ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.05.2008                                                              Справа № 12/75

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Лебідь”, м. Виноградів

до відповідача Оноцької сільської ради, с. Онок Виноградівського району

про стягнення заборгованості в сумі 15 614,70 грн.

Суддя Тисянчин В. М.

Представники:

Від позивача –Гонтар Д. І., (представник за довіреністю від 03.03.2007 року)

Від відповідача –не з’явився (не викликався, явка на розсуд сторін)

СУТЬ СПОРУ: заявлено позов товариством з обмеженою відповідальністю „Лебідь”, м. Виноградів до Оноцької сільської ради, с. Онок Виноградівського району про стягнення заборгованості в сумі 15 614,70 грн.

Представнику позивача роз’яснено права і обов’язки передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не заявлено.

Письмовим відзивом на позов (вх. № 4724 від 07.05.2008 року) надісланим до суду відповідач визнав борг в повному обсязі та повідомив причини його виникнення через обставини бюджетного недофінансування.

Вивчивши доводи позовної заяви та матеріали справи, дослідивши їх, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість відповідача в сумі 15 614,70 грн. –основного боргу щодо оплати за виконані, згідно договорів: № 38 від 01.03.2007 року та № 39 від 02.03.2007 року, підрядні роботи по будівництву вуличної електромережі, підтверджується матеріалами справи, зокрема:

- актом приймання виконаних підрядних робіт за вересень 2007 року;

- локальними кошторисами на встановлення вуличного освітлення;

- розрахунком позову, а за таких обставин сума основного боргу підлягає стягненню примусово.

Заявлені вимоги позивача (претензія № 39/0 від 03.03.2008 року) про добровільне погашення боргу відповідач не виконав, чим порушив ст. ст. (11; 526); 509; 530 ЦК України (чинного з 01.01.04).

Саме ця обставина і послужила підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново –господарські зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, на день розгляду спору у суді, обставини спору (права і зобов’язання сторін) оцінюються судом з огляду на правила ЦК та ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору чи вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 509 ЦК України в силу зобов’язання –кредитор вправі вимагати виконання обов’язку від боржника у випадку невиконання останнім своїх зобов’язань у відносинах. Підставою виникнення зобов’язання є юридичний факт.

Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду, підрядчик зобов’язується виконати на свій ризик певну роботу за завданням замовника (з його або своїх матеріалів), а замовник зобов’язується прийняти й оплатити виконану роботу.

В даній правовій ситуації юридичним фактом, на підставі якого виникли зобов’язальні відносини між сторонами, є виконання підрядних робіт по будівництву вуличної електромережі (ст. 11 ЦК України).

Отже, обов’язок відповідача оплатити вартість виконання підрядних робіт по будівництву вуличної електромережі є безспірним.

Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається (ст. 615; 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати пов’язані з наданням юридичних послуг адвокатом (договір-доручення № 12 від 03.03.2007 року, акт прийому –передачі виконаних робіт та наданих послуг від 04.04.2008 року, видатковий касовий ордер № 12/Д 03.03.2008 року на суму 1 000 грн.) підлягають відшкодуванню відповідачем.

При постановленні судового рішення враховується характер зобов’язання, наслідки його невиконання, особа відповідача, ступінь його вини, суспільно – державну значимість господарської діяльності сторін, обставини, що впливають на неможливість виконання відповідачем зобов’язання належним чином та межі здійснення цивільних прав (п.3 ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, безпідставного збагачення за рахунок погіршення фінансово –майнового стану сторони у спорі.

За ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.

Отже, із встановлених судом обставин вбачається, що склад цивільно –правової відповідальності є наявним на момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, в даному випадку –письмовими доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а перевіряються на достовірність.

Таким чином, позивачем доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі, поклавши відшкодування судових витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача з огляду його вини у виникненні спору.

Виходячи з викладеного, оцінивши повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України; ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”; ст.ст. 4, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75, 82 - 84, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.           Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Оноцької сільської ради (с. Онок Виноградівського району, вул. Миру, 5; код 04349142) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Лебідь” (м. Виноградів, вул. І. Франка, 92- Комунальна, 2; код 32764288) суму 15 614,70 (п'ятнадцять тисяч шістсот чотирнадцять грн. 70 коп.) –основного боргу 1 000 (одну тисячу грн.) –витрат за надані юридичні послуги адвокатом та 167 (сто шістдесят сім грн.) - у відшкодування витрат по оплаті держмита; 118 (сто вісімнадцять грн.) –у відшкодування витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тисянчин В. М.