КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

26.02.2008                                                                                           № 31/146-9/392-13/839

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коротун О.М.

суддів:                                         Алданової С.О.

Коротун О.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не з’явився;

від відповідача -Варіч Г.О. – представник за дов. № б/н від 04.01.2008;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Делкон Україна"

на рішення Господарського суду м.Києва від 20.12.2007

у справі № 31/146-9/392-13/839 (Балац С.В.)

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Делкон Україна"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті Інвест Сервіс"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 471524,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Справа неодноразово розглядалася різними судовими інстанціями.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.12.2007 у справі № 31/146-9/392-13/839 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати. При цьому, подана до суду апеляційна скарга в реквізиті „підпис” не містить особистого підпису представника.

Заявник також зазначив в п. 2 додатку до апеляційної скарги квитанцію про сплату судового збору, додавши при цьому квитанцію від 20.12.2007 року про сплату 850 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2008 у даній справі скарга була прийнята до розгляду, було порушено апеляційне провадження та призначено розгляд скарги на 26.02.2008 року. Зобов’язано апелянта надати докази сплати державного мита за подання апеляційної скарги на суму 1507,62 грн. (пункт 4 резолютивної частини ухвали). Також зобов’язано позивача надати суду примірник підписаної апеляційної скарги від 30.12.2007 року на вищенаведене рішення.

Відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В судовому засіданні 26.02.2008 року представник сторони через невиконання апелянтом вимог суду апеляційної інстанції та його нез’явленням в засідання суду без поважних причин просив залишити скаргу без розгляду.

Приймаючи апеляційну скаргу до розгляду та порушуючи апеляційне провадження, Київський апеляційний господарський суд виходив з наступного.

Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів.

Пунктом 8 ч.3 ст.129 Конституції України визначено одну з основних засад судочинства – забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень суду, крім випадків, встановлених законом.

Право апеляційного оскарження рішень місцевого господарського суду передбачено ст.91 ГПК України.

Згідно з приписами ч. 2 ст.94 ГПК України апеляційна скарга підписується особою, яка подає скаргу або її представником.

Відповідно до ч.3 ст.94 ГПК України до скарги додаються, зокрема, докази сплати державного мита. Наслідком невиконання або неналежного виконання викладеного є повернення позовної заяви згідно з п.3 ст.97 ГПК України.

Отже, законодавець встановив вимогу щодо підписання апеляційної скарги, тоді як судом апеляційної інстанції встановлено відсутність такого підпису на примірнику апеляційної скарги, надісланої до суду, через що і було ухвалою від 05.02.2008 надано можливість стороні усунути відповідне порушення шляхом подання належно підписаного примірника.

Станом на момент розгляду до суду апеляційної інстанції такого документу не надходило, як і не виконано вимоги суду щодо доплати державного мита за подання апеляційної скарги.

Тоді як представник апелянта в судове засідання 26.02.2008 року не з’явився, жодних заяв, клопотань про неможливість виконання вимог суду апеляційної інстанції з причин, що не залежать від сторони, не надав.

Як вбачається з повідомлення про вручення за № 139713, сторона отримала ухвалу суду ще 11.02.2008, тобто мала достатній термін часу для виконання вимог суду. Наслідком неналежного підписання апеляційної скарги є її повернення в порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст.97 ГПК України, а неподання доказів сплати державного мита в установленому розмірі - в порядку, встановленому п.3 ч.1 ст.97 ГПК України. Тому суд апеляційної інстанції не знайшов в даному випадку підстав для відкладення судового засідання через нез’явлення позивача, повідомленого належним чином про час і місце засідання суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу позов (в даному випадку - апеляційна скарга) залишається без розгляду, якщо позивач без поважних причин не надав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

Частина 2 ст.94 ГПК України встановлює безумовну вимогу щодо підписання апеляційної скарги. Наслідком невиконання або неналежного виконання викладеного є повернення позовної заяви згідно з п.1 ст.97 ГПК України.

Якщо після прийняття апеляційної скарги виникають сумніви у наявності в особи, яка підписала скаргу, права на її підписання, суд пропонує заявникові надати відповідні докази. У разі неподання таких доказів скарга залишається без розгляду на підставі пункту 1 частини першої статті 81 ГПК (аналогічна позиція міститься в абз.1 п. 7 Роз’ясненні президії Вищого господарського суду України від 28.03.2002 № 04-5/366 “Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України”).

Крім того, державне мито повинно бути сплачено відповідно до вимог ст.46 ГПК України.

Розмір державного мита, порядок його сплати встановлені Декретом Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 р. № 7-93 „Про державне мито”.

Відповідно до приписів п.г) ст.3 цього Декрету розмір ставок державного мита з апеляційних скарг на рішення – 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої, виходячи з оспорюваної суми. Тоді як згідно п.а) цієї ж статті розмір ставок державного мита із позовних заяв майнового характеру – 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, судом першої інстанції 20.12.2007 року розглядалися вимоги позивача про стягнення 471524,86 грн. Отже, апелянт, який в апеляційній скарзі просив скасувати рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог повністю, повинен був і сплатити відповідно державне мито за подання апеляційної скарги в розмірі 2357, 62 грн., тоді як ним сплачено лише 850 грн., тобто у розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством.

Таким чином, до скарги не було додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому розмірі, а на вимогу суду апеляційної інстанції про подання доказів доплати державного мита на суму 1507, 62 грн. апелянт таких доказів не надав.

У випадках, коли передбачені у пунктах 2 і 3 частини першої статті 97 ГПК підстави повернення апеляційної скарги виявлені судом апеляційної інстанції після прийняття апеляційної скарги, суд витребує від особи, яка подала скаргу, докази надсилання її копії іншій стороні (сторонам) та сплати державного мита у встановленому порядку і розмірі. У разі неподання таких доказів скарга залишається без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК (аналогічна позиція міститься в абз. 2 п. 7 Роз’ясненні президії Вищого господарського суду України від 28.03.2002 № 04-5/366 “Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України”).

При вирішенні питання щодо залишення апеляційної скарги без розгляду, згідно статті 81 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд врахував, що застосування пункту 5 цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

по –перше: додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі (ухвала Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2008 р.);

по –друге: матеріали вкрай необхідні для розгляду спору і без них спір вирішити неможливо (згідно п. 1 ст. 2 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” державне мито справляється з апеляційних скарг на рішення судів і скарг на рішення, що набрали законної сили, ст. 45 ГПК України встановлено, що заяви про оскарження рішень, ухвал, постанов господарського суду оплачуються державним митом);

по –третє: відсутні поважні причини, в зв’язку з якими документи не можуть бути подані (заявник не обґрунтував поважності причин неможливості подачі доказів сплати державного мита). Тоді як згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки заявник був належним чином повідомлений про вищенаведені вимоги суду апеляційної інстанції, але ухвалу суду не виконав, поважних причин невиконання не обґрунтував, клопотань про надання часу для виконання вимог суду не подав, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без розгляду на підставі п.п.1, 5 ч.1 ст.81 ГПК України.

Керуючись п.п.1, 5 ч.1 ст. 81, ст. 86, 99 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд –

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Делкон Україна" на рішення Господарського суду м.Києва від р. залишити без розгляду.

Матеріали даної справи повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                            Коротун О.М.

Судді

Алданова С.О.

Коротун О.М.

29.02.08 (відправлено)