ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2008 р.

№ 2/187

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. –головуючого (доповідача), Грека Б.М., Стратієнко Л.В., за участю представників: позивача –

відповідача –

третіх осіб -

розглянувши касаційну скаргу ЗАТ "Служба побуту" на рішення господарського суду Закарпатської області від 4 грудня 2007 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24 березня 2008 року у справі за позовом ЗАТ "Служба побуту" до Приватного виробничо-комерційного підприємства "О’єктив", треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Хустської міськради, Хустське підприємство бюро технічної інвентаризації про усунення перешкод в користуванні майном та за зустрічним позовом Приватного виробничо-комерційного підприємства "О’єктив" до ЗАТ "Служба побуту" про зобов’язання ЗАТ "Служба побуту" не чинити відповідачу перешкоди в користуванні приміщеннями; зобов’язання позивача звільнити коридор та виділити у власність частину коридору, припинивши право спільної власності на нього між сторонами,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2007 року позивач за основним позовом звернувся до господарського суду Закарпатської області з позовом до Приватного виробничо-комерційного підприємства "О’єктив" про зобов’язання відповідача усунути перешкоди в здійсненні користування нерухомим майном, для чого демонтувати самовільно встановлену стіну перегородку та замурувати дві дверні пройоми зазначені на плані цифрами 1-2, на першому поверсі будівлі №41 по вул.Карпатської Січі в м.Хуст.

У жовтні 2007 року приватне виробничо-комерційне підприємство "О’єктив" звернулось до ЗАТ "Служба побуту" з зустрічним позовом про зобов’язання ЗАТ "Служба побуту" не чинити виробничо-комерційному підприємству "О’єктив" перешкоди в користуванні власними, належними на праві приватної власності приміщеннями в будівлі по вул.Карпатської Січі, 41 в м.Хуст та приміщеннями загальних коридорів, належними їм та позивачу на праві спільної власності, зобов’язавши позивача надати дублікати ключів від замків вхідних дверей основного та допоміжного входів в будівлю, звільнити коридор від речей та виділити у власність частину коридору, припинивши право спільної власності на нього в цій частині між сторонами.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 4 грудня 2007 року (суддя Ремецькі О.Ф.) первісний позов задоволений частково. Зобов’язано приватне виробничо-комерційне підприємство "О’єктив" в строк до 15 січня 2008 року усунути перешкоди в здійсненні користування нерухомим майном, для чого демонтувати самовільно встановлену стіну перегородку та замурувати дві дверні пройоми зазначені на плані цифрами 1-2, на першому поверсі будівлі №41 по вул.Карпатської Січі в м.Хуст. В задоволені вимоги про зобов’язання ПВКП "Об’єктив" здійснити замуровування двох дверних пройомів зазначених на плані цифрами 1-2 на першому поверсі будівлі №41 по вул.Карпатської Січі в м.Хуст відмовлено.

Зустрічний позов задоволений повністю. Зобов’язано ЗАТ "Служба побуту" не чинити виробничо-комерційному підприємству "О’єктив" перешкоди в користуванні власними, належними на праві приватної власності приміщеннями в будівлі по вул.Карпатської Січі, 41 в м.Хуст та приміщеннями загальних коридорів, належними їм та позивачу на праві спільної власності, зобов’язавши позивача надати дублікати ключів від замків вхідних дверей основного та допоміжного входів в будівлю та звільнити коридор від речей. Виділити ПВКП "Об’єктив" в натурі частку із спільної часткової власності площею 14 кв.м на приміщення коридору першого поверху (позиція 9) у будівлі по вул.Карпатської Січі, 41 в м.Хуст, припинивши право спільної власності на нього в цій частині між сторонами.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24 березня 2008 року рішення суду залишене без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, ЗАТ "Служба побуту" просить їх скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що 29 червня 1994 року між Фондом комунального майна Хустського району та ПВКП «Об'єктив»було укладено договір купівлі-продажу державного майна, згідно умов якого перший поверх будівлі в місті Хуст, по вул. Карпатської Січі, 41 було зареєстровано за ПВКП "Об'єктив" на праві спільної часткової власності в розмірі 154,1 кв.м, що становить 53/100 та за ЗАТ "Служба побуту" в розмірі 134,9 кв.м, що становить 47/100 від загальної частини приміщень першого поверху даної будівлі.

Як правильно встановлено господарськими судами при розгляді справи, ПВКП «Об'єктив» самовільно, без згоди одного з співвласників, тобто позивача, дозволу міськвиконкому, управління архітектури та містобудування Хустської міської ради, а також дозволу інспекції Держархбудконтролю спорудив (звів), перегородку в коридорі на першому поверсі будівлі, співвласником якого він є.

Згідно ч.1-3 ст.355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Відповідно до ч.1-3 ст.358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Угодою від 5 липня 1994 року сторони узгодили порядок використання майна, що є їхньою спільною частковою власністю.

Приймаючи постанову, апеляційний господарський суд правильно встановив той факт, що відповідачем за первісним позовом при здійсненні реконструкції належного сторонам приміщення на праві спільної часткової власності не отримано відповідної згоди іншого співвласника на вчинення таких дій та не отримано відповідних погоджувальних висновків інспекції Держархбудконтролю, тому зведення даної перегородки в спільному коридорі вважається самовільним.

На підставі ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правильно відмовив позивачеві за основним позовом в частині позовних вимог щодо зобов'язання відповідача замурувати два дверні пройоми, зазначені на плані цифрами 1-2 на першому поверсі будівлі № 41 по вул. Карпатської Січі в місті Хуст, оскільки позивачем не доведено обов’язку ПВКП "Об’єктив" на вчинення таких дій.

Згідно ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Тому, суди дійшли правильного висновку про те, що вимога позивача за зустрічним позовом про зобов'язання ЗАТ "Служба побуту" не чинити ПВКП «Об'єктив»перешкоди в користуванні власними, належними на праві приватної власності приміщеннями у будівлі по вул. Карпатської Січі, 41 в місті Хуст та приміщеннями загальних коридорів, належних сторонам на праві спільної власності та зобов'язання ЗАТ «Служба побуту»надати дублікати ключів від замків вхідних дверей основного та допоміжного входів в будівлю є правомірною.

Згідно ч.1 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Як встановлено судами, позивач за зустрічним позовом, відповідно до договору купівлі-продажу від 22.06.1994 року придбав у Фонду комунального майна Хустського району приміщення у вигляді нежитлового приміщення, загальною площею 179 кв.м, до яких входить площа придбаних приміщень, вказаних на плані як позиції 3-16 площею 155,3 кв.м, які знаходяться в одноосібному користуванні та частина приміщень, яка використовується співвласниками будівлі (коридори - позиція на плані 1, 2 та 17), що загалом складає 53/100 частину належної відповідачу будівлі.

Таким чином, суди правомірно дійшли висновку про технічну можливість та відсутність нормативних заборон для виділення у натурі частини нежитлового приміщення, належного позивачу у спільній частковій власності. Тому, обґрунтованим є право позивача самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності шляхом виділення в натурі цієї частки із спільного майна.

Враховуючи розмір частки позивача та розташування придбаного позивачем приміщення, наявна можливість виділення його частки, оскільки виділ в натурі часток будинку можливий, якщо кожній з сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або за наявності технічної можливості переобладнати його в ізольовані приміщення.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Таким чином, з моменту проведення виділу частки одного із співвласників для нього припиняється спільна часткова власність на об'єкт власності.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, вірно застосував норми матеріального права і обгрунтовано виділив ПВКП "Об’єктив" в натурі частку із спільної часткової власності площею 14 кв.м на приміщення коридору першого поверху (позиція 9) у будівлі по вул.Карпатської Січі, 41 в м.Хуст, припинивши право спільної власності на нього в цій частині між сторонами.

За таких обставин, оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону і обставинам справи, тому підстав для їх зміни немає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Закарпатської області від 4 грудня 2007 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24 березня 2008 року залишити без змін, а касаційну скаргу ЗАТ "Служба побуту" – без задоволення.

Головуючий, суддя В.Дерепа

Судді Б.Грек

Л.Стратієнко