ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

08.04.08                                                                                           Справа № 7/264

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                        Краєвської М.В.

суддів:                                                                        Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ торгового підприємства “Гастроном-78” від 02.01.2008 р. вих. № 02/01-2

на рішення Господарського суду Рівненської області від 10.10.2007 р.

у справі № 7/264

за позовом ТзОВ торгового підприємства “Гастроном-78”, м.Рівне

до АТЗТ “Атлас”, м.Рівне

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Бугрима Валерія Михайловича, м.Рівне

про визнання недійсним договору купівлі-продажу за № 3754 від 01.12.2006 р.

За участю представників:

від позивача –Іщик Л.В. (директор),

Бакун А.Ю. (представник, довіреність за № 6760 від 06.11.2007 р. в матеріалах справи),

Кітовський В.Л. (представник, довіреність за № 6760 від 06.11.2007 р. в матеріалах справи);

від відповідача –Дяченко І.П. (директор),

Твердий М.К. (адвокат, довіреність від 24.04.2007 р. без номера в матеріалах справи, а.с.115, Том 1);

від третьої особи –Твердий М.К. (представник, довіреність від 24.04.2007 р. за № 1255 в матеріалах справи)

Представникам сторін і третьої особи роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.ст.22, 27 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало.

Оскільки ні жодна зі сторін, ні третя особа не заявляли клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перегляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалах Львівського апеляційного господарського суду від 27.02.2008 р., 26.03.2008 р.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 10.10.2007 р. у справі № 7/264 (суддя Маціщук А.В.) у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Позивач з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити, з підстав неправильного застосування норм матеріального права.

Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим, зокрема, що господарським судом не враховано, що згідно з ч.1 ст.98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, а 17.10.2006 р. ними прийнято рішення про заборону на укладення від імені товариства договорів на відчуження та передачі майна третім особам; оскільки 18.10.2006 р. на цій підставі внесено тимчасові застереження щодо спірного об”єкта до Єдиного реєстру заборон відчуження об”єктів нерухомого майна, то договір від 01.12.2006 р. укладено з порушенням вимог ст.98 ЦК України; договір від 01.12.2006 р. не містить умов строку його дії; ціна продажу є в 4 рази меншою від ринкової вартості, тому договір не є добросовісним; 18.07.2000 р. загальні збори учасників товариства не відбувались, тому Хоменко І.В. директором не обиралась і відповідні повноваження на підписання договору й не надавались; суд першої інстанції безпідставно не зупинив провадження у справі № 7/264 до розгляду справи № 11/274.

У судовому засіданні відповідач і третя особа просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 01.12.2006 р. між ТзОВ торговим підприємством “Гастроном-78” (продавець за договором, позивач у справі) і АТЗТ “Атлас” (покупець за договором, відповідач у справі) був укладений договір купівлі-продажу за № 3754, за яким позивач продав відповідачу 44/100 приміщення магазину заг. пл. 104, 6 кв. м, що знаходиться в м.Рівне по вул.Черняка, 2, за ціною 131 300 грн. (а.с. 123, Том 2).

Даний договір нотаріально посвідчений і зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 01.12.2006 р. (а.с.8, Том 1).

Витягом № 13056144 від 26.12.2006 р., виданим Рівненським міським БТІ, підтверджено реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно (а.с.89, Том 1).

Укладенню основного договору передувало укладення попереднього договору від 03.04.2006 р. (а.с.83, Том 1), за яким була досягнута домовленість про майбутній продаж майна ТзОВ торгового підприємства “Гастроном-78”, який і є предметом оспорюваного договору.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін і третьої особи, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області від 10.10.2007 р. у справі № 7/264 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ торгового підприємства “Гастроном-78” - без задоволення.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

У справі № 7/264 предметом розгляду стало визнання договору купівлі-продажу від 01.12.2006 р. недійсним через відсутність у директора ТзОВ торгового підприємства “Гастроном-78” Хоменко І.В. повноважень на його підписання.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.92 ЦК України юидична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Частиною 2 пункту 207 ЦК України встановлено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно з п.5 ст.65 ГК України керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Положеннями п.42 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року N 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за N 283/8882, в редакції, чинній на момент укладення спірного договору, передбачено, що при укладенні правочину представником нотаріус перевіряє його повноваження за довіреністю, виданою представникові юридичною особою... Нотаріус не вимагає подання довіреностей на вчинення правочинів та інших дій від осіб, уповноважених на це установчими документами юридичної особи, законом або іншими актами цивільного законодавства. У цих випадках від представників вимагаються документи, які передбачають зазначені повноваження та посвідчують їх службове становище...

Відповідно до п.п.1-2 ст.17 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців” від 15.05.2003 р. № 755-ІУ з наступними змінами та доповненнями (далі –Закон № 755-ІУ) до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток включаються, серед іншого, і такі відомості: прізвище, ім'я, по батькові осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори; дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи.

Згідно з п.1 ст.18 Закону № 755-ІУ якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Так, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 09.11.2006 р., яка чинна протягом 30 днів з дати її видачі, підтверджено, що Хоменко Ірина Вікторівна мала право від імені ТзОВ торгового підприємства “Гастроном-78” підписувати договір купівлі-продажу від 01.12.2006 р. (а.с.97, Том 1). Зміни до Єдиного державного реєстру не вносилися.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, зокрема, статуту ТзОВ торгового підприємства “Гастроном-78”, в останньому відсутні обмеження щодо вчинення правочинів. Зокрема, директор має право без доручення виконувати дії від імені товариства.

Покликання позивача на відкликання Хоменко І.В. з посади директора колегією суддів не беруться до уваги, оскільки з урахуванням вимог частини третьої статті 92 ЦК України недійсність рішення загальних зборів про обрання керівника господарського товариства не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цим керівником від імені товариства (п.2.17 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України “Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин” від 28.12.2007 р. N 04-5/14).

Посилання апелянта на відсутність у договорі від 01.12.2006 р. такої умови як строку його дії, що є однією з підстав для визнання його недійсним, є безпідставні та не мають значення при вирішенні даного спору, оскільки відповідно до норм ст.180 ГК України та ст.ст.628, 655 ЦК України така умова не є істотною для договору купівлі-продажу.

Разом з тим слід мати на увазі, що строк дії договору, який сторони зобов'язані погодити, не обмежений будь-яким максимальним строком. Тому сторони можуть визначити, що договір діє до припинення прав та обов'язків, які з нього виникли.

При цьому слід враховувати, що за змістом статті 637, частин третьої та четвертої статті 213 ЦК України метою тлумачення договору є виявлення справжньої волі сторін, що згідно з частиною першою статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом, та що згідно з частиною першою статті 7 ЦК України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Згідно зі звичаєм, що склався в діловому обороті, не зазначення в договорі строку дії договору свідчить про волю сторін на встановлення правила про те, що договір діє до припинення зобов'язання, що виникло з договору, виконанням або з інших підстав відповідно до закону. Отже, за відсутності в господарському договорі строку дії договору у суду немає підстав вважати його неукладеним, якщо докази, наявні у справі, не свідчать про те, що справжня воля сторін полягала у намірі досягнути згоди про строк дії договору в майбутньому.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, сторони за спірним договором здійснили певні дії, спрямовані на його повне виконання, а саме: кошти в сумі 131 000 грн. сплачені відповідачем на підставі платіжного доручення № 38 26.03.2007 р. (а.с.85-87, Том 1), і право власності відповідача на придбане приміщення зареєстроване Рівненським міським БТІ 26.12.2006 р. (а.с.89, Том 1). У подальшому згідно з договором купівлі-продажу від 13.02.2007 р. за № 318 АТЗТ “Атлас” продав спірне приміщення Бугриму Валерію Михайловичу (акт приймання-передачі від 13.02.2007 р. знаходиться в матеріалах справи, а.с.88, Том 1), який ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 26.03.2008 р. залучений до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача з метою недопущення порушення його прав і охоронюваних законом інтересів власника.

Ціна є істотною умовою договору купівлі-продажу згідно з ст.180 ГК України та ст.ст.628, 655 ЦК України. Разом з тим твердження скаржника про те, що ціна продажу за оспорюваним договором є меншою за ринкову, тому зміст договору спрямований на незаконне заволодіння майном і не відповідає вимогам ст.ст.3, 509 ЦК України, не беруться до уваги. Відповідно до ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін і не може бути змінена після його виконання.

Посилання відповідача на прийняття 17.10.2006 р. загальними зборами учасників товариства рішення про заборону на укладення від імені товариства договорів на відчуження та передачі майна третім особам і внесення 18.10.2006 р. на цій підставі тимчасових застережень щодо спірного об”єкта до Єдиного реєстру заборон відчуження об”єктів нерухомого майна (а.с.18, Том 1) не беруться до уваги, оскільки тимчасові застереження, внесені до вищевказаного реєстру без зазначеного терміну, не є забороною чи арештом у розумінні Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 9 червня 1999 року N 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18 серпня 2004 року N 85/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 червня 1999 року за N 364/3657, де визначено, що заяви про реєстрацію обтяження встановленої форми приймаються від державних нотаріальних контор і приватних нотаріусів, посадових осіб виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, органів Державної виконавчої служби, суддів, слідчих органів і інших осіб, визначених цим Положенням. Тому на час нотаріального посвідчення оспорюваного договору належних заборон, арештів, заяв, застережень щодо відчуження майна не було.

Як суду першої, так і суду апеляційної інстанції позивач у порядку ст.ст.33, 34 ПК України не надав жодних доказів того, що волевиявлення учасників договору не було вільним і не відповідало їх внутрішній волі.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст.203 ЦК України. За наведених обставин, відсутні будь-які правові підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 01.12.2006 р.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Рівненської області від 10.10.2007 р. у справі № 7/264 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ торгового підприємства “Гастроном-78” - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                                          М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                      Н.А.Галушко

Суддя                                                                                                     Г.В.Орищин