ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого - Полякова Б.М.

Суддів - Ткаченко Н.Г.

Катеринчук Л.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу ТОВ "Національні традиції Буковини"

на ухвалу господарського суду Чернівецької області від 30.08.2007 р. щодо розгляду кредиторських вимог ТОВ "Національні традиції Буковини" та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29.10.2007 р. по справі № 5/18/б за заявами ТОВ "Супермаш", ТОВ "Енде Індастріал України", ТОВ "Фермент СЄ" до ДП "Карапчівський спиртовий завод" про банкрутство, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 10.02.2006 р. порушено провадження по справі № 5/18/Б про банкрутство Державного підприємства "Карапчівський спиртовий завод", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою підготовчого засідання господарського суду Чернівецької області від 09.03.2006 р. по справі № 5/18/Б введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна ДП "Карапчівський спиртовий завод" арбітражного керуючого Стрельникова В.В.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 30 серпня 2007 р. по справі № 5/18/Б /суддя Дутка В.В./ відхилено кредиторські вимоги ТОВ "Національні традиції Буковини" до боржника в сумі 91 000 грн., на підставі ст.14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29 жовтня 2007 р. по справі № 5/18/Б /судді : Михалюк О.В., Новосад Д.Ф., Мельник Г.І./ ухвалу господарського суду Чернівецької області від 30.08.2007 р. залишено без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "Національні традиції Буковини" без задоволення.

В касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Національні традиції Буковини" просить скасувати ухвалу господарського суду Чернівецької області від 30.08.2007 р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29.10.2007 р., посилаючись на те, що вони постановлені з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення по справі, яким визнати кредиторські вимоги ТОВ "Національні традиції Буковини" до ДП "Карапчівський спиртовий завод" в сумі 91 000 грн.

Представники сторін в судове засідання не з’явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

25.03.2006 р. в газеті "Урядовий кур'єр" опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство ДП "Карапчівський спиртовий завод".

Ухвала господарського суду першої інстанції мотивована тим, що встановлений ст.14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” тридцятиденний строк для подання заяв до господарського суду з кредиторськими вимогами до ДП "Карапчівський спиртовий завод" закінчився 25.04.2006 р.;

- поскільки заява ТОВ "Національні традиції Буковини" надійшла до суду 04.05.2006 р., і відбиток поштового штемпеля на конверті №00060729 був нечітким, то судом було здійснено запит щодо приймання та відправки окремих листів до Новоселицького вузла поштового зв'язку. У відповіді Новоселицького вузла поштового зв'язку від 19.05.2006 р. №140 зазначено, що рекомендовані листи, зокрема №00060729, на адресу : господарський суд, м.Чернівці, по справі №5/18/б, прийняті 29.04.2006 р. та відправлені 29.04.2006 р.;

- отже, заява ТОВ "Національні традиції Буковини" з кредиторськими вимогами до ДП "Карапчівський спиртовий завод" була подана 29.04.2006 р.;

- посилання ТОВ "Національні традиції Буковини" на квитанцію №1364/60729 від 25.04.2006 р., як доказ своєчасного звернення до суду з заявою про визнання кредитором по справі про банкрутство ДП "Карапчівський спиртовий завод", є необґрунтованим, поскільки така квитанція не свідчить про надсилання листа до господарського суду.

Відповідно до п.1 ст.14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Вимоги кредиторів, що заявлені після закінчення строку встановленого для їх подання не розглядаються і вважаються погашеними. Згідно ч.2 ст.14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Правові наслідки для осіб, які не звернулись у встановлений законом термін зі своїми вимогами бо боржника, визначені п.5 ст.31 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, а саме : їх вимоги не розглядаються і вважаються погашеними.

Залишаючи ухвалу господарського суду першої інстанції без змін, Львівський апеляційний господарський суд виходив з того, що господарський суд Чернівецької області обґрунтовано відмовив ТОВ "Національні традиції Буковини" у визнанні кредиторських вимог до ДП "Карапчівський спиртовий завод", відповідно до вимог п.2 ст.14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Але з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України

Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції зазначеним вище вимогам не відповідає.

Всупереч вимог чинного законодавства, апеляційною інстанцією не розглянуті в повному обсязі доводи, які були викладені в апеляційній скарзі на ухвалу господарського суду Чернівецької області від 30.08.2007 р.

Відповідно до ст.41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Львівський апеляційний господарський суд належним чином не дослідив фактичні обставини, а саме, не перевірив належним чином обставини, пов'язані з встановленням дати подання заяви ТОВ "Національні традиції Буковини" з кредиторськими вимогами до суду, не дано оцінки наданим ТОВ "Національні традиції Буковини" доказам : поштової квитанції №1364/60729 від 25.04.2006 р., виданої Новоселицьким ВПЗ №8, листу Новоселицького ВЗП №8 від 26.10.2007 р. № 540; не взяв додаткові пояснення від Новоселицького ВЗП №8 щодо розбіжностей у вищезазначених датах.

Відповідно до ст.38 ГПК України, якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов'язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

Господарський суд апеляційної інстанції, в порушення вимог закону, постановив судове рішення по справі без всебічного, повного і об’єктивного розгляду всіх обставин справи та доказів, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Але, всупереч вимог чинного законодавства, Львівський апеляційний господарський суд не розглянув в повному обсязі доводи, які були викладені в апеляційній скарзі на ухвалу господарського суду першої інстанції та належним чином законодавчо не обгрунтував свої висновки.

Таким чином, Львівським апеляційним господарським судом були не виконані вимоги закону та порушені приписи ст. 101 ГПК України.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.1 постанови від 29.12.1976 р. №11 "Про судове рішення", обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

В порушення вимог ст. 84 ГПК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року N 11 “Про судове рішення” Із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 24 квітня 1981 року N 4, від 25 грудня 1992 року N 13, від 25 травня 1998 року N 15, постанова Львівського апеляційного господарського суду від 29.10.2007 року належним чином не мотивована та законодавчо не обґрунтована.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Львівського апеляційного господарського суду від 29.10.2007 р. щодо кредиторських вимог ТОВ "Національні традиції Буковини" по справі № 5/18/б постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, а справа направленню на новий апеляційний розгляд.

Під час нового апеляційного розгляду суду належить врахувати вище викладене та в залежності від встановленого і вимог закону постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1115, 1117 – 11113, Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ТОВ "Національні традиції Буковини" задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29.10.2007 р. щодо кредиторських вимог ТОВ "Національні традиції Буковини" по справі № 5/18/б скасувати.

Справу № 5/18/б направити до Львівського апеляційного господарського суду на новий апеляційний розгляд.

Головуючий - Б.М. Поляков

Судді -                                                                          Н.Г.Ткаченко

Л.Й. Катеринчук