ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.08 Справа № 26/80

За позовом: Фізичної особи –підприємця Януш Анни Григорівни, м. Пустомити Львівської області

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства „Львівська ПМК-7”, м. Пустомити Львівської області

про розірвання договору та стягнення 15 223,08 грн.

Суддя Деркач Ю.Б.

при секретарі Боровець Я.

Представники:

від позивача Репецький В.В. –представник (довіреність б/н від 23.05.2008 р.)

від відповідача Шайдич Т.В. –представник (довіреність № 192-а від 24.10.2007 р.), Нагірний Р.М. –представник (довіреність № 192 від 24.10.2007 р.)

Представникам сторін роз’яснено їх права та обов’язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України

Суть спору: Фізична особа –підприємець Януш Анна Григорівна, м. Пустомити Львівської області звернулася до господарського суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства „Львівська ПМК-7”, м. Пустомити Львівської області про розірвання договору та стягнення 15 223,08 грн.

Ухвалою суду від 12.05.2008 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 03.06.2008 р.

Представник позивача в судове засідання з’явився, позовні вимоги підтримав, просить суд розірвати договір № 16/5 від 16.05.2007 р. укладений між сторонами; стягнути з відповідача невикористану суму авансу –7 450,00 грн., штрафні санкції за прострочення виконання робіт за договором у розмірі 6 438,41 грн., 3% річних у розмірі 142,67 грн. та інфляційні нарахування у розмірі 1 192,00 грн. за неповернення невикористаної суми авансу.

Представники відповідача в судове засідання з’явилися, подали письмове пояснення (заперечення) № 80 від 02.06.2008 р. на позовну заяву, проти позовних вимог заперечили з підстав наведених у поясненні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив наступне:

16.05.2007 р. між сторонами укладено договір № 16/5 (далі по тексту –договір), згідно умов якого відповідач зобов’язався своїми силами виконати роботи по будівництву магазину непродовольчих товарів по вул. Шевченка, 1а в м. Пустомити Львівської області в строк і за цінами, обумовленими договором.

Згідно п. 1.2. договору загальна вартість робіт складає 146 900,00 грн.

Відповідно до п. 5.4. договору відповідач зобов’язався розпочати та закінчити будівництво об’єкта в термін від 01.06.2007 р. до 31.08.2007 р. В пункті 5.3. договору зазначено, що він вступає в дію з дати підписання тексту договору та всіх додатків до нього повноважними представниками сторін і діє до повного виконання ними своїх договірних зобов’язань.

Згідно п. 3.1. договору, замовник оплачує виконані роботи по факту виконання підрядних робіт згідно поданих актів Ф-2 та довідок Ф-3.

За ст. 531 ЦК України, боржник має право виконати свій обов’язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до квитанції № 155 від 06.06.2007 р. позивачем здійснено платіж на рахунок відповідача у сумі 10 000,00 грн. на авансування будівництва магазину непродовольчих товарів.

Листом № 1 від 20.06.2007 р. позивач звернувся до відповідача з попередженням про звернення в суд для відшкодування з відповідача моральних та матеріальних збитків згідно з п. 4.1. договору. Підставою подання претензії зазначено, що будівництво розпочато лише 07.06.2007 р., що працівники відповідача працюють лише по кілька годин на день, а станом на 18.06.2007 р. будівельні роботи повністю зупинені.

В матеріалах справи наявні копії актів приймання виконаних підрядних робіт: підписаного відповідачем за червень 2007 р., відповідно до якого вартість виконаних робіт становить 6 887,00 грн. та підписаного позивачем за липень 2007 р., відповідно до якого вартість виконаних робіт становить 2 550,00 грн.

Листом № 2 позивач звернувся до відповідача з проханням провести перерахунок коштів, одержаних останнім в рахунок авансу з урахуванням поданого позивачем акту. В листі йде посилання на акт приймання виконаних робіт за червень 2007 р.

Згідно ст. 188 ГК України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

З матеріалів справи не вбачається ні відмови позивача від договору підряду ні пропозиції відповідачу про розірвання договору. Таким чином, позивачем не подано доказів існування спору між сторонами стосовно розірвання договору.

Враховуючи положення гл. 50 ЦК України та п. 5.3. договору, зобов’язання відповідача не припинилося, тобто на час вирішення спору існує обов’язок відповідача виконати свої зобов’язання в натурі відповідно до умов договору.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 6 438,41 грн., слід зазначити наступне: відповідно до п. 4.1. договору, за невиконання зобов’язань винна сторона зобов’язана відшкодувати іншій стороні договору заподіяні цим невиконанням збитки у повному обсязі.

Позивачем не подано доказів, що свідчили б про завдання йому збитків у розумінні ст.ст. 224, 225 ГК України та ст. 22 ЦК України. Штрафні санкції в сумі 6 438,41 грн. за прострочення виконання робіт що нараховані позивачем від вартості невиконаних робіт у відповідності, як зазначає позивач, до ч. 6 ст. 231 ГК України до стягнення не підлягають, так як:

-          ч. 6 ст. 231 ГК України передбачає цей вид відповідальності за порушення грошових зобов’язань. Позивачем не доведено наявності настання грошового зобов’язання у відповідача;

-          вказані санкції за своєю правовою природою є неустойкою, яка є одним з видів забезпечення виконання зобов’язання. За ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання вчиняється у письмовій формі. Позивачем не подано доказів наявності між сторонами такого правочину.

З аналогічних підстав, а саме відсутності наявності у відповідача грошових зобов’язань у даному спорі, безпідставною є також вимога про стягнення 3% в розмірі 142,67 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 192,00 грн.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги необгрунтовані, безпідставні та такі, що до задоволення не підлягають.

З огляду на викладене, керуючись Конституцією України, ст.ст. 22, 531, 547 ЦК України, ст.ст. 188, 224, 225, 231 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85, 115 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Суддя                                                                                           Деркач Ю.Б.