ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2008 р.

№ 11/297

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Дерепи В.І.

суддів Грека Б.М.

Стратієнко Л.В.

з участю представників:

позивача:

відповідача:

Бляшин М.С.

Климець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Рівненського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Рівнетурист"

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду від 10 квітня 2008 р.

у справі

№ 11/297

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "UKRBIOTAL"

до

Рівненського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Рівнетурист"

про

стягнення 36 750,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2007 р. позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача зайво сплачених 36 750,07 грн. за договором оренди приміщень туркомплексу "Турист" від 23.03.2001 р.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 19.12.2007 р. (суддя Грязнов В.В.) в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.04.2008 р. (головуючий –Кордюк Г.Т., судді –Давид Л.Л., Мурська Х.В.) рішення господарського суду Рівненської області від 19.12.2007 р. скасовано та постановлено нове, яким позов задоволено. Стягнуто з Рівненського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Рівнетурист" на користь ТОВ "UKRBIOTAL" безпідставно сплачені 36 750,07 грн. та судові витрати.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.04.2008 р., залишивши в силі рішення господарського суду Рівненської області від 19.12.2007 р.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.04.2008 р. –без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено господарськими судами, 23.03.2001 р. між Рівненським дочірнім підприємством "Рівнетурист", правонаступником якого є відповідач, та позивачем було укладено договір оренди приміщень туркомплексу "Турист", за яким відповідач здав позивачу в строкове платне користування нежитлові приміщення 8-го поверху туркомплексу "Турист" –хол площею 45,2 м2 та кімнату №801 площею 29,1 м2, а всього –74,3 м2 для розміщення офісу (а.с.7-8).

01.02.2003 р. сторони уклали угоду про зміну договору від 23.03.2001 р., за якою позивачу були передані в оренду, крім вказаних, також кімнати №№ 802, 804, 807, 808, 810. Загальна площа орендованих приміщень зросла до 173,3 м2 (а.с.10).

Змінами до договору оренди туркомплексу "Турист" від 01.11.2005 р. сторонами визначено, що в оренду позивачу передаються приміщення загальною площею 279, 3 м2 , а щомісячна орендна плата становить 4 077,78 грн.(а.с.12).

29.09.2005 р. відповідачем було виявлено, що позивач з 01.02.2003 р., крім орендованих, фактично займає також кімнати №№ 805, 803, 806, приміщення для брудної білизни, приміщення для чистої білизни, коридор, ліфтовий хол, загальна площа яких становить 106 м2 (а.с. 88).

03.10.2005 р. відповідач надіслав позивачу листа з вимогою оплатити користування з 01.02.2003 р. неврахованими договором оренди приміщеннями площею 106 м2 у сумі 38 671,34 грн. та виставив відповідний рахунок позивачеві, вказавши призначення платежу як доплату за використання непередбачених договором оренди (додаткових) площ (а.с. 90,91).

Позивачем 21.10.2005 р. за платіжним дорученням № 1793 було відповідачеві 34 911 грн. з зазначенням призначення платежу як оплату за послуги по оренді, а за платіжним дорученням від 31.10.2005 р. –4 077,78 грн. з зазначенням призначення платежу як оплату за оренду за жовтень (а.с.40,41), тобто за жовтень ним була сплачена орендна плата у розмірі, передбаченому змінами до договору оренди туркомплексу "Турист" від 01.11.2005 р., які визначали і загальний розмір орендованої площі 279, 3 м2.

16.06.2006 р. в акті звірки станом на 01.06.2006 р. позивач вказав, що його переплата з орендної плати та комунальних послуг становить 09 грн. (а.с.94)

Скасовуючи рішення місцевого господарського суду та задовольняючи позов, апеляційний господарський суд виходив з того, що відповідач отримав 36 750,07 грн. за послугу, яку не надавав позивачеві, оскільки ним відповідно до вимог ст. 34 ГПК України не доведено користування позивачем приміщеннями поза договором оренди, а тому вказані кошти підлягають поверненню позивачу на підставі ч.1 ст. 1212 ЦК України.

Акт звірки розрахунків свідчить лише про заборгованість орендаря по комунальним платежам, а не використання ним площі 106 м2.

Проте, погодитися з такими висновками неможливо, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Вказуючи, що позивач не використовував площу 106 м2 поза межами договору оренди, апеляційний господарський суд не дав ніякої юридичної оцінки тому факту, що вже у жовтні 2005 р., після направлення відповідачем листа від 03.10.2005 р., але до укладення змін до договору оренди туркомплексу "Турист" від 01.11.2005 р., якими було визначено площу орендних приміщень у розмірі 279,3 м2 та орендну плату за 1 м2 у розмірі 14,6 грн., позивач сплатив орендну плату у розмірі 4077,78 грн. (279,3м2 х 14,6 грн.), яку сплачував і в подальшому, вже на підставі вказаних змін та не з’ясував чи не свідчать такі дії позивача про визнання вимог відповідача, викладених в листі від 03.10.2005 р.

Крім того, слід зазначити, що платіжне доручення від 21.10.2005 р. № 1757 є єдиним, в якому не вказано період, за який оплачуються послуги з оренди, оскільки в усіх інших позивач вказував конкретний місяць.

Також не грунтується на матеріалах справи і висновок про те, що акт звірки взаємних розрахунків свідчить лише про заборгованість орендаря зі сплати комунальних платежів, оскільки в ньому зазначено як стан розрахунків з комунальних платежів, так і з оренди (а.с.94).

За даними позивача його переплата станом на 01.06.2006 р. становила лише 09 грн.

Таким чином, апеляційним господарським судом при вирішенні спору в порушення вимог ст. 43 ГПК України не були враховані всі обставини, що мають істотне значення для справи та положення ч.1 ст. 11 ГПК України, відповідно до якої зобов’язання позивача оплатити за користування 106 м2 приміщень, які не були передбачені договором оренди в редакції від 01.02.2003 р., виникли не з договору оренди, а з фактичних дій позивача.

Оплативши виставлені відповідачем рахунки, а в подальшому уклавши договір оренди на вказані приміщення, він тим самим визнав фактичне користування ними.

Натомість, місцевим господарським судом всебічно, повно та об’єктивно з’ясовані обставини справи і дана їм належна юридична та обгрунтовано відмовлено у позові.

В зв’язку з чим постанову апеляційного господарського суду необхідно скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу Рівненського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Рівнетурист" задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10 квітня 2008 р. у справі за № 11/297 скасувати, залишивши в силі рішення господарського суду Рівненської області від 19 грудня 2007 р.

Головуючий В.І. Дерепа

Судді Б.М. Грек

Л.В. Стратієнко