Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2008 р. Справа № 55/274-06

Колегія суддів у складі:

головуючого-судді - Могилєвкіна Ю.О., суддів –Пушай В.І., Плужник О.В.

при секретарі –Гудковій І.В.

за участю представників сторін:

позивача – не з*явився

відповідача –Колобов Л.В.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача за первісним позовом (вх.№741Х/3-7) на рішення господарського суду Харківської області від 11.02.08 року по справі № 55/274-06

за позовом – ТОВ «Інтерснабстрой», м. Харків

до –ТОВ «ДартС», м. Харків

про розірвання договору та стягнення 27242,50 грн. ,

та за зустрічним позовом - ТОВ «ДартС», м. Харків

до - ТОВ «Інтерснабстрой», м. Харків

про стягнення 12415,00 грн.

встановила:

Позивач - ТОВ «Інтерснабстрой»м. Харків звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ "ДартС" м. Харків, в якій після уточнення позовних вимог просить суд розірвати договір від 10.10.05 р. та стягнути з відповідача збитки, які поніс позивач, а саме 10000 грн. коштів, перерахованих в якості попередньої оплати; 1674,24 грн. витрат за проведення судової експертизи, а також державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. З метою забезпечення позову позивач просив накласти арешт на майно відповідача.

Відповідач - ТОВ «ДартС», звернувся до господарського суду Харківської області з зустрічною позовною заявою по справі № 55/274-06, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерснабстрой", м. Харків, кредиторської заборгованості у сумі 6500,00 грн., 5915,00 грн. пені та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач за первісним позовом ухиляється від підписання акту прийому виконаних робіт та неналежним чином виконав свої зобов'язання щодо оплати виконаних робіт.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.02.2008 року по справі №55/274-06 (головуючий-суддя Гребенюк Н.В., судді Тихий П.В., Інте Т.В.) відмовлено позивачу за первісним позовом в задоволенні клопотання про забезпечення позову. Первісний позов задоволено частково. Розірвано договір б/н від 10.10.05 р., укладений між ТОВ "ДартС" та ТОВ "Інтерснабстрой". Стягнено з ТОВ "ДартС" на користь ТОВ "Інтерснабстрой" 10000 грн. - коштів, які було перераховано в якості авансу, 1674,24 грн. витрат понесених на оплату судової експертизи, 100 грн. державного мита та 43,31 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті первісного позову в частині стягнення 17242,50 грн. пені провадження у справі припинено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивне з тих підстав, що відповідно наданих до справи доказів та проведеної судової експертизи встановлено неналежне виконання відповідачем зобов’язань за договором б/н від 10.10.2005 року, тому вимоги позивача за первісним позовом про розірвання договору від 10.10.2005 року, стягнення 10000 грн. коштів, перерахованих у якості попередньої оплати та судових витрат є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем не надано доказів належного виконання робіт, передбачених укладеним сторонами договором.

Відповідач за первісним позовом з рішенням суду першої інстанції не погоджується, просить його скасувати, вважаючи його незаконним та необґрунтованим.

В своїй скарзі відповідач посилається на те, що вимогами ст. 877 ЦК України передбачено, що підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги зауваження відповідача, щодо невідповідності наданих малюнків жодній вимозі ДСТУ БА.2.4 -4-99 «Основні вимоги проектної та робочої документації», а також залишив без розгляду зауваження відповідача, щодо грубого порушення позивачем діючого законодавства України.

Так, вимогами ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»№ 280/97 - ВР від 21 травня 1997 року передбачено обов'язковість узгодження дозволу на проведення будівельних робіт. Вимогами ст.ст. 851, 854 ЦК України передбачений порядок оплати робіт та право підрядника не розпочинати роботу, а почату роботу призупинити, якщо замовник не надасть матеріалу, устаткування або річ, що підлягає переробці, і цим створить неможливість виконання договору підрядником.

Відповідач неодноразово звертав увагу суду першої інстанції до неналежного, згідно законодавства України, оформлення необхідних дозвільних документів та невиконання позивачем в строк умов п. 3 договору на виконання робіт від 10 жовтня 2005 року.

Судом не надано належної оцінки важливості відсутності проектної документації та порушення позивачем ст.ст. 626, 628, 638, 639, 875, 877, 891 ЦК України, ст. 28 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20 травня 1999 року № 687 - XIV зі змінами та доповненнями та п. 3.1. ДБН А.3.1 - 5 - 96 «Організація будівельного виробництва».

Вимогами ст. 853 ЦК України, передбачено обов'язок замовника прийняти роботу виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, то згідно законодавства він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Судом не врахована відсутність доказів звернення позивача до відповідача, щодо наявності недоліків у виконаній роботі по договору від 10 жовтня 2005 року.

Вимогами ст. 525 ЦК України зазначено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Посилаючись в п. 43 описової частини рішення на листи позивача вих. № 39 від 4 листопада 2005 року, вих. № 47 від 6 грудня 2005 року та претензії вих. №51 від 7 січня 2006 року , вих. № 14 від 24 січня 2006 року, вих. № 15 від 9 лютого 2006 року, вих. № 33 від 19 червня 2006 року з вимогами виконати роботи, суд першої інстанції не врахував зауважень відповідача щодо порушень позивачем порядку умов та строків виконання грошових зобов'язань попередньої плати.

При посиланні на висновок судової будівельно-технічної експертизи в п. 52 рішення господарського суду Харківської області від 11 лютого 2008 року, судова колегія не бере до уваги надані відповідачем заперечення та пояснення до заперечень так і не забезпечивши явку експерту до судового засідання та надання пояснень, щодо неконкретності і неповноти відповідей у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 11284 від 25 травня 2007 року на питання поставлені нею в ухвалі господарського суду Харківської області від 5 грудня 2006 року.

Як зазначає скаржник, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах»№ 8 від 30 травня 1997 року із змінами та доповненнями зазначено, що висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об'єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер.

Судом першої інстанції не взяті до уваги власні висновки надані в п. 15 описової частини, щодо сумнівності досліджень судової будівельно-технічної експертизи № 11284 від 25 травня 2007 року в зв'язку з відсутністю проектно-кошторисної документації.

В наданих до суду матеріалах відповідач зазначив наявність порушень ст.ст. 1, З, 12 Закону України «Про судову експертизу»№ 4038 - XII від 25 лютого 1994 року та нормативно-технічної документації будівельно-ремонтних робіт.

Вимогами ст. 875 ЦК України визначено обов'язок замовника передати підрядникові затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

В п. 7 оглядового листа Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів про визнання угод недійсними»№ 01 - 8/481 від 20 квітня 2001 року вказується, що наявність проектно-кошторисної документації є істотною умовою договору підряду, оскільки її необхідність визнана законом.

Під час судового розгляду справи та ухваленні рішення 11 лютого 2008 року судом першої інстанції залишено без уваги наявність в матеріалах справи акту виконаних робіт та документу, підтверджуючого надання його замовнику.

На думку відповідача, позивачем так і не надано, а судом першої інстанції не розглянуто жодного документа, що підтверджують наявність недоліків в виконаній відповідачем роботі, тому, на думку відповідача, судом надана однобічна оцінка на користь позивача.

Позивач свого представника в судове засідання не направив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія приходить до висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10 жовтня 2005 р. між сторонами було укладено договір на здійснення робіт, у відповідності до умов якого відповідач за первісним позовом взяв на себе зобов'язання щодо оформлення фасаду магазину, розташованого за адресою: вул. Набережна, 9, м. Харків, композитним алюмінієвим матеріалом "Есоdоnd", виготовлення та встановлення об’ємних літер "ТДМ" із внутрішнім освітленням та відливів, демонтаж старої вивіски та встановлення нових відливів, а позивач за первісним позовом, в свою чергу, прийняти та оплатити їх. Пунктом 2 договору передбачена вартість робіт, яка складає 16000 грн. Пунктом 3 договору сторонами узгоджено порядок розрахунків, який здійснюється шляхом перерахування замовником передплати у розмірі 10000 грн. на протязі 3-х днів з моменту підписання договору. Залишену суму у розмірі 6500 грн. замовник зобов'язується перерахувати на протязі 3-х днів з моменту підписання акту здачі-прийому робіт. Пунктом 9 договору передбачено, що здача-прийом робіт здійснюється за актом здачі-прийому робіт на місці знаходження рекламного щита або в місці знаходження позивача або відповідача за попередньою домовленістю. Умовами договору, а саме пунктом 12 сторони визначили, що строк дії договору: початок - з початку надходження передплати, кінець –на протязі одного місяця, а частині взаємних розрахунків, до повного виконання сторонами своїх договірних зобов'язань та втрачає свою чинність після підписання акту виконаних робіт.

Тобто, між сторонами укладений договір підряду, котрий відповідно до чинного законодавства не відноситься до договору будівельного підряду, оскільки відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов’язується збудувати і здати у встановлений строк об’єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов’язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов’язок не покладається на підрядника, прийняти об’єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов’язаних з місцезнаходженням об’єкта. Тож, виготовлення та розміщення рекламного щиту не можуть вважатись роботами, котрі відносяться до будівельного підряду, тому посилання відповідача на відсутність проектної документації та порушення позивачем ст.ст. 626, 628, 638, 639, 875, 877, 891 ЦК України, ст. 28 Закону України «Про архітектурну діяльність»від 20 травня 1999 року № 687 - XIV зі змінами та доповненнями та п. 3.1. ДБН А.3.1 - 5 - 96 «Організація будівельного виробництва»безпідставні.

До договору додані додаток №1, № 2, в яких зазначена схематична характеристика фасадної вивіски та покрівлі вітрини магазину. Тобто сторонами при укладанні договору були визначені всі суттєві умови передбачені ст.180 ГК України та главою 61 ЦК України, а саме завдання (предмет) про надання послуг їх вартість (ціну), строк виконання та порядок оплати.

До того ж, ні при укладенні договору, ані в подальшому при отриманні коштів (попередньої) оплати відповідач не вимагав від позивача передачі будь-якої проектної документації і укладений договір не суперечить вимогам ст. 184 ГК України, тобто укладання договору на основі вільного волевиявлення сторін у спрощений спосіб у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладання договорів даного виду.

На виконання умов договору позивачем за первісним позовом було перераховано відповідачу грошові кошти у сумі 10000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 851 від 18.10.05 р. на суму 4550 грн., № 852 від 21.10.05 р. на суму 5450, в графі призначення платежу яких зазначено: "передплата за оформлення фасаду, згідно договору № б/н від 10.10.05 р."

Згідно п. 12 договору, відповідач за первісним позовом повинен був розпочати виконання робіт після отримання передплати та завершити їх на протязі 1 місяця, тобто до 21 листопада 2005 р.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за первісним позовом неодноразово звертався до відповідача з листами вих. 39 від 04.11.05 р., вих. 47 від 06.12.2005 р., з вимогою розпочати роботи, відносно яких була здійснена передплата, а також з претензіями вих. № 51 від 07.01.06 р., вих. № 14 від 24.01.06 р., вих. № 15 від 09.02.06 р., № 33 від 19.06.06 р. з вимогою виконати роботи та закінчити роботи.

Також, позивачем за первісним позовом у претензії №33 було вказано: "в строк не більш ніж 5-ти календарних днів закінчити роботи, надавши для підписання акти виконаних робіт, а також зазначено про те, що у випадку не виконання викладеного у претензії позивач буде вимушений звернутись до господарського суду з відповідним позовом. До вказаних листів та претензій позивачем за первісним позовом надані копії поштових чеків про відправку та поштового повідомлення.

Позивач за первісним позовом, вказує на те, що відповідач не виконав прийнятих на себе зобов'язань у відповідності до умов укладеного між сторонами договору на виконання робіт від 10.10.2005 року, на неодноразові письмові звернення з вимогами виконати прийняті на себе зобов'язання належним чином не відреагував, що і стало підставою позивачу для звернення до господарського суду з відповідним позовом про розірвання договору та повернення суми передплати.

Суд першої інстанції при розгляді справи обґрунтовано зазначив в своєму рішенні, що договір б/н від 10.10.05 р. на виконання робіт укладений між сторонами по справі за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 2 ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитись від договору та вимагати відшкодування збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач за первісним позовом не надав доказів своєчасного виконання своїх зобов’язань за укладеним договором, доказів своєчасного надсилання акту на виконані роботи, або доказів витребування у позивача необхідної на його думку проектної документації для виконання робіт.

Навпаки неодноразові вимоги позивача (претензії) щодо завершення робіт залишені відповідачем без розгляду та задоволення.

Приймаючі рішення суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що розірвання договору допускається за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, частина 2 ст. 852 ЦК України вказує на те, що договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Розірвання договору з підстав неналежного виконання іншою стороною умов договору є способом застосування до цієї сторони негативних наслідків, а тому волевиявлення сторін, що розуміється під пропозицією розірвати договір, виключене. Положеннями ч. 4 ст. 849 ЦК України встановлене право замовника у будь-який час відмовитись від договору підряду, а тому вимога про розірвання повинна оцінюватись з урахуванням зазначеного. Наслідки для сторін відмови замовника від договору залежать від мотивів відмови, (Судова практика. // Постанова ВГСУ від 15.03.2007 року №31/10).

У відповідності до вимог ст. 54 ГПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги із зазначенням доказів. До обставин, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Предмет доказування - це сукупність обставин, які необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача та заперечень відповідача.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальності сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що заявлена вимога про розірвання договору від 10 жовтня 2005 р., є правомірною та обґрунтованою, у зв’язку з чим підлягає задоволенню.

Згідно ст.526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи те, що факт перерахування коштів позивачем за первісним позовом підтверджується належними доказами, а саме платіжними дорученнями № 851 від 18.10.05 р. та № 852 від 21.10.05 р. і, що відповідач за первісним позовом неналежним чином виконав свої зобов'язання щодо виконання робіт, чим суттєво порушив умови укладеного між сторонами договору на виконання робіт, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача збитків - коштів у сумі 10000 грн., які було перераховано відповідачу за первісним позовом в якості авансу обґрунтована і підлягає задоволенню.

Враховуючи надану заяву позивачем за первісним позовом про уточнення до позовних вимог, суд правомірно визнав її як відмовою від позову, в частині стягнення з відповідача 17242, 50 грн. пені, прийняв її як таку, що не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує прав чи законних інтересів сторін та припинив провадження в цій частині позовних вимог, відповідно до п.4 ст. 80 ГПК України

Стосовно зустрічних позовних вимог, матеріалами справи встановлено, що відповідачем в порушення прийнятих на себе зобов'язань у відповідності до умов укладеного між сторонами договору від 10 жовтня 2005 р.. належним чином зобов'язання не виконані частина виконаних робіт виконана неякісно, про що зазначено у висновку судового експерта.

Посилання відповідача за первісним позовом про повне та належне виконання прийнятих на себе зобов'язань та ухилення позивача за первісним позовом від підписання акта виконаних робіт, спростовується матеріалами справи. До матеріалів справи відповідачем за первісним позовом надано копію поштового опису про відправлення акту про прийняття - здачі робіт на адресу відповідача, вказаний поштовий опис датовано 27 жовтня 2006 року, тобто після порушення провадження у даній справі.

Таким чином, внаслідок неналежного виконання прийнятих на себе зобов'язань відповідачем за первісним позовом, відповідно до умов укладеного між сторонами договору на виконання робіт від 10.10.2005 року, суттєво порушені законні права та інтереси позивача за первісним позовом, які підлягають захисту.

Відповідно до вимог п.п.4,6 ст. 193 ГК України - управнена сторона має право не приймати виконання зобов’язання частинами, якщо інше не передбачено законом, іншими нормативно-правовими актами або договором, або не випливає із змісту зобов’язання. Зобов’язана сторона має право відмовитися від виконання зобов’язання у разі неналежного виконання другою стороною обов’язків, що є необхідною умовою виконання.

Враховуючи викладені обставини та вимоги ст. ЗЗ ГПК України, якою встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог позивача про стягнення 6500 грн. заборгованості, 5915 грн. пені, 1000 грн. моральної шкоди, 324,35 грн. 3% річних, 650,65 грн. інфляційних, 900 грн. витрат на отримання юридичних послуг та судових витрат, оскільки вони є не доведеними і такими, що спростовуються матеріалами справи.

При цьому, суд першої інстанції правомірно зазначив, що відповідач за первісним позовом має право звернутись до суду в загальному порядку з позовом про відшкодування збитків, які були понесені ним при виконанні робіт за вказаним договором, якщо він доведе їх наявність та вартість належними доказами.

На підставі викладеного, висновки, викладені в рішенні господарського суду відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а доводи апелянта, з яких вони оскаржуються не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст.124,129 Конституції України ст.ст. 525, 526, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 33, 49, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. ст. 104, 105 ГПК України, судова колегія, -

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 11.02.2008 р. по справі № 55/274-06 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

судді Пушай В.І.

Плужник О.В.

Повний текст постанови підписаний 16.05.2008 року.