ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.05.2008                                                             Справа № 16/217

За позовом ВАТ „Укртелеком”, м. Київ в особі Закарпатської філії ВАТ „Укртелеком”, м. Ужгород

до відповідача Акціонерного комерційного банку „Національний кредит”, м. Київ в особі Закарпатської філії АКБ „Національний кредит”, м. Ужгород

про стягнення суму 1816,57 грн. відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди

Суддя І.В.Івашкович

Представники:

від позивача: Шандор О.М., довіреність від 04.01.08

від відповідача: Загорович З.З, головний юрисконсульт, довіреність від 27.03.08

У судовому засіданні 06.05.08 оголошувалась перерва до 18.05.08 11год. 30хв.

СУТЬ СПОРУ: про стягнення суми 1816,57грн. відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди.

Представником позивача позовні вимоги підтримано в повному обсязі. Посилається на обґрунтування та підтвердження підстав позовних вимог доданими до матеріалів справи документальними доказами. Зокрема, в обґрунтування позовних вимог про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 1816,57грн. позивачем подано письмові обґрунтування (заява №01-25-1938 від 05.05.08), які було витребувано судом з метою більш повного, всебічного та об’єктивного з'ясування всіх обставин справи.

Зокрема, позивач посилається на ті обставини, що в період з 01.01.06 по 04.07.06 відповідачем було прийнято від населення платежі на надані позивачем телекомунікаційні послуги на загальну суму 181657,47грн., однак позивачу перераховано 179840,89грн. у зв'язку з самовільним відрахуванням на свою користь 1816,57грн., що складає 1% комісійних від суми прийнятих платежів.

Наголошуючи на тому, що станом на 01.01.06 між сторонами не існувало договору про прийняття платежів, позивач стверджує, що відповідач, таким чином, безпідставно стягнув плату в розмірі 1816,57грн. за послуги з перерахування платежів, а отже, позивачем внаслідок цього недоотримано прибуток на вказану суму. Зазначає, що позивач позбавлений був можливості використати неотримані кошти для забезпечення своєї господарської діяльності. Посилаючись на норми п.1 ст.22 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача суму 1816,57грн. неотримаго доходу.

Відповідач згідно з письмовим відзивом на позов проти позовних вимог заперечує повністю. Виходячи із правової природи упущеної вигоди як складової збитків (ст.22 ЦК України), які відповідно до ст.611 ЦК України підлягають відшкодуванню у випадку порушення зобов'язання, та посилаючись на те, що в даному випадку жодного порушення зобов'язання з боку АКБ „Національний кредит” в особі Закарпатської філії не допускалось, оскільки мав місце факт надання послуг з прийняття платежів від населення, що підтверджено двостороннім актом звірки сум, прийнятих від населення за послуги зв'язку за період з 01.01.06 по 04.07.06 (додано до матеріалів справи), відповідач стверджує про своє право на отримання винагороди за надані послуги та про відсутність підстав для стягнення 1816,57 грн. як збитків у вигляді упущеної вигоди.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення сторін, суд констатує макі висновки.

Із фактичних обставин і матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Закарпатської області від 11.05.07 по даній справі було позов задоволено повністю та стягнуто з АКБ „Національний кредит” в особі Закарпатської філії на користь ВАТ „Укртелеком” в особі Закарпатської філії 1816,57грн. безпідставно знятих коштів. Одночасно вказаним рішенням судом в порядку п.1 ст.83 ГПК України визнано недійсним повністю договір №6/1-99 від 29.01.1999р. на примання платежів за телефонні переговори, укладений між АКБ „Національний кредит” в особі Закарпатської філії та ЦОСПП „Сервісний центр „Укртелеком”.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.11.07 по справі №16/217 рішення господарського суду Закарпатської області від 11.05.07 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14.06.07 по справі 16/217, якою вищевказане рішення суду залишено в силі, скасовано в частині задоволення позову про стягнення 1816,57грн. та справу в цій частині направлено на новий розгляд.

У вищевказаній постанові ВГСУ зроблено вказівку на те, що оскільки позивачем було уточнено позов та заявлено вимогу про стягнення 1816,57грн. збитків у вигляді упущеної вигоди, то необхідно дослідити наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини. При цьому зазначено, що господарський суд попередніх інстанцій не досліджував, яке цивільне право порушено відповідачем шляхом протиправної поведінки.

Виходячи із правової оцінки фактичних обставин справи, в т.ч. із врахуванням вказівок, що містяться у постанові касаційної інстанції, які відповідно до вимог ст.11112 ГПК України є обов’язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог про стягнення 1816,57грн. збитків у вигляді упущеної вигоди.

Суд констатує, що в даному випадку відносини щодо відшкодування збитків підпадають під регламентацію норм ст.ст.16,22 Цивільного кодексу України, якими встановлено загальні засади відшкодування збитків, в т.ч. у вигляді упущеної вигоди, як одного з способів захисту цивільних прав і інтересів судом.

За змістом норм ст.ст.611, 623 Цивільного кодексу України встановлені договором або законом такі правові наслідки, як відшкодування збитків, настають за порушення зобов'язання і є мірами цивільно - правової відповідальності.

У відповідності до ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічно до наведених вище норм Цивільного кодексу України, нормами Господарського кодексу України передбачено настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків за порушення господарського зобов'язання (ст.ст.216,217,218,224,226 ГК України).

Системний аналіз норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, що регламентують умови та порядок відшкодування збитків за порушення зобов’язань, показує, що для застосування такої міри відповідальності необхідною є наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та понесеними збитками, вина боржника.

Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст.ст.611,623 Цивільним кодексом України, ст.ст.216,217,224 Господарського кодексу України.

Відповідно до зазначених вище норм матеріального права, а також виходячи із приписів ст.33 Господарського процесуального кодексу України щодо обов’язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень, позивач в даному випадку несе тягар доказування наявності протиправної поведінки відповідача, понесених збитків, їх розміру, причинного зв'язку між протиправною поведінкою і збитками.

У випадку доведення позивачем зазначених обставин, відповідач повинен довести відсутність своєї вини.

При обґрунтуванні позовних вимог про стягнення 1816,57грн. збитків у вигляді упущеної вигоди позивач посилається, зокрема, на безпідставне отримання відповідачем комісійної винагороди на вказану суму за період з 01.01.06 по 04.07.06, оскільки за відсутності з 01.01.06 укладеного між сторонами договору про приймання платежів відповідачем було прийнято від населення платежів за телекомунікаційні послуги на загальну суму 181657,47 грн., а перераховано позивачу 179640,89 грн.

Такі доводи позивача суд вважає необґрунтованими відповідно до закону, оскільки позивачем жодним чином не доведено, в чому саме полягає порушення відповідачем взятих на себе перед позивачем зобов’язань.

Фактично право відповідача на отримання комісійної винагороди в розмірі 1% від загальної суми платежу було передбачено в укладеному між сторонами договорі №6/1-99 від 29.04.1999р. на приймання платежів за телефонні переговори (п.2.1.2), який рішенням господарського суду Закарпатської області від 11.05.07 по справі №16/217 визнано недійсним в повному обсязі (вказане рішення в цій частині набрало законної сили 14.06.07).

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку спірна сума 1816,57 грн. не відповідає правовій природі збитків, у вигляді упущеної вигоди, що врегламентована нормами п.п.2 п.2 ст.22 Цивільного кодексу України, п.1 ст.225 Господарського кодексу України.

Фактично вказана спірна сума 1816,57грн. в повному обсязі є такою, що отримана відповідачем на виконання недійсного правочину, а отже, без достатньої правової підстави. При цьому суд констатує, що правові наслідки у вигляді повернення виконаного за недійсним правочином врегульовано нормами ст.216, гл.83 ЦК України.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення 1816,57грн. збитків у вигляді упущеної вигоди нормативно необґрунтованими та недоведеними, а отже, такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.43, 82, 84, 85, 11112 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог про стягнення 1816,57грн. завданих збитків у вигляді упущеної вигоди відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому ГПК України.

Суддя І.В.Івашкович

Рішення оформлене відповідно до ст.84 ГПК України, підписано 20.05.08.