ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2008 р.

№ 20/103б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого - Полякова Б.М.

Суддів - Ткаченко Н.Г.

Катеринчук Л.Й.

За участю: представника ВАТ "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305" –Цукера І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу ВАТ "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305"

на ухвалу господарського суду Луганської області від 06.09.2007 р. та постанову Луганського апеляційного господарського суду від 25.10.2007 р. по справі № 20/103б за заявою Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі до ВАТ "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305" про визнання банкрутом, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Луганської області від 06.12.2006 р. було порушено провадження по справі № 20/103б про банкрутство ВАТ "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 21.12.2006 р. суду введено процедуру розпорядження майном боржника на строк до шести місяців, тобто до 21.06.2007 р.; призначено розпорядником майна боржника - арбітражного керуючого Роя О.А.

В газеті "Урядовий кур’єр" №1 (3414) від 05.01.2007 р. опубліковане оголошення про порушення справи про банкрутство ВАТ "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305".

Ухвалою попереднього засідання господарського суду Луганської області від 23.04.2007 р. по справі № 20/103б затверджено реєстр вимог кредиторів ВАТ "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305".

Ухвалою господарського суду Луганської області від 06 вересня 2007 р. по справі № 20/103б /суддя Кірпа Т.С./ відмовлено в затвердженні мирової угоди від 14.05.2007 р., укладеної між боржником та кредиторами.; зобов’язано розпорядника майна боржника та комітет кредиторів повторно провести засідання комітету кредиторів з питання подальшої процедури банкрутства.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 25 жовтня 2007 р. по справі № 20/103б /колегія суддів у складі : Перлов Д.Ю., Медуниця О.Є., Бородіна Л.І./ ухвала господарського суду Луганської області від 06.09.2007 р. залишена без змін, апеляційна скарга ВАТ "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305" без задоволення.

В касаційній скарзі боржник - Відкрите акціонерне товариство "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305" просить скасувати ухвалу господарського суду Луганської області від 06.09.2007 р. та постанову Луганського апеляційного господарського суду від 25.10.2007 р., посилаючись на те, що вони постановлені з порушенням норм матеріального та процесуального права, справу направити на новий розгляд до господарського суду першої інстанції в іншому складі суду.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представника боржника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлень судами попередніх інстанцій, на засіданні комітету кредиторів 03.05.2007 р. більшістю голосів прийнято рішення про подальшу судову процедуру боржника –укладення мирової угоди (а.с.132-133 т.1).

14.05.2007 р. на засіданні комітету кредиторів ВАТ "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305" більшістю голосів укладено мирову угоду між боржником та кредиторами, в особі голови комітету кредиторів, представника Приватного підприємства „Фелікс” Івченко І.Ю., та прийнято рішення звернутися до господарського суду з клопотанням про її затвердження.

На адресу господарського суду першої інстанції надійшли заперечення щодо укладення мирової угоди від кредиторів, а саме, УПФ України в Старобільському районі Луганської області ( лист від 14.05.07 № 2413/07, а.с.10-11т.2); Старобільського районного центру зайнятості Луганської області (заперечення від 14.05.07 №28/6-895, а.с.12т.2); Старобільської МДПІ в Луганській області (лист від 14.05.07 №2893/8/24-028, а.с.13-14 т.2); ВВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Старобільському та Біловодському районах (заперечення від 18.05.07 №293, а.с.15-16 т.2).

Відмовляючи в затвердженні даної мирової угоди, господарський суд як першої так і апеляційної інстанції виходив з того, що мировою угодою передбачено, повне списання (прощення) податкового боргу, відповідно до ч.2 ст.36 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, але з 01.01.07 набрав чинності Закон України від 19.12.06 №489-У "Про Державний бюджет України на 2007 рік", і п.53 ст.71 даного закону зупинено дію ч.2 ст.36 Закону;

- таким чином дана мирова угода не може бути затверджена судом, як така, що суперечить чинному законодавству;

- посилання боржника на те, що Закон України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" не містить заборони на списання податкового боргу у підприємств, що перебувають в процедурі банкрутства є необгрунтованими, оскільки даний закон зупинив дію норми, яка регулює відносини між боржником і кредиторами (контролюючими органами) щодо порядку і об’єму списання (прощення) боргів та їх розстрочення.

- крім того, рішення, як про укладення мирової угоди, так і про списання боргів, прийнято фактично одним з кредиторів –ПП „Фелікс”, ним же підготовлено проект мирової угоди. Інші кредитори голосували проти списання боргів і проти застосування процедури мирової угоди (а.с.132-133,140-141т.1).

Таким чином, господарські суди попередніх інстанцій дійшли до висновку, про те, що умови мирової угоди від 14.05.2007 р., укладеної між кредиторами та ВАТ "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305", суперечать вимогам чинного законодавства, а отже підстав для затвердження даної мирової угоди, не має.

Але з такими висновками суду першої та апеляційної інстанції погодитись не можна.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції та апеляційна постанова зазначеним вище вимогам не відповідають.

Так, суди попередніх інстанцій, належним чином не з’ясували дійсні обставини справи, не дали належної оцінки всім зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін та належним чином законодавчо не обґрунтували свої висновки.

Згідно зі ст.41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Мирова угода в процедурі банкротства - це механізм фінансового оздоровлення не платоспроможного підприємства, яка створює баланс інтересів, воно є підсумком всієї процедури банкротства та результатом всіх проведених спеціальних заходів по фінансовому оздоровленню боржника, передбачених процедурою банкротства.

Відповідно до ст.35 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та (або) розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється угодою сторін. Мирова угода може бути укладена на будь-якій стадії провадження у справі про банкрутство. Рішення про укладення мирової угоди від імені кредиторів приймається комітетом кредиторів більшістю голосів кредиторів - членів комітету та вважається прийнятим за умови, що всі кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника, висловили письмову згоду на укладення мирової угоди. Рішення про укладення мирової угоди приймається від імені боржника керівником боржника чи арбітражним керуючим (керуючим санацією, ліквідатором), які виконують повноваження органів управління та керівника боржника і підписують її. Від імені кредиторів мирову угоду підписує голова комітету кредиторів.

Згідно з ч. 4 ст. 37 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” мирова угода має містити положення про розміри, порядок і строки виконання зобов'язань боржника, а також про відстрочку чи розстрочку або прощення (списання) боргів чи їх частини. Крім цього, мирова угода може містити і інші умови, зокрема виконання зобов'язань боржника третіми особами, обмін вимог кредиторів на акції боржника та інші не заборонені законом способи виконання вимог кредиторів.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” у разі, коли умови мирової угоди, укладеної згідно вимог ст.35 даного Закону, передбачають розстрочку чи відстрочку або прощення (списання) боргів чи їх частини, орган стягнення зобов’язаний погодитися на задоволення частини вимог з податків, зборів (обов’язкових платежів) на умовах такої мирової угоди з метою забезпечення відновлення платоспроможності підприємства. При цьому податковий борг, який виник у строк, що передував трьом повним календарним рокам до дня подання заяви про порушення справи про банкрутство до господарського суду, визнається безнадійним та списується, а податкові зобов’язання чи податковий борг, які виникли у строк протягом трьох останніх перед днем подання заяви про порушення справи про банкрутство до господарського суду календарних років, розстрочується (відстрочується) або списується на умовах мирової угоди. Зазначену мирову угоду підписує керівник відповідного податкового органу за місцезнаходженням боржника.

Згідно з ч.3 ст. 36 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” для конкурсних кредиторів, які не брали участі у голосуванні або проголосували проти укладення мирової угоди, не можуть бути встановлені умови гірші, ніж для кредиторів, які висловили згоду на укладення мирової угоди, вимоги яких віднесені до однієї черги.

Відповідно до ч.53 ст. 71 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік” з метою приведення окремих норм законів у відповідності із цим Законом зупинено на 2007 рік дію п. 6 ст. 11, ч. 2 ст. 36 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, зупинення законодавцем дії ч.2 ст.36 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не може бути перешкодою для застосування вимог ст.35 Закону, згідно якої мирова угода, як цивільно-правова угода, укладається за домовленістю сторін, рішення про її укладення від імені кредиторів приймається більшістю голосів кредиторів.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” при затвердженні мирової угоди господарський суд зобов’язаний перевірити порядок укладення мирової угоди, встановлений Законом, та відповідність умови мирової угоди чинному законодавству.

Таким чином, господарські суди дійшли до помилкового висновку, про те, що поскільки умовами мирової угоди від 14.05.2007 р. передбачене списання (прощення) податкового боргу, відповідно до ч.2 ст.36 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, що суперечить Закону України від 19.12.06 №489-У "Про Державний бюджет України на 2007 рік", то мирова угода, укладена між боржником та кредиторами не відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, ухвалу господарського суду Луганської області від 06.09.2007 р. та постанову Луганського апеляційного господарського суду від 25.10.2007 р., не можна визнати як такі, що відповідають фактичним обставинам справи і вимогам закону і вони підлягають скасуванню, а справа в частині укладання мирової угоди, направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду слід врахувати вище викладене, більш повно та всебічно перевірити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.1115, 1117 –11113, Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ВАТ "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Луганської області від 06.09.2007 р. та постанову Луганського апеляційного господарського суду від 25.10.2007 р. по справі № 20/103б скасувати.

Справу № 20/103б в частині укладення мирової угоди направити на новий розгляд до господарського суду Луганської області.

Головуючий - Поляков Б.М.

Судді - Ткаченко Н.Г.

Катеринчук Л.Й.