донецький апеляційний
господарський суд
Постанова

Іменем України

20.02.2008
р.
справа №15/90

Донецький
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за
участю представників сторін:

від
позивача:

Бєлая
О.С. (дов.№148-08/10  від
29.01.2008р.),

від
відповідача:  від третьої особи 1 без права заявляти
самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача

ОСОБА_4
(дов. №б/н від 01.01.2008р.) ОСОБА_5. (дов.№1/д від 05.01.2008р.)  ОСОБА_1 - особисто,

від
третьої особи-2 на стороні позивача без права заявляти самостійні  вимоги на предмет спору суб'єкт
підприємницької діяльності від третьої особи -3 на стороні позивача без права
заявляти самостійні вимоги на предмет споруне з*явився    не з*явився

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою
відповідальністю „Зернотранс” м.Волноваха Донецької області

на
рішення  господарського суду

Донецької області

від

11.12.2007
року

по
справі

№15/90

за
позовомЗакритого
акціонерного товариства „Страхова компанія „ВЕСКО” в особі Запорізької філії

до
третя особа-1 без права заявляти
самостійні  вимоги на предмет
спору на стороні відповідача Третя особа-2 на стороні позивача без права
заявляти самостійні  вимоги на предмет
спору суб'єкт підприємницької діяльності Третя особа-3 на стороні позивача
без права заявляти самостійні вимоги на предмет споруТовариства з обмеженою
відповідальністю „Зернотранс” м.Волноваха Донецької області ОСОБА_1
м.Донецьк   ОСОБА_2 м.Бердянськ    ОСОБА_3 м.Бердянськ

про

стягнення
160264,95грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач
- Закрите акціонерне товариство „Страхова компанія „ВЕСКО” в особі Запорізької
філії, звернувся до господарського суду Донецької області  про стягнення з відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю “Зернотранс” м.Волноваха Донецької області та
третьої особи ОСОБА_1 м.Донецьк  про
стягнення 160264,95грн.

Ухвалою
від 25.04.2007р. відповідно до ст.27 ГПК України до участі у справі залучені в
якості третіх  осіб: на стороні позивача
без права заявляти самостійні вимоги на предмет спору суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_2. та  ОСОБА_3.

У
ході розгляду справи, на підставі ст.ст.41,31,41-42,79 ГПК України
господарським судом призначено судову автотехнічну та транспортно
-трасологічну   експертизу, у зв'язку з
чим провадження по справі було зупинено та поновлено після отримання  висновку судової автотехнічної та транспортно
-трасологічної   експертизи (т.2
а.с.89-90, т.3 а.с.13).

Рішенням
від 11.12.2007року господарський суд Донецької області (суддя Богатир К.В.)
позовні вимоги задовольнив у повному обсязі. Стягнув з відповідача витрати на
страхове відшкодування у сумі 160264,95 грн., витрати на сплату державного мита
в сумі 1602,65грн., судові витрати, витрати за послуги адвоката у сумі
15000грн.00коп., а також вартість проведеної судової транспортно -трасологічної
автотехнічної експертизи у сумі 1184,40 грн.

Не
погодившись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення суду скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволені
позовних вимог відмовити з мотивів недоведеності вини відповідача. В
обґрунтування своїх апеляційних вимог
заявник скарги посилається на те, що
судове рішення є незаконним, оскільки неповно з'ясовані обставини, що
мають значення для справи.

Позивач
вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а скаргу такою, що не  підлягає задоволенню.

Відповідно
до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду
справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний
господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє
законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному
обсязі.

Заслухавши
пояснення представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет
правильності юридичної оцінки обставин справи, повноти їх встановлення у рішенні
господарського суду Донецької області, Донецький апеляційний господарський суд
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного:

26.09.2006р.
на а/д Маріуполь -Донецьк  сталося
дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобілю MAN 19.403,
реєстраційний номер НОМЕР_1, з напівпричепом BODEX KIS 3W, реєстраційний
номер  НОМЕР_2, які належать СПД ОСОБА_2.
на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_3, НОМЕР_4,
виданих МРЕВ ДАІ м.Бердянська, під керуванням водія ОСОБА_2., та автомобілю MAN
F А230, реєстраційний номер НОМЕР_5, який належить відповідачу на підставі
свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6, виданого Волноваським
МРЕВ ДАІ у Донецькій області, під керуванням водія ОСОБА_1.

Дорожньо-транспортна
пригода сталася внаслідок порушення
водієм ОСОБА_1. п.12.3 Правил дорожнього руху. Факт того, що дії водія
ОСОБА_1. не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України та
знаходились у причинному зв'язку із даною ДТП
свідчить адміністративна справа (т.1 а.с.116-136), та підтверджуються
висновком судової автотехнічної експертизи, яка призначалася Кіровським
районним судом м.Донецька при розгляді адміністративного матеріалу щодо  ОСОБА_1. (т.1 а.с.138-142) та висновком
судової автотехнічної та транспортно -трасологічної   експертизи, призначеної господарським
судом  та матеріалами ДАІ  УМВС в Донецькій області (т.1 а.с.55, т.2
а.с.89-90, т.3 а.с.13).

Предметом
страхування на підставі договору страхування наземного транспорту  №1878-а/06зп від 29.05.2006р. є транспортні
засоби: автомобіль MAN 19.403, реєстраційний номер НОМЕР_1, з напівпричепом
BODEX KIS 3W, реєстраційний номер
НОМЕР_2 , який укладений між ЗАТ „Страхова компанія „ВЕСКО” в особі
Запорізької філії та власником автомобіля - СПД ОСОБА_2.  (т.1а.с.12).

За
результатами зіткнення автомобілів, яке відбулося 26.09.2006року, власнику
автомобіля - СПД ОСОБА_2. була заподіяна матеріальна шкода, а самому автомобілю
-технічні  пошкодження.

Розмір
страхового відшкодування визначався, виходячи з зазначеної суми
відновлювального ремонту без ПДВ та за вирахуванням безумовної франшизи,
встановленої договором страхування наземного транспорту №1878-а/06зп від
29.05.2006 р. (т.1 а.с.12).

Вартість
матеріальної шкоди, спричиненого власнику
автомобіля        МАN-19.403 F
2000 (Т31), держномер НОМЕР_1, внаслідок пошкодження при ДТП  26.09.2006року, складає  155823,05грн., про що зазначено у звіті №504
від 21.11.2006року про оцінку автомобіля (т.1 а.с.19-24).

Відповідно
до страхового акту №1878-а/06зп-1 до договору страхування №1878/06зп від
29.05.2006р., а також доповнення до вказаного страхового акту, виплата
страхового відшкодування складає
суму  112019,84грн. (т.1 а.с.9-10).

Згідно
звіту №261 від 31.01.2007р. про оцінку напівпричепу BODEX KIS 3W, реєстраційний
номер  НОМЕР_2,  вартість матеріальної шкоди вказаного причепу
становить 89391,43грн., яка складається із вартості ремонтно-відновлених робіт
-11476,86грн., вартості необхідних для ремонту матеріалів -551,16грн., вартості
складаючих, які належать зміні при ремонті -77363,41грн., вартість складаючих з
урахуванням фізичного зносу -77363,41грн.
(т.1 а.с.60-65).

Так,
згідно страхового акту №1878-а/06зп-2 сума страхового відшкодування за
пошкодження напівпричепу BODEX KIS 3W, реєстраційний номер  НОМЕР_2,
складає 73235,11 грн. (т.1. а.с.11).

Відповідно
до статті 25 Закону України „Про страхування”, п.п.2.2;10.1; 15.3 договору
страхування №1878/06зп від 29.05.2006р. на підставі вищевказаних страхових
актів та заяв СПД ОСОБА_2. від 25.12.2006р., від 09.02.2007р., 19.02.2007р.,
ст.22 Закону України „Про  обов'язкове
соціальне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних
транспортних засобів”  ЗАТ „СК „ВЕСКО”
було здійснено перерахування  ОСОБА_2.
страхового відшкодування на загальну суму 185254,95 грн. (112019,84грн.
страхове відшкодування  автомобіля
МАN-19.403 F 2000 (Т31), держномер НОМЕР_1, + 73235,11грн. страхове
відшкодування напівпричепу BODEX KIS 3W, реєстраційний номер  НОМЕР_2), про що свідчать платіжні доручення
№1178 від 25.12.2007р., №103 від 12.02.2007р., №245 від 06.03.2007р. (т.1
а.с.91-93).

Відповідно
до ст. 27 Закону України “Про страхування”
до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором
майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно
зі ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Частиною
1 ст. 1191 Цивільного кодексу України встановлено, що особі, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, надано право зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений
законом.

З
огляду на вказане суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач - ЗАТ „СК „ВЕСКО”,  набув право зворотної вимоги (регресу) до
винної особи у ДТП в розмірі фактичних затрат (витрат), понесених ним у зв'язку
з виплатою страхового відшкодування за договором страхування наземного
транспорту №1878-а/06ЗП від 29.05.2006р., страхового акту №1878-а/06зп-1 та
доповнення №1 до страхового акту.

При
прийнятті рішення судом прийняті до уваги, матеріали справи, які свідчать про
те, що висновок судової автотехнічної експертизи, яка призначалася Кіровським
районним судом м.Донецька при розгляді адміністративного матеріалу щодо  ОСОБА_1.,
та висновок судової транспортно-трасологічної автотехнічної експертизи,
яка призначалася господарським судом, дії водія ОСОБА_1. не відповідали вимогам
п. 12.3 Правил дорожнього руху України та знаходились у причинному зв'язку
із  ДТП, яке відбулося 26.09.2006р.

Згідно
ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Матеріалами
справи встановлено, що шкода спричинена автомобілем MAN F А230, реєстраційний
номер НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_1., який знаходиться у трудових
відносинах з відповідачем - ТОВ “Зернотранс”. Отже, водій ОСОБА_1. керуючи
автомобілем не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе
відповідальності за шкоду перед потерпілою особою -СПД ОСОБА_2., в силу
трудових відносин з володільцем цього джерела ТОВ „Зернотранс”.

В
даному випадку, власником автотранспорту - джерелом підвищеної небезпеки є ТОВ
“Зернотранс”.

При
розгляді справ про відшкодування шкоди відповідальність юридичної особи настає
лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною
організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з
виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним,
сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була
працівником цієї організації.

Відповідно
до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду,
заподіяну їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

Частина
2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачає, що володільцем джерела
підвищеної небезпеки є  „особа, яка на
відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку”.
Обов'язок відшкодувати шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки покладається
на володільця джерела підвищеної небезпеки. Тобто, вказується на дві ознаки
володільця джерела підвищеної небезпеки -юридичну і матеріальну.

Так,
за юридичною ознакою володільцем визнається тільки та особа, яка володіє певним
правом по відношенню до джерела підвищеної небезпеки. Таким правом може бути
право власності, інше речове право, договір підряду, оренди.

З
огляду на викладене колегія суддів вважає правомірним висновок суду про
стягнення з ТОВ “Зернотранс” на користь ЗАТ „СК „ВЕСКО” суми витрати на
страхове відшкодування у сумі 160264,95 грн.

Щодо
до додаткових вимог позивача  про
стягнення з ТОВ “Зернотранс” адвокатських послуг, суд першої інстанції правильно
задовольнив ці вимоги, оскільки статтею 44 Господарського процесуального
кодексу України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг
адвоката.

В
контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи
підлягають задоволенню в тому випадку,
якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались та
їх сплата підтверджується відповідними
фінансовими документами.

Судовою
інстанцією при розгляді справи дані вимоги закону враховано.

Відповідно
до частини  3 статті  48 Господарського  процесуального кодексу України витрати, що
підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку,  встановленому
Законом України “ Про адвокатуру”. Дія вказаного закону поширюється
тільки на осіб, які є адвокатами. Поняття особи, котра є адвокатом наводиться в
статті 2 Закону України “Про адвокатуру”, котра зазначає, що адвокатом
може  бути громадянин України, який  має вищу юридичну освіту,  стаж роботи за спеціальністю юриста або
помічника адвоката не менше двох років, склав кваліфікаційні іспити, одержав
свідоцтво про право  займатися  адвокатською діяльністю та  прийняв Присягу адвоката України.

Таким
чином,  стаття 44 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає відшкодування сум в якості судових витрат, які були
сплачені  стороною за отримання послуг
лише адвокатом.

З
матеріалів  справи вбачається, що
послуги  позивачу надані адвокатом  ОСОБА_7. на підставі довіреності №1709-06/3
від 25.12.2006р. (т.2 а.с.86).

Судові
витрати у сумі 15000грн.00коп. підтверджені належними первісними документами
(свідоцтвом на право заняття адвокатською діяльністю №336 від 14.02.2001р.,
договором про надання адвокатської допомоги з господарської справи від
28.09.2006 р., актом  №1 виконаних робіт,
платіжним дорученням №291 від 19.03.2007р.) (т.3 а.с.27-31;34), а тому
господарським судом задоволені обґрунтовано.

В
апеляційній скарзі заявник вказує, що господарський  суд не
дослідив усіх доказів, які мають значення, не дав належну оцінку
висновкам комплексної судової транспортно-трасологічної автотехнічної
експертизи №2487/18-2488/18, а також вказує, що адміністративна справа експерту
Донецького НДІСЗ не надсилалася.

Посилання
заявника на висновок комплексної судової транспортно-трасологічної
автотехнічної експертизи №2487/18-2488/18 є неспроможним, оскільки за
матеріалами справи значиться висновок судової транспортно-трасологічної
автотехнічної експертизи за №2487/18-2488/19 (т.3 а.с.2).

Твердження
заявника скарги щодо недослідженості
господарським судом усіх доказів, не приймаються, оскільки відповідно до
ст.43 ГПК України оскаржуване рішення
ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх
обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору.

Що ж
стосується того, що адміністративна справа не була надіслана до Донецького
НДІСЗ, то дані посилання є голослівними, оскільки, як видно із матеріалів
справи, для проведення експертизи господарським судом за супровідним листом від
18.05.2007року (т.2 а.с.94) на адресу Донецького науково-дослідного інституту
судових експертиз була надіслана справа №15/90 прошита та пронумерована на
142арк. у першому тому, де і знаходиться завірена належним чином копія
адміністративної справи №3-10/07 Кіровського районного суду м.Донецька про
застосування адміністративної відповідальності по ст.124 КУпАП відносно
ОСОБА_1. (т.1 а.с.116).

В
судове засідання заявником скарги були надані додаткові пояснення з документами
з приводу того, що 12.02.2008року
Кіровським районним судом м.Донецька прийнята постанова про закриття провадження
по адміністративній справі відносно ОСОБА_1. на підставі п.1 с.247 КУпАП у
зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі
експертизи  Головного управління МВС
України в Донецькій області науково-дослідного експертно-криміналістичного
центру, проведеної 31.01.2008р. Заявник скарги просить апеляційний суд
скасувати судове рішення на підставі додатково наданих доказів.

Дані
докази не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки у відповідності до
ч.3 ст.101 ГПК вони не були предметом розгляду в суді першої інстанції та не
могли бути розглянуті у даному спорі, так як експертиза проводилась
31.01.2008р., а постанова Кіровським районним судом м.Донецька  прийнята 12.02.2008р., тобто після сплину
двох місяців з прийняття рішення господарським судом Донецької області по
справі №15/90..

Враховуючи
викладене, за результатами апеляційного провадження, судова колегія дійшла
висновку, що рішення господарського  суду
Донецької області від  11.12.2007р. у
справі №15/90 підлягає залишенню без змін. Апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно
до ст.49 Господарського процесуального кодексу України  витрати по
сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на заявника
скарги по справі.

Керуючись
ст.ст.49,99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України,
Донецький апеляційний господарський суд, -

П
О С Т А Н О В И В:

Апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Зернотранс” м.Волноваха
Донецької області на рішення
господарського суду Донецької області від 11.12.2007р. у справі №15/90 -
залишити без задоволення.

Рішення  господарського суду Донецької області   від 11.12.2007р. у справі №15/90  - залишити без змін.

Головуючий

Судді:

надр.7 прим.

1-й . у справу

2-й .- позивачу

3-й- .- відповідачу

4-й-6й третім особам

7-й прим. ДАГС