ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.04.2008

Справа №2-29/1864-2008А

За позовом – Відкритого акціонерного товариства «Племінний завод «Славне», Роздольненський район, с. Славне.

До відповідача – Первомайської міжрайонної Державної податкової інспекції, смт.Роздольне.

Про визнання недійсним податкового повідомлення–рішення.

Суддя О.І. Башилашвілі

Секретар судового засідання Т.С. Готовкіна

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача - Мельник В.Д., довіреність № 01/25 від 06.02.08р., представник.

Від відповідача - Горбунов О.І., довіреність № 137/10/10-0 від 22.01.08р. ДПІ.

Суть спору: Відкрите акціонерне товариство «Племінний завод «Славне» звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача – Первомайської міжрайонної Державної податкової інспекції про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 08.01.2008р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем необґрунтовано, оскільки позивач не здійснював відчуження майна, що знаходилося в податковій заставі, а використав частину майна у своїй господарській діяльності.

Відповідач проти позову заперечує, посилається на те, що спірне податкове-повідомлення рішення цілком обґрунтоване, оскільки позивач порушив вимоги закону, у зв’язку з чим у відповідача зникло першочергове право погашення податкового боргу позивача за рахунок заставленого майна. Крім того, відповідач посилається на те, що позивач в одноособовому порядку склав акт від 27.08.2007р. та прийняв рішення про переведення заставленого майна в посівний матеріал що зник, тобто без узгодження з податковим органом.

Після вияснення усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів, та після закінчення яких, суд віддалявся для ухвалення рішення по даній справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши матеріали справи, заслухав представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» з метою захисту інтересів бюджетних споживачів активи платника податків, що має податковий борг, передаються у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно із законом та не потребує письмового оформлення.

Пунктом 8.6 ст. 8 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» передбачено, що платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі, здійснює вільне розпорядження ними, за винятком операцій, що підлягають письмовому узгодженню з податковим органом:

а) купівлі чи продажу, інших видів відчуження або оренди (лізингу) нерухомого та рухомого майна, майнових чи немайнових прав, за винятком майна, майнових та немайнових прав, що використовується у підприємницькій діяльності платника податків

(інших видах діяльності, які за умовами оподаткування прирівнюються до підприємницької), а саме готової продукції, товарів і товарних запасів, робіт та послуг за кошти за цінами, що не є меншими за звичайні;

б) використання об'єктів нерухомого чи рухомого майна, майнових чи немайнових прав, а також коштів для здійснення прямих чи портфельних інвестицій, а також цінних паперів, що засвідчують відносини боргу, надання гарантій, поручительств, уступлення вимоги та переведення боргу, виплату дивідендів, розміщення депозитів або надання кредитів;

в) ліквідації об'єктів нерухомого або рухомого майна, за винятком їх ліквідації внаслідок обставин непереборної дії (форс-мажорних обставин) або відповідно до рішень органів державного управління.

Платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі, має право здійснювати операції з коштами без їх узгодження з податковим органом, за винятком операцій, визначених у підпункті "б" підпункту 8.6.1 цього пункту.

Надання майна, що перебуває у податковій заставі, у наступну заставу або його використання для забезпечення дійсної чи майбутньої вимоги третіх осіб не дозволяється.

У разі здійснення операцій, зазначених у підпунктах 8.6.1-8.6.3 цього пункту, без отримання попередньої згоди податкового органу, посадова особа такого платника податків чи фізична особа, яка прийняла зазначене рішення, несуть відповідальність, встановлену законодавством України за ухилення від оподаткування.

Для своєчасного узгодження операцій з активами платника податків керівник податкового органу призначає з числа службових осіб такого податкового органу податкового керуючого. Для узгодження окремої операції на підставі відповідної цивільно-правової угоди платник податків надає податковому керуючому запит, в якому роз'яснюється зміст операції та фінансово-економічні наслідки її проведення. Податковий керуючий має право видати припис про заборону здійснення такої операції, у

разі коли за його висновками цінові умови та/або форми розрахунку за такою операцією призведуть до зменшення спроможності платника податків вчасно або у повному обсязі погасити податковий борг. Зазначений припис має бути затверджений керівником відповідного податкового органу. У разі коли припис не видається протягом десяти робочих днів з моменту надходження зазначеного запиту, операція вважається узгодженою.

Рішення податкового керуючого може бути оскаржене у порядку, встановленому цим Законом для оскарження рішень контролюючих органів.

Центральний податковий орган визначає правила призначення, звільнення, а також компетенцію податкового керуючого.

Податковий керуючий має право здійснювати перевірки стану збереження активів, які перебувають у податковій заставі, провадити опис (виділення) активів для їх продажу у випадках, передбачених цим Законом, одержувати від боржника повну інформацію про операції із заставленими активами, а в разі їх відчуження без згоди податкового органу (за умови коли наявність такої згоди має бути обов'язковою згідно з нормами цього Закону) отримувати пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб.

19.12.2007р. податковим керуючим Роздольненського відділення Первомайської ДПІ проведена перевірка стану збереження активів платника податків - ВАТ «Племінний завод «Славне», які знаходяться в податковій заставі, про що складений акт №18 від 19.12.2007р.

З акту перевірки вбачається, що під час її проведення був встановлений факт відсутність майна - зерна ячменю озимого в кількості 100 тонн, що знаходиться в податковій заставі, згідно акту опису від 25.06.2007р. №5 та витягання під №13579224 про реєстрацію в Державному реєстрі обтяженні рухомого майна.

За наслідками перевірки майна, що знаходить в податковій заставі, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №0 від 08.01.08р. про сплату штрафу в розмірі 85000 грн.

Відповідно до п. 1.17 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податкова застава - спосіб забезпечення податкового зобов'язання платника податків, не погашеного у строк.

Податкова застава виникає в силу закону. У силу податкової застави орган стягнення має право в разі невиконання забезпеченого податковою заставою податкового зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами у порядку, встановленому законом. Пріоритет заставодержателя на задоволення вимог із заставленого майна встановлюється відповідно до закону.

Позивач посилається на те, що 27.08.2007р. комісією у складі: агронома, керуючого током, бухгалтера виробничого відділу – посадові особи позивача, складений акт про те, що при обстежені зерна ячменя, закладеного для посіва озимих, після зливового дощу 13.07.2007р. змокло та прийшло в негідність за призначенням (пошкоджено довгоносиком) (а.с. 15).

На підставі цього акту, позивачем прийнято рішення використовувати зерно озимого ячменя для посіву, що знаходилося в податковій заставі.

З вказаного акту від 27.08.2007р. вбачається, що посадові особи позивача дійшли висновку, що вказане зерно придатне для посіву, у зв’язку з чим було переведено в насінний фонд.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про зерно і ринок зерна в Україні», зерно та продукти його переробки, визнані за результатами лабораторного аналізу непридатними для продовольчого використання, підлягають експертизі з метою прийняття рішення про можливість їх подальшого використання або знищення у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Проведення експертизи зерна та продуктів його переробки, а також прийняття висновку щодо можливості їх подальшого використання або знищення покладаються на спеціально уповноважений Кабінетом Міністрів України державний орган у сфері державного контролю за якістю зерна та продуктів його переробки.

Таким органом є Державна інспекція з контролю якості сільськогосподарської продукції і моніторингу її ринку, положення про яку затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.2004р. №65.

Відповідно до п.п. 12 п. 4 Положення, затвердженого цією постановою, Держконтрольсільгосппрод відповідно до покладених на нього завдань, зокрема забезпечує проведення експертизи зерна та продуктів його переробки, які визнані за результатами лабораторного аналізу непридатними для продовольчого використання, а також приймає рішення про можливість їх подальшого використання або знищення в установленому порядку.

Частина 4 ст. 21 Закону України «Про насіння і садивний матеріал», у разі невідповідності якості посіву вимогам нормативних документів він вилучається із числа насіннєвих, а одержане насіння переводиться в нижчу категорію, вимогам якої воно відповідає, і не може використовуватися на посівні цілі. При цьому насіння сільськогосподарських рослин, яке безпосередньо не може бути використане на продовольчі та кормові цілі, знищується під наглядом державного інспектора з насінництва за рахунок власника насіння.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про насіння і садивний матеріал» визначення посівних якостей методом аналізу проб відібраних від партій насіння і садивного матеріалу і видача відповідних документів на насіння і садивний матеріал здійснюються лабораторіями Української державної насіннєвої інспекції, Української державної помологічно-ампелографічної інспекції, Української державної лісонасіннєвої інспекції, Української державної квітково-декоративної насіннєвої інспекції відповідно до їх компетенції за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел фінансування.

З матеріалів справи вбачається, позивач не звертався за видачею висновку про непридатність посадочного матеріалу, вказаного в акті ВАТ Племзавод «Славне» від 27.08.2007р., що підтверджується листом Раздольненської районної державної насінної інспекції (а.с. 39).

Таким чином в матеріалах справи відсутні доказу про правомірність перекладу ячменю озимого в посівний матеріал замість знищеного посадочного матеріалу, що ставить під сумнів сам факт про непридатність посадочного матеріалу, вказаного в акті від 27.08.2007р., який складений позивач в односторонньому порядку, а також не надав доказів з державної насінної інспекції, що підтверджують загибель посівного матеріалу, як цього вимагає Закон України «Про насіння та садивний матеріал».

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

-          на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

-          з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

-          обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають

-          значення для прийняття рішення (вчинення дії);

-          безсторонньо (неупереджено);

-          добросовісно;

-          розсудливо;

-          з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

-          пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

-          з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

-          своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Враховуючи те, що позивач без згоди податкового органу використав майно, що знаходилося у податковій заставі, та таке використання фактично позбавило податковий орган першочергового права погашення податкового боргу позивача за рахунок заставленого майна, суд приходить до висновку, що позивачем порушені вимоги Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», у зв’язку з чим суд вважає, цілком обґрунтованим спірне податкове повідомлення-рішення, та вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Вступна та резолютивна чистини постанови оголошені – 09.04.2008р.

Повний текст постанови оформлений та підписаний – 14.04.2008р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 152, п. 1 ст. 153, 160, 163, п. 4 ст. 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову – відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.