КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
№ 16/218
міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:
судді:                    Писаної  Т.О
(доповідач по справі),
суддів:
при секретарі судового
засідання Рустам'яні
ОСОБА_3 -представник за
дов. б/н від 21.11.07 р.;
ОСОБА_4 - представник за
дов. № 1587 від 10.12.07 р.;
відповідача -2: Білий
С.В. -представник за дов.  б/н від
третьої особи: Філінська
Т.А. -представник за дов. б/н від 09.01.07 р.,
матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Маранта,
LTD»на ухвалу господарського суду Черкаської області від 25.12.2007р. у справі
№16/218 (суддя Спаських Н.М.)
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Київ,
до           1. товариства з обмеженою
відповідальністю «Славнафта», м. Дніпропетровськ,
2. товариства з обмеженою відповідальністю «Маранта, LTD»,
підприємство «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації, м.
про               визнання права власності на
грудня 2007 року суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «Славнафта»та товариства з обмеженою відповідальністю
«Маранта, LTD»про визнання права власності. Одночасно, в позовній заяві позивач
просив суд забезпечити позов.
господарського суду Черкаської області
від 25.12.2007 року було прийнято позовну заяву до розгляду та порушено
провадження у справі, вжито заходів забезпечення позову і заборонено ТОВ
«Славнафта»вчиняти правочини та відчужувати будь-яким способом приміщення АЗС
за адресою Черкаська область, Золотоніський район, сільська рада Піщанська, 101
км. автомобільної дороги Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя.
погоджуючись із даною ухвалою місцевого суду, товариство з обмеженою
відповідальністю «Маранта, LTD»звернулось до Київського міжобласного
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 25.12.2007 р.,
посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.
скаржника (відповідача-2) в судовому засіданні, яке відбулось 22.04.2008р.,
уточнив свою апеляційну скаргу в частині скасування саме заходів забезпечення
не направив своїх представників у судове засідання, про дату, час і місце
розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд
надав відзив на апеляційну скаргу, його представник у судовому засіданні проти
вимог апеляційної скарги заперечив, оскільки вважає її необґрунтованою, а
оскаржену ухвалу суду першої інстанції законною.
третьої особи у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.
матеріали справи та наявні докази, заслухавши пояснення представників сторін,
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість
рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно
ч. 1 ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених
у цьому розділі.

Відповідно
до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його
заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до
забезпечення позову. При цьому, за змістом вказаної норми, забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких
заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського
суду.

Забезпечення
позову є засобом, що гарантує виконання майбутнього рішення господарського
суду. Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у
подальшому гарантується виконання судових актів та за своєю природою
відрізняється від  цивільно-правових
засобів забезпечення виконання зобов'язань, оскільки має не добровільний, а
владний характер і ґрунтується на судовому акті.

Забезпечення
позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи
охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Майнові
права-суб'єктивні права учасників правовідносин, пов'язані з володінням,
користуванням і розпорядженням майном, а також із матеріальними (майновими)
вимогами, що виникають між учасниками цивільного обігу з приводу розподілу
цього майна та обміну.

Відповідно
до роз'яснень Вищого арбітражного суду України від 23.08.1994р. №02-5/611 «Про
деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», умовою
застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване
припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим
виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю
або погіршення за якістю майна на момент виконання рішення.

Обґрунтування
необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими
пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. До предмета доказування в
даному випадку входять: факти про наявність у боржника-відповідача майна або
наявність такого майна, що належить божнику, в інших осіб; ймовірність
припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до
нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на
момент виконання рішення.

Окрім
того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести
адекватність засобу забезпечення позову.

Враховуючи
наведене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано
вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу-2 вчиняти
правочини та відчужувати будь-яким способом приміщення АЗС.

Як
зазначено в тексті оскарженої ухвали, без вжиття заходів забезпечення позову
спірне приміщення може бути відчужено без згоди позивача, що може утруднити
виконання рішення суду. Висновок місцевого господарського суду про можливі
складнощі з виконанням судового рішення колегія суддів вважає вірним, оскільки
таке припущення є досить обґрунтованим.

Колегія
суддів вважає, що для забезпечення позову та недопущення у майбутньому
складнощів з виконанням  судового
рішення, суд першої інстанції застосував вірний засіб, що гарантує виконання
майбутнього рішення господарського суду та запобігатиме можливим порушенням
майнових прав власника спірного майна.

Обов'язок
доказування та подання доказів, відповідно до ст. 33 ГПК України, розподіляється
між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, якими
обґрунтовуються його заперечення. Апелянтом не доведено неправомірність
застосування судом першої інстанції заходів забезпечення позову.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 66, 99, 101, 103, 104, 105, 106  ГПК України, Київський міжобласний
апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          Апеляційну скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю «Маранта, LTD»на ухвалу господарського суду Черкаської області
від 25.12.2007р. у справі №16/218
залишити без задоволення.

2.          Ухвалу господарського суду Черкаської області від
25.12.2007р. у справі №16/218  залишити
без змін.

Матеріали
справи повернути до господарського суду
Черкаської області.

Головуючий
суддя:
Писана  Т.О

Судді:

Мостова  Г. І.

Фаловська  І.М.

Дата відправки  24.04.08