ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2008 р.

№
2-331/07 (2-3160/06)

Вищий
господарський  суд України у складі
колегії суддів:

Кочерової
Н. О., - головуючого,

Рибака
В.В., Черкащенка М.М.,

розглянувши
матеріали касаційної скарги

Господарчої
асоціації "Проммонтаж"

на
постанову

Київського
апеляційного господарського суду від 04.07.2007 року

у
цивільній справі

Солом"янського
районного суду м. Києва

за
позовом

ОСОБА_1

до

Господарчої
асоціації "Проммонтаж"

про

Стягнення
108300,00 грн.,

В засіданні взяли участь представники:

-
позивача:

ОСОБА_2,

-
відповідача:

не
з”явився,

ВСТАНОВИВ:

У
червні 2006 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Господарчої асоціації
"Проммонтаж" про стягнення 108300,00 грн.

У
жовтні 2006 року Господарча асоціація "Проммонтаж" подала до суду
зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання недійсною угоду про розподіл частки
майна, в загальній вартості цілісного майнового комплексу Господарчої асоціації
"Проммонтаж", укладену між фізичними особами -працівниками асоціації
26.09.2000 року.

Ухвалою
Солом"янського районного суду м. Києва від 03.04.2007 року відмовлено в
прийнятті зустрічної позовної заяви на підставі ст.. 123 ЦПК України, оскільки
первісний та зустрічний позови не пов"язані між собою.

Рішенням
Солом"янського районного суду м. Києва від 05.04.2007 року позов
задоволено. Стягнуто з Господарчої асоціації "Проммонтаж" на користь
ОСОБА_1 108300,00 грн.

Постановою
Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2007 року рішення
місцевого суду від 05.04.2007 року залишено без змін, а апеляційну скаргу -без
задоволення.

Не
погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, Господарча асоціація
"Проммонтаж" подала касаційну скаргу, в якій просить  постанову Київського апеляційного
господарського суду від 04.07.2007 року та рішення Солом"янського
районного суду від 05.04.2007 року скасувати, прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Доповідач:
Черкащенка М.М.

В
обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами            неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконних
судових рішень.

Судова
колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права
вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 постанови
від 29.12.76 №11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності -на
підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад
і змісту законодавства України.

Судові
рішення цим вимогам не відповідають.

Задовольняючи
позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідно до
угоди про розподіл частки майна, в загальній вартості цілісного майнового
комплексу Господарчої асоціації "Проммонтаж", укладену між фізичними
особами -працівниками асоціації 26.09.2000 року ОСОБА_3 було виділено частку в
загальній вартості цілісного майнового комплексу Господарчої асоціації
"Проммонтаж" у сумі 108300,00 грн.

ОСОБА_1
згідно з свідоцтвом на право спадщину за законом від 07.04.2006 року є
спадкоємницею померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на грошову суму в частці майна
Господарчої асоціації "Проммонтаж" в розмірі 108300,00 грн.

Проте
вирішуючи даний спір, судами попередніх інстанцій не враховано, що згідно зі
ст. 27 Закону України "Про власність", який діяв на той час, об'єктом
права власності господарського об'єднання підприємств і організацій є майно,
добровільно передане йому підприємствами й організаціями, а також набуте в
результаті господарської діяльності та інших підставах, не заборонених законом.

До складу об'єктів права власності
господарського об'єднання не входить майно членів цього об'єднання.

Об'єднання не відповідає за
зобов'язаннями підприємств та організацій, що входять до його складу, а вони не
відповідають за зобов'язаннями об'єднання і один одного, якщо інше не
передбачено їх статутами (положенням) або договором між ними.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що угода про розподіл частки майна в загальній вартості цілісного
майнового комплексу господарчої асоціації від 26.09.2000 року укладена між
фізичними особами-працівниками асоціації.

Судами не встановлено, що особи, які
уклали дану угоду, були учасниками господарської асоціації
"Проммонтаж" та, що ця угода породжує зобов'язання господарської
асоціації "Проммонтаж".

Крім того, суди попередніх інстанцій
не витребували та не дослідили Положення асоціації про розподіл прибутку, не
встановили, які корпоративні права мають працівники асоціації, в тому числі
щодо розподілу прибутку та укладання відповідних угод без участі інших
учасників асоціації.

Судова колегія також зазначає, що в
матеріалах справи містяться докази, відповідно до яких ОСОБА_3 дійсно мав
частку у статутному фонді в розмірі 1850,00 грн. але в ТОВ
"Проммонтаж", а не в статутному фонді господарської асоціації
"Проммонтаж". Зазначеній обставині суди під час розгляду справи не
надали належної юридичної оцінки.

Враховуючи вище викладене, судова
колегія вважає, що попередні судові інстанції не повно з'ясували всі обставини
справи, які мають суттєве значення для вирішення спору. Зокрема, судами
достовірно не встановлено, учасником якого господарського об'єднання перебував ОСОБА_3
на день смерті, згідно яких установчих документів та якої юридичної особи він
мав свою долю і в якому розмірі, не встановив правову природу укладеної угод
від 26.09.2000 року.

На
підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що суди
попередніх інстанцій порушили вимоги ст.43 ГПК України, що призвело до
прийняття незаконних судових рішень.

Згідно
до частини 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду
чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Правова
оцінка обставин та достовірності доказів по справі є виключна прерогатива
першої та апеляційної інстанції.

За
таких обставин, судові рішення підлягають скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд.

При
новому розгляді суду необхідно витребувати докази у відповідності з вимогами
ст.36 ГПК України, повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини
справи, перевірити доводи позивача та відповідача, дати їм належну юридичну
оцінку та постановити законне та обґрунтоване рішення.

На
підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117,
1119 -11112 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 04.07.2007 року та рішення Солом"янського
районного суду м. Києва від 05.04.2007 року у справі    № 2-3160/06 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
господарського суду м. Києва.

Головуючий                                                                        Н. Кочерова

Судді:
В. Рибак

М. Черкащенко