ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2008 р.

№ 30/195

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючий суддя

Муравйов О.В.

судді

Полянський А.Г.

Фролова Г.М.

розглянувши

касаційну скаргу

Громадської організації "Спілка захисту прав споживачів Подільського району м. Києва"

на

рішення господарського суду м. Києва від 13.11.2007 р.

у справі

№ 30/195 Господарського суду м. Києва

за позовом

КП "Оренда"

до

Громадської організації "Спілка захисту прав споживачів Подільського району м. Києва"

про

стягнення 26 640,37 грн.

За участю представників сторін:

позивача –Сергієнко В.В. дов. № 370 від 28.03.2008 р.,

відповідача –не з'явились

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.11.2007 р. (суддя –Ващенко Т.М. ) позов задоволено. Стягнуто з Громадської організації "Спілка захисту прав споживачів Подільського району м. Києва" на користь КП "Оренда" 19 781,64 грн. 197,81 грн. державного мита та 118 грн. витрат нам інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2008 р. (судді –Корсак В.А., Авдеєв П.В., Коршун Н.М.) рішення Господарського суду м. Києва від 13.11.2007 р. залишено без змін.

Відповідач не скористався наданим процесуальним правом участі у суді касаційної інстанції.

Відзиву від позивача не надходило.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 13.11.2007 р., Громадська організація "Спілка захисту прав споживачів Подільського району м. Києва" звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просила його скасувати та направити справу на новий розгляд, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення суду без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення господарського суду прийняте з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.01.2004 р. між сторонами було укладено Договір № 606 оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), згідно якого орендодавець на підставі розпорядження Подільської райдержадміністрації м. Києва від 11.01.2004 р. № 6 передав, а орендар прийняв в оренду приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Нижній Вал, 23 літ. Д на першому поверсі площею 38,3 кв. м, на другому поверсі - площею 119,1 кв. м для розміщення службових приміщень.

Пунктом п. 1.4 Договору № 606 від 11.01.2004 р. передбачалось, що за користування орендованими приміщеннями орендар зобов'язався сплачувати орендодавцю орендну плату, місячний розмір якої становить 1181,40 грн.

Розпорядженням Подільської районної у м. Києві державної адміністрації № 1218 від 08.11.2004 р. "Про передачу в орендне користування нежилих приміщень", в зв'язку з відмовою відповідача від оренди частини спірних приміщень, Громадській організації "Спілка захисту прав споживачів Подільського району м. Києва" було залишено в тимчасовому орендному користуванні (до початку реконструкції будинку) нежиле приміщення 1-го поверху загальною площею 14,8 кв. м (замість загальної площі 38,3 кв. м) та нежиле приміщення 2-го поверху загальною площею 71,36 кв. м (замість загальної площі 119,1 кв. м) по вул. Нижній Вал, 23 літ. Д.

Враховуючи викладене, КП "Оренда" на підставі розпорядження Подільської районної у м. Києві державної адміністрації № 1218 від 08.11.2004 р. підготувало Договір № 606/04 оренди нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади Подільського району м. Києва відповідно до умов якого позивач передає відповідачу в орендне користування нежиле приміщення 1-го поверху загальною площею 14,8 кв. м та нежиле приміщення 2-го поверху загальною площею 71,36 кв. м, які розташовані в будинку № 23-Д по вул. Нижній Вал, в м. Києві за орендну плату в розмірі 483,54 грн.

Судами встановлено, що позивач листом № 885 від 24.10.2005 р. направив на адресу відповідача на узгодження зазначений Договір № 606/04 від 08.11.2004 р., але відповідачем не було надано Комунальному підприємству "Оренда" відповіді щодо Договору № 606/04 від 08.11.2004 р.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідача виникла заборгованість перед позивачем по орендній платі в розмірі 19 781,64 грн.

Відповідно до ст. 193 ГК України, Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В порушення вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України відповідач не довів належного виконання свого обв'язку по сплаті орендної плати за користування майном.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що суди в порядку ст. ст. 43, 47, 43, 99, 101 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності та дійшли правомірного висновку про обґрунтованість позовних вимог КП "Оренда".

В касаційній скарзі відповідач посилається на те, що в договорі № 606/04 орендар вказав орендну плату у сумі 483,54 грн., а в розрахунку заборгованості відповідача вказана інша сума у розмірі 498, 98 грн.

Колегія суддів зазначає, що в доповнені до позовних вимог від 13.11.2007 р., позивач вказав, що з 08.11.2004 р. по 01.03.2007 р. розмір орендної плати за користування орендованим приміщенням нараховувалась 498,98 грн. з індексацією (а.с. 69), з огляду на що, твердження відповідача про не з'ясування

попередніми судовими інстанціями цього моменту є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України, повторно розглядаючи справу, повно з’ясував обставини, які мали значення для правильного розгляду поданої апеляційної скарги. Висновки апеляційного суду ґрунтуються на доказах, наведених в постанові суду, та відповідають положенням чинного законодавства. Як наслідок, прийнята апеляційним господарським судом постанова відповідає положенням ст. 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та частин 1, 2 статті 1117 ГПК України, касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права

встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з цим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.ст.85, 1115 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою представника позивача оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Громадської організації "Спілка захисту прав споживачів Подільського району м. Києва" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Києва від 13.11.2007 року у справі № 30/195 залишити без змін.

Головуючий суддя Муравйов О.В.

Судді Полянський А.Г.

Фролова Г.М.