиту активну електроенергію в сумі 81 672, 10 грн., реактивну електроенергію в сумі 8 165,26 грн., екологічну складову в сумі 14 342,72 грн., ПДВ в сумі 5 348 грн., інфляційні в сумі 4 950,56 грн., 3% річних в сумі 421,32 грн. та пеню в сумі 5 125,56грн. за договором про постачання електричної енергії № 15 від 01.11.2005 р. ( далі - Договір ).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на Договір, додаткову угоду про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості № 192-Г від 28.09.2007р. (далі - Угода), розрахунок заборгованості, акт звіряння взаємних розрахунків, невиконання відповідачем своїх зобов’язань.

Відповідач у судовому засіданні та відзиві № 590/юр від 28.03.2008р. позов визнав частково: в частині стягнення заборгованості за активну електроенергію на суму 81 672, 10 грн., реактивну електроенергію на суму 8 165,26 грн., екологічну складову на суму 14 342,72 грн., ПДВ на суму 5 348грн., інфляційні на суму 3 716,53 грн., 3% річних на суму 348,90 грн. та пеню на суму 2 245,64 грн. В обґрунтування посилався на невірний розрахунок позивачем інфляційних, 3 % річних та пені.

Розглянув матеріали справи, додатково представлені документи, заслухав пояснення сторін, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є зокрема договори та інші правочини.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір про постачання електричної енергії № 15 від 01.11.2005р., згідно з яким постачальник (позивач) зобов’язався постачати споживачу (відповідачу) електроенергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобов’язався сплачувати одержану електроенергію та здійснювати інші платежі згідно з умовами договору.

Згідно положень п.6.5 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року N28, 28.09.2007р. сторони уклали додаткову угоду про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості №192-Г. Відповідно до вказаної Угоди, яка є невід’ємною частиною Договору (п.5.3 Угоди), сторони узгодили графік погашення заборгованості за спожиту електроенергію у сумі 120 972,21грн., у тому числі за активну, реактивну енергію, екологічну складову та ПДВ, що утворилась за період з 2000 р. по 2007 р.

Згідно п.п. 2.1.1, 2.1.2 Угоди споживач (відповідач) зобов’язався починаючи з 28.09.2007 р. щомісячно протягом трьох місяців (тобто до 28.12.2007р.) до 20 числа місяця перераховувати на рахунок Кредитора (позивача) платіж з реструктуризованої суми, за яким наступив строк оплати з обов’язковим перерахуванням коштів за поточне споживання активної та реактивної електроенергії – 100% відповідно до основного Договору.

Угоді набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов’язань (п. 4.1 Угоди).

Приймаючи рішення, суд враховує наступне.

Як визначено положеннями ст.193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

Аналогічні положення містить ст.526 Цивільного кодексу України.

Внаслідок несвоєчасної оплати реструктуризованого боргу з боку відповідача станом на теперішній час виник борг за спожиту активну електроенергію в сумі 81 672, 10 грн., реактивну електроенергію в сумі 8 165,26грн., екологічну складову в сумі 14 342,72 грн. та ПДВ в сумі 5 348 грн., що підтверджується матеріалами справи (акт звіряння взаємних розрахунків, підписаний та скріплений печатками сторін) та по суті не заперечується відповідачем.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у сумі 109 528,08 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також сплатити 3 % річних від простроченої суми.

Позивачем заявлено до стягнення інфляційні в сумі 4 950,56 грн., що нараховані ним за період з листопада 2007р. по 31.01.2008р.

Згідно Листа Верховного Суду України від 03.04.97р. N62-97р, при застосуванні індексу інфляції варто мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно треба вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

З огляду на зазначене, позивачем невірно було здійснено розрахунок інфляційних, тому позовні вимоги в цієї частині підлягають задоволенню на суму 3 716,53грн. В решті позовних вимог щодо стягнення інфляційних в сумі 1 234,03 грн. суд відмовляє.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення 3% річних в сумі 421,32грн.

Згідно п.п. 2.1.1, 2.1.2 Угоди споживач (відповідач) зобов’язався починаючи з 28.09.2007р. щомісячно протягом трьох місяців (тобто до 28.12.2007р.) до 20 числа місяця перераховувати на рахунок Кредитора (позивача) платіж з реструктуризованої суми.

Відповідно до п. 3.5 нарахування штрафних санкцій здійснюється Кредитором у разі прострочення сплати боргу на 10 днів.

Тобто, нарахування суми 3 % річних повинно було здійснюватись з 01.12.2007р. на 62 дні. Отже, позов в цієї частині підлягає задоволенню частково на суму 348,90 грн. В решті вимог про стягнення 3% річних на суму 72,42 грн. суд відмовляє.

Що стосується позовних вимог про стягнення пені у сумі 5 125,56 грн. за прострочення платежів, суд приходить до висновку, що вони підлягають також частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Умовами Угоди (п. 3.5) у разі прострочення на строк понад 10 днів від дати, до якої мав бути здійснений щомісячний платіж, кредитор має право нарахувати пеню на весь період прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на дату, коли повинен бути здійснений платіж, від простроченого платежу за кожен день прострочення.

Суд прийшов до висновку про наявність основного боргу в сумі 109 528,08 грн., яка утворилась за період з грудня 2007 р. по січень 2008 р.

Як убачається з матеріалів справи, при розрахунку пені позивачем було замість подвійної облікової ставки НБУ застосовано розмір пені в 1% від простроченої суми за кожен день прострочення всупереч умовам п. 3.5 Угоди.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” розмір пені, який встановлюється за згодою сторін, не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З огляду на зазначене, вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню на суму 2 245,64 грн. з застосуванням подвійної облікової ставки НБУ за 62 дні прострочки. В решті вимог про стягнення пені в сумі 2 879,92 грн. суд відмовляє.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у порядку передбаченому ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі статей 11, 526, 625 Цивільного кодексу України, статей 193, 230 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Частково задовольнити позовні вимоги відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Харцизькі електричні мережі м. Харцизьк, до відповідача - державного підприємства „Зуївська експериментальна теплоелектроцентраль” м. Зугрес, про стягнення заборгованості за спожиту активну електроенергію в сумі 81 672, 10 грн., реактивну електроенергію в сумі 8 165,26грн., екологічну складову в сумі 14 342,72 грн., ПДВ в сумі 5 348грн., інфляційні в сумі 4 950,56грн., 3 % річних в сумі 421,32 грн. та пені в сумі 5 125,56 грн.

2. Стягнути з державного підприємства „Зуївська експериментальна теплоелектроцентраль” (86783, Донецька область, м. Зугрес, вул. Станційна, 1, ) на користь відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” (84600, Донецька область, м. Горлівка, пр. Леніна, 11, ) в особі структурної одиниці Харцизькі електричні мережі (86700, Донецька область, м. Харцизьк, вул. Адамця, 58, ) р/р 92 в ОПЕРВ філії ДОУ ВАТ „Ощадбанк”, МФО 335106) заборгованість за спожиту активну електроенергію в сумі 81 672, 10 грн., екологічну складову в сумі 14 342,72 грн. та ПДВ в сумі 5 348 грн.

3. Стягнути з державного підприємства „Зуївська експериментальна теплоелектроцентраль” (86783, Донецька область, м. Зугрес, вул. Станційна, 1, ) на користь відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” (84600, Донецька область, м. Горлівка, пр. Леніна, 11, ) в особі структурної одиниці Харцизькі електричні мережі (86700, Донецька область, м. Харцизьк, вул. Адамця, 58, , р/р 5311 в відділенні ПІБ м. Харцизька, МФО 334345) заборгованість за спожиту реактивну електроенергію в сумі 8 165,26грн., інфляційні в сумі 3 716,53 грн., 3% річних в сумі 348,90 грн. та пеню в сумі 2 245,64грн.

4. Відмовити у задоволенні позовних вимог відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Харцизькі електричні мережі м. Харцизьк, до відповідача - державного підприємства „Зуївська експериментальна теплоелектроцентраль” м. Зугрес, про стягнення інфляційних в сумі 1 234,03грн., 3 % річних в сумі 72,42 грн. та пені в сумі 2 879,92грн.

5. Стягнути з державного підприємства „Зуївська експериментальна теплоелектроцентраль” (86783, Донецька область, м. Зугрес, вул. Станційна, 1, ) на користь відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” (84600, Донецька область, м. Горлівка, пр. Леніна, 11, ) в особі структурної одиниці Харцизькі електричні мережі (86700, Донецька область, м. Харцизьк, вул. Адамця, 58, , р/р 5311 в відділенні ПІБ м. Харцизька, МФО 334345) витрати по сплаті державного мита в сумі 1158,39 грн. та витрати по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 113,88 грн.

Видати наказ після вступу рішення у законну силу.

У судовому засіданні за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення підписано 03.04.2008р.

Суддя Приходько І.В.

Пом. с.: Давидовська Т.В.

Надруковано 3 прим.:

1 прим. – позивачу;

1 прим. – відповідачу;

1 прим. – у справу.