ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м У к р а ї н и
РІШЕННЯ

01 липня 2008 р.           Справа 11/55-08

за позовом спілки співвласників майна реорганізованого КСП ім.. Желюка, с. Тиманівка Тульчинського району

товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія-СТ», м. Вінниця

до приватного підприємства «Тиманівський цегельний завод», с. Тиманівка

Тульчинського району

про усунення перешкод у праві розпорядження майном.

Суддя В. Матвійчук

при секретарі судового засідання Т. Кармаліта, за участю представників сторін:

від І позивача - Н. Костюк голова спілки;

від ІІ позивача - О. Маценко за довіреністю;

від відповідача -           не з‘явився.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про зобов‘язання ПП «Тиманівський цегельний завод» не чинити перешкод Спілці співвласників майна реорганізованого КСП ім. Желюка у праві розпорядження майном цегельного заводу, розташованого за адресою: вул. Заболотного, 1, с. Тиманівка Тульчинського району Вінницької області.

Позов мотивовано тим, що 12.10.2006р. між Спілкою та ПП «Тиманівський цегельний завод»укладено договір оренди майна, у відповідності до якого з пайового фонду громадян співвласників майнових паїв в оренду відповдіачу було передано цегельний завод з відповідним майном. За час оренди майна відповідач порушував свої зобов‘язання згідно укладеного договору оренди майна та не виконував взятих на себе обіцянок перед громадою с. Тиманівки, а саме без оформлення дозвільних документів та отримання відповідних ліцензій почав розробляти кар‘єр та видобувати глину, хоча надра є державною власністю та належать територіальній громаді с. Тиманівки. В зв‘язку з цим громадянами співвласників майнових паїв було прийнято рішення про продаж цегельного заводу іншій особі. 11.04.2008р. відбулися збори співвласників майна реорганізованого КСП ім. Желюка на яких було прийнято рішення про продаж цегельного заводу ТОВ «Мрія-СТ». 12.04.2008р. між Спілкою та ТОВ «Мрія-СТ»укладено договір купівлі-продажу об‘єкту нерухомості. З метою належного оформлення приймання-передачі вказаного об‘єкту було вирішено провести процедуру інвентаризації майна заводу. Проте відповідач почав чинити перешкоди в доступі комісії та територію заводу. Крім того, відповідач починає проводити дії по демонтажу та вивезенню обладнання та майна цегельного заводу, чим порушує право позивача на володіння, користування та розпорядження належним йому майном.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. В поясненнях поданих до суду вказує, що зобов‘язання щодо сплати орендної плати за договором відповідачем виконуються, претензій зі сторони орендодавця відносно порядку виконання умов договору немає. Стосовно тверджень позивачів про відсутність охорони на території об‘єкту оренди зазначає, що 12.10.2006р. відповідним наказом на його території встановлено охорону, в підтвердження чого надав копію витягу з наказу № 1а від 12.10.2006р.. Щодо посилань позивачів на розкрадання майна заводу та створення перешкод в доступі на територію заводу, відповідач зауважує, що жодних перешкод стосовно реалізації власником своїх прав не чиниться. Представники Спілки мають безперешкодний доступ до майна заводу, що підтверджується відповідним актом ревізії від 19.05.2008р., який також спростовує факт розкрадання майна.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, повно та всебічно з‘ясувавши обставини справи та оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступне.

12 жовтня 2006 року між Спілкою співвласників майна реорганізованого КСП ім. Желюка та приватним підприємством «Тиманівський цегельний завод»укладено договір оренди об‘єкту нерухомості –цегельного заводу, який розташований за адресою: вул. Заболотного, 1, с. Тиманівка, Тульчинський район, Вінницька область.

Відповідно до умов договору позивач протягом 10-ти днів з моменту підписання даного договору зобов‘язується передати, а відповідач прийняти в строкове платне користування майно вартістю 102 888 грн..

Пунктом 5.3 договору визначено, що об‘єкт що орендується вважається переданим в оренду з моменту підписання акту здачі-приймання. 12.10.2006р. між сторонами підписано акт приймання-передачі основних засобів, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв майно в ньому вказане.

Відповідно до п. 3.1 договору, термін оренди складає два роки і одинадцять місяців з моменту прийняття об‘єкту, що орендується, згідно акту прийому-передавання.

Разом з тим, 11 квітня 2008 року відбулися збори співвласників майна реорганізованого КСП ім. Желюка на яких було прийнято рішення про продаж цегельного заводу ТОВ «Мрія-СТ». 12 квітня 2008 року, на підставі вказаного рішення, між Спілкою співвласників майна та ТОВ «Мрія –СТ»укладено договір купівлі-продажу об‘єкту нерухомості –цегельного заводу.

Відповідно до частини першої статті 759 ЦК України та частини першої статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендарю) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

В силу ст.. 795 цього Кодексу передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 284 ГК України встановлено, що істотними умовами договору оренди є, зокрема, строк, на який укладається договір оренди.

Статтею 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Чинність даного договору припиняється внаслідок, зокрема, - закінчення строку, на який його було укладено, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду.

Як свідчать матеріали справи, договір оренди є чинним, строк його дії не сплив, а тому відповідач правомірно користується орендованим об‘єктом.

Крім того, зі змісту ч. 3 ст. 284 ГК України в контексті з вимогами ст. 770 ЦК України випливає, що перехід права власності на орендоване майно, не є підставою для зміни умов або розірвання чи припинення договору оренди, а тому він зберігає свою чинність для нового власника орендованого майна.

Щодо договору купівлі-продажу цегельного заводу від 12.04.2008р., слід зазначити, що в силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 цього Кодексу договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Як вбачається з копії договору наданого позивачами (а.с. 14), сторонами не дотримано приписів вказаної норми щодо нотаріального посвідчення та державній реєстрації договору, а отже він не відповідає приписам ст. 203 ЦК України, що в свою чергу є підставою для визнання договору недійсним.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону та договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Твердження позивача про те, що відповідачем проводиться демонтаж і вивезення обладнання та майна цегельного заводу та видобування глини суд не бере до уваги, оскільки позивачами не надано доказів в підтвердження наведених обставин, тоді як відповідно до ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 43 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об‘єктивному дослідженні.

Враховуючи, що позивачами не надано будь яких інших доказів в підставу своїх вимог, а тому суд вважає, що в позовних вимогах, з підстав викладених в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального Кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову спілки співвласників майна реорганізованого КСП ім.. Желюка та товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія-СТ»про зобов‘язання ПП «Тиманівський цегельний завод» не чинити перешкод Спілці співвласників майна реорганізованого КСП ім. Желюка у праві розпорядження майном цегельного заводу, розташованого за адресою: вул. Заболотного, 1, с. Тиманівка Тульчинського району Вінницької області відмовити.

рішення оформлене та підписане 04. 07.2008р.

Суддя                                          В. Матвійчук

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 –І позивачу

3 –ІІ позивачу

4 - відповідачу