ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2008 р.

№ 6/283-07-7381

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. –головуючого

Волковицької Н.О.

Рогач Л.І.

за участю представників сторін:

позивача

не з'явився, про час і місце слухання

справи повідомлений належним чином

відповідача

не з'явився, про час і місце слухання

справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Болградської міської ради Одеської області

на постанову

від 20.11.2007 року Одеського апеляційного господарського суду

у справі

№ 6/283-07-7381 господарського суду Одеської області

за позовом

Болградської міської ради

до

Болградської районної спілки споживчих товариств

про

знесення самовільного будівництва

ВСТАНОВИВ:

Болградська міська рада звернулася до господарського суду Одеської області з позовом до Болградської районної спілки споживчих товариств про знесення самочинно збудованих дев’яти магазинів для реалізації продовольчих товарів на території ринку Болградської райспоживспілки за адресою: Одеська область, м. Болград, вул. Асена Христєва, 29.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не було одержано рішення виконкому Болградської міської ради про дозвіл на будівництво вказаних магазинів.

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.10.2007 року у задоволенні позову відмовлено.

За апеляційною скаргою Болградської міської ради судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.11.2007 року залишене без змін з тих самих підстав.

Не погоджуючись із прийнятими судовими актами, Болградська міська рада звернулася до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.11.2007 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

07.03.2008 року позивач звернувся до Вищого господарського суду України із заявою про відмову від касаційної скарги, яка колегією суддів не приймається з підстав, зазначених у статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши суддю –доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові у даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів переглядає за касаційною скаргою (поданням) та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи 10.03.2005 року Болградська районна спілка споживчих товариств звернулася до Болградської міської ради з клопотанням про надання дозволу на реконструкцію існуючого навісу для реалізації кондитерських виробів під проектування та будівництво дев’яти магазинів для реалізації продовольчих товарів, розташованого на території ринку за адресою: Одеська область, м.Болград, вул. Асена Христєва, 29.

Рішенням Виконавчого комітету Болградської міської ради № 169 від 14.04.2005 року було надано згоду Болградській райспоживспілці на попередній вибір земельної ділянки на реконструкцію вказаного навісу, з подальшим узгодженням з районним відділом земельних ресурсів, природоохоронної та санітарно-епідеміологічної служби, відділом містобудування та архітектури Болградської районної державної адміністрації, та затвердженням даного питання на черговій сесії Болградської міської ради.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із недоведеності здійснення Болградською районною спілкою споживчих товариств самочинного будівництва.

Висновок судів обґрунтований посиланням на пункт 2.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт (затверджено наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 року N 273, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.12.2000 року за N 945/5166), яким встановлений перелік документів, що повинні бути надані забудовником (замовником) до інспекції Держархбудконтролю для одержання дозволу на виконання будівельних робіт.

Дозволом №161 від 20.10.2005 року на виконання будівельних робіт по реконструкції існуючого навісу для реалізації кондитерських виробів в магазин (блок з дев’яти секцій) для реалізації продовольчих товарів відповідно до затвердженої проектної документації, який і став підставою для здійснення робіт по реконструкції вказаного навісу, постановою господарського суду Одеської області від 22.06.2007 року у справі № 9/155-07-4193А, якою визнані необґрунтованими вимоги Болградської міської ради про визнання недійсним дозволу №161 від 20.10.2005 року на виконання будівельних робіт, виданого інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Болградської районної державної адміністрації, рішенням Болградської міської ради №660-ХХІІІ від 05.02.2002 року, яким оформлено право власності на об'єкти нерухомого майна за ринком райспоживспілки, у тому числі і на об'єкти, мова про реконструкцію яких йшла в рішенні Виконкому Болградської міської ради №169 від 14.04.2005 року.

Касаційна інстанція не може погодитись з таким висновком, оскільки його здійснено без встановлення всіх обставин, необхідних для вирішення даного спору по суті та застосування відповідного законодавства.

Так, як зазначалось вище предметом спору у даній справі є знесення самочинно збудованих 9 магазинів за адресою вул. Асена Христєва, 29 у місті Болграді, Одеської області.

Відповідно до частини 1 статті 376 Цивільного кодексу України будівлі, споруди або інше майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Отже, цей спір безпосередньо пов'язаний із землекористуванням і для вирішення по суті судам насамперед необхідно було встановити чи є спірні будівлі самовільними, для чого слід було встановити та надати оцінку наступним обставинам: де фактично знаходяться спірні магазини. На якій ділянці вони розташовані;на якій підставі відповідач використовує цю земельну ділянку (чи дозволяє мета використання здійснювати будівництво).

При цьому слід мати на увазі, що порядок набуття права користування земельною ділянкою регламентований статтею 125 Земельного кодексу України.

Крім того, розглядаючи спір по суті суди не звернули увагу на те, що позивач свої вимоги обґрунтував посиланням як на пункт 1 так і на пункт 4 статті 376 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим судам необхідно було також дослідити питання про порушення будівельних норм та правил.

Касаційна інстанція також вважає за необхідне зазначити, що розглядаючи дану справу суди не звернули уваги на те, що згідно свідоцтва від 14.02.2002 року право власності на комплекс будівель, який налічує більш 50 одиниць, зареєстроване за Болградською районною споживчою спілкою, а акт на право постійного користування землею видано Болградському колгоспному ринку; рішенням №169 від 14.04.2005 року надано згоду на попередній вибір земельної ділянки для реконструкції існуючого навісу під проектування та будівництво 9 магазинів, а дозвіл №161 від 20.10.2005 року стосується реконструкції існуючого навісу в магазин.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що господарськими судами першої та апеляційної інстанції при розгляді справи та прийнятті судових рішень не взято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, що, враховуючи суть спору, свідчить про не з’ясування судом всіх обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення господарського спору. Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Неповне з’ясування всіх обставин справи, які мають значення для справи, дає підстави для скасування ухвалених у справі судових рішень та передачі справи на новий розгляд, під час якого необхідно правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Одеської області від 15.10.2007 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.11.2007 року у справі № 6/283-07-7381 господарського суду Одеської області скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Касаційну скаргу Болградської міської ради Одеської області задовольнити частково.

Головуючий суддя                                                  Т. Дроботова

С у д д і                                                                                           Н. Волковицька

Л. Рогач