ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2008 Справа № 19/5-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Павловського П.П.

суддів: Чус О.В- доповідач., Швець В.В.

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.

За участю прокурора : Кріпак Н.В., посвідчення № 148 від 19.09.03р.

Представники сторін:

від відповідача: Полуциганова І.В. представник, довіреність №69/0 від 31.03.08;

від позивача: представник не з"явився, про час та місце судового засідання не повідомлений належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу Дніпропетровської єврейської релігійної громади, м.Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2008 р. у справі № 19/5-08

за позовом заступника прокурора Дніпропетровської області (пр. К.Маркса, 38, м. Дніпропетровськ, 49000) в інтересах держави в особі Новомосковської районної Державної адміністрації Дніпропетровської області (вул. Шевченка, 7, м. Новомосковськ, 51200)

до відповідача: Дніпропетровська єврейська релігійна громада (вул. Коцюбинського, 7, м. Дніпропетровськ, 49000)

про стягнення 24698,09 грн.

В С Т А Н О В И В:

Прокурор в інтересах держави в особі Новомосковської районної Державної адміністрації Дніпропетровської області звернувся з позовом до Дніпропетровської єврейської релігійної громади і просить стягнути з відповідача збитки за самовільне зайняття та використання земельної ділянки в період з 16.01.06р. по 16.01.07р. в сумі 24698,09 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2008 року (суддя –Петренко І.В.) позовні вимоги задоволені повністю.

Не погодившись з рішенням, Дніпропетровська єврейська релігійна громада звернулася до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, на порушення та не правильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення господарського суду першої інстанції від 05.02.2008 року та прийняти нове рішення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, фахівцями Дніпропетровського міжрайонного відділу з контролю за використанням та охороною земель проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства при користуванні відповідачем земельною ділянкою 1,3 га під базою відпочинку „Дубрава” та 3,8 га під дитячий оздоровчий табір „Дубрава” рекреаційного призначення, розташованих на території Орлівщанської сільської ради. Перевіркою встановлено, що відповідач в порушення ст.ст.125, 126 ЗК України самовільно займає земельні ділянки загальною площею 5,1 га рекреаційного призначення, розташованих на території Орлівщанської сільської ради, на яких знаходиться комплекс будівель та споруд бази відпочинку та дитячого оздоровчого табору „Дубрава”, що належить відповідачеві на праві приватної власності. Документи, що посвідчують право власності або право користування вказаними земельними ділянками відсутні, що підтверджується атом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 21.02.06р. протоколом про адміністративне правопорушення від 21.02.06р. №5, постановою про накладення адміністративного стягнення від 22.02.06р. №5, приписом держінспектора Дніпропетровського міжрайонного відділу з контролю за використанням та охороною земель від 25.04.06р. №42.

Господарським судом встановлено, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.04р. у справі № 30/207 договори оренди вказаних земельних ділянок від 18.08.1997р., укладених між Орлівщанською сільською радою та відповідачем –визнані неукладеними та такими, що не тягнуть за собою певні правові наслідки, в тому числі і по сплаті орендної плати.

Згідно зі ст.125 ЗК України право власності або право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності або право користування земельною ділянкою та його державної реєстрації, а право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди та його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї та його державної реєстрації –забороняється.

Відповідно до ст..1 Закону України „Про державний контроль за використанням та охороною земель”, самовільне зайняття земельних ділянок –будь-які дії особи. Які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Згідно ст..2 Закону України „Про плату за землю”, використання землі в Україні є платним.

За змістом статті 157 Земельного кодексу України - відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно визначення розміру збитків, завданих незаконними діями відповідача за період з 16.01.06р. по 16.01.07р. становить 24698,09 грн. та підлягають сплаті, згідно з актом про визначення збитків від 27.07.07р. Зазначений акт на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.93р. №284 затверджено розпорядженням голови районної державної адміністрації від 27.07.07р. №1363.

Господарський суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач повинен сплачувати плату за користування земельною ділянкою також і у разі відсутності право установчих документів на земельну ділянку.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов правильного висновку, щодо задоволення позовних вимог, так як вони відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, нормам матеріального права, а доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційну скаргу Дніпропетровської єврейської релігійної громади, м.Дніпропетровськ слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2008 року у справі № 19/5-08 –без змін.

Керуючись статтями 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської єврейської релігійної громади, м.Дніпропетровськ –залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2008 року у справі № 19/5-08 - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя

П.П.Павловський

Суддя

О.В.Чус

Суддя

В.В. Швець

З оригіналом згідно:

Пом. судді:                                                            О.В. Максименко