ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2008 р.

№ 35/382

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. –головуючого

Волковицької Н.О.

Рогач Л.І.

за участю представників сторін:

позивача

Синявської О.В. дов. від 03.12.2007 року

відповідача

Ротайського В.М. дов. від 01.12.2007 року

третьої особи

Синявської О.В. дов. від 29.01.2007 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Княжий меч"

на постанову

від 22.10.2007 року Київського апеляційного господарського суду

у справі

№ 35/382 господарського суду міста Києва

за позовом

Шевченківської районної у місті Києві ради

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Княжий меч"

третя особа

Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської у місті Києві ради

про

дострокове розірвання договору оренди та виселення

та за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору

Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської у місті Києві ради

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Княжий меч"

про

дострокове розірвання договору оренди та виселення

ВСТАНОВИВ:

Шевченківська районна у м. Києві рада звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Княжий меч", третя особа Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради про дострокове розірвання договору оренди нежилих приміщень від 12.02.2001 року № 4903/4 та виселення відповідача з нежилого приміщення загальною площею 152 кв. м., розташованого за адресою: вул. Татарська, 21, передавши його за актом приймання-передачі Управлінню з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради.

27.11.2006 року до суду надійшла позовна заява Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради (третя особа з самостійними вимогами на предмет спору) про розірвання договору оренди нежилих приміщень від 12.02.2001 року№ 4903/4 та виселення відповідача з нежилого приміщення загальною площею 152 кв. м., розташованого за адресою: вул. Татарська, 21.

Рішенням господарського суду м. Києва від 05.02.2007 року у задоволенні позовних вимог Шевченківської районної у м. Києві ради відмовлено в зв'язку з відсутністю доказів порушення договору, які у розумінні статті 651 Цивільного кодексу України є підставою для розірвання договору.

В позові третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору відмовлено з тих же підстав.

За апеляційною скаргою Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2007 року скасоване.

Позови Шевченківської районної у м. Києві ради та третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради задоволені в повному обсязі, договір №4903/4 оренди нежилих приміщень від 12.02.2001 року розірвано з моменту прийняття рішення та зобов’язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Княжий меч" звільнити орендоване ним приміщення, розташоване за адресою: вул. Татарська,21, передавши його за актом приймання-передачі Управлінню з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Княжий меч" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2007 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заявник посилається на порушення судом норм матеріального права, а саме: статті 188 Господарського кодексу України, оскільки підстав, передбачених цією статтею для розірвання договору ні позивач ні суд не встановили.

Заслухавши доповідь судді –доповідача та присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні у даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів переглядає за касаційною скаргою (поданням) та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи предметом спору у даній справі є розірвання договору оренди нерухомого майна №4903/4 від 12.02.201 року, укладеного між Комунальним підприємством "Управління житлового господарства" правонаступником якого за рішенням Шевченківської районної у м. Києві ради №263 від 25.11.2003 року стало Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради в частині орендних відносин комунальної власності територіальної громади Шевченківського району м. Києва та Товариством з обмеженою відповідальністю "Княжий меч".

З аналізу діючого законодавства вбачається, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. Статтею 291 Господарського кодексу України передбачено, що на вимогу однієї з сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму в порядку, встановленому статтею 188 Господарського кодексу України.

Статею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути розірвано на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Частина 3 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачає, що за рішенням суду договір може бути розірвано у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законом.

Судами попередніх інстанцій при розгляді справи встановлено, що Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради є виконавчим органом Шевченківської районної у м. Києві ради, якому згідно пункту 1.3. Положення делеговано функції та повноваження щодо управління комунальною власністю територіальної громади Шевченківського району м. Києва. Згідно пункту 3.1.10 Положення Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради виступає від імені райради орендодавцем та укладає договори оренди комунального майна району.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору оренди (пункт 1.1) орендодавець передає, а орендар приймає в орендне користування приміщення, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Татарська, 21, загальною площею 152,0 кв.м.

Орендар використовує приміщення згідно поданої заяви під оздоровчий комплекс.

Згідно розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 11.06.2000 року № 609 "Про реконструкцію нежилого приміщення на вул. Татарський, 21" відповідачу надано дозвіл на виконання будівельно - реконструкційних робіт при наявності проектної документації.

Звертаючись із позовом про розірвання договору оренди як позивач - Шевченківська районна у місті Києві рада так і третя особа з самостійними вимогами свої вимоги обґрунтовували тим, що, в порушення статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", отримавши дозвіл на виконання будівельно –реконструкційних робіт згідно розпорядження Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації від 11.06.2000 року №609 "Про реконструкцію нежилого приміщення на вул. Татарській, 21" відповідач дозвільну документацію не отримав, а здійснив перепланування без руйнування капітальних стін і перегородок, з влаштуванням сауни.

Крім того, відповідач не виконує вимоги санітарно –епідеміологічної служби про зупинення функціонування оздоровчого комплексу до усунення недоліків.

Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції відмовив у задоволені позову та вимог третьої особи в зв'язку з відсутністю істотних порушень договору, які є підставами, передбаченими статтею 651 Цивільного кодексу України та статтею 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" для розірвання договору оренди.

З висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погодився та скасувавши рішення задовольнив позовні вимоги позивача та третьої особи в повному обсязі за слідуючих підстав: згідно статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до якої Управління є органом, уповноваженим здійснювати державну політику у сфері оренди, спрямовану на ефективне використання об'єктів оренди.

Згідно статті 32 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" контроль за використанням майна, переданого в оренду (крім іншого окремого індивідуального майна), покладається на органи, які згідно цього Закону здійснюють державну політику у сфері оренди.

Стаття 33 Закону України "Про власність" визначає, що державні органи, уповноважені управляти державним майном, здійснювати контроль за ефективністю використання і схоронністю довіреного їм державного майна.

Пунктом 2.1 договору оренди встановлено, що орендодавець має право перевіряти використання приміщення орендарем за призначенням та відповідність до вимог пожежної безпеки та санітарної дисципліни, перевіряти ефективність використання приміщення та забезпечення його охоронності.

Для встановлення фактичного становища 18.01.2007 року була здійснена перевірка нежилого приміщення по вул. Татарська, 21 в складі заступника начальника ЖЕК - 1007 Гаркуші А.І., майстра т/д Левицької В.М. та майстра т/д Кучеренко Л.О., про що складено відповідний акт.

Касаційна інстанція не може погодитись з таким висновком, оскільки в порушення пунктів 7, 8 статті 105 Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд не навів доводів, за якими він не погодився з висновками суду першої інстанції про відсутність порушень договору, які у розумінні статті 651 Цивільного кодексу України та статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" є підставою для розірвання договору, ніяким чином не спростував доводи господарського суду міста Києва про те, що вищезазначений акт складено в односторонньому порядку, в зв'язку з чим він не може бути належним доказом.

Крім того, приймаючи рішення про розірвання договору апеляційний суд застосував статті 2, 32 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", статті 33 Закону України "Про власність", які регулюють контрольні функції позивача і ніяким чином не стосуються спірних правовідносин, а норми статті 651 Цивільного кодексу України, які передбачають саме підстави розірвання договорів взагалі залишив поза увагою.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що апеляційний суд безпідставно скасував обґрунтоване рішення суду першої інстанції, в зв'язку з чим постанова Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2007 року підлягає скасуванню, а рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2007 року залишенню без змін.

Керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 6 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2007 року у справі № 35/382 господарського суду міста Києва скасувати.

Рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2007 року у справі № 35/382 господарського суду міста Києва залишити без змін.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Княжий меч" задовольнити.

Головуючий суддя                                                  Т. Дроботова

С у д д і          Н. Волковицька

Л. Рогач