СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

16 квітня 2008 року

Справа № 2-16/8888-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: Брауде Сергій Олександрович, довіреність № 12/02 від 18.10.07 (Сільськогосподарський виробничий кооператив "Більшовик");

відповідача: Нечитайло Анатолій Васильович, довіреність № 1 від 06.05.06 (Державна податкова інспекція в Красногвардійському районі Автономної Республіки Крим);

позивача: Радченко Володимир Олексійович (повноваження перевірені), Директор (Сільськогосподарський виробничий кооператив "Більшовик");

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Красногвардійському районі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Омельченко В.А.) від 07.02.2008 по справі № 2-16/8888-2007А

за позовом           Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Більшовик" (вул. Виноградна, 25,Восход, красногвардійський р-н,97020)

до           Державної податкової інспекції в Красногвардійському районі Автономної Республіки Крим (вул. Комсомольська, 4,Красногвардійське,97000)

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Сільськогосподарський виробничий кооператив "Більшовик" (далі –СВК "Більшовик") звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом до ДПІ в Красногвардійському районі АР Крим, з врахуванням уточнення позовних вимог, про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень Красногвардійської державної податкової інспекції № /0 від 22.01.2007 у сумі 8315,21грн. в частині сплати 6980,76грн., № 000Ш01500/0 від 22.01.2007 у сумі 12022,96грн. в частині сплати 10142,96грн. та № /0 від 22.01.2007 у сумі 27835,54грн. в частині сплати 23489,54грн. Крім того, просив визнати безнадійною заборгованість по сплаті штрафних санкцій, нарахованих у зв'язку з невчасною сплатою фіксованого сільськогосподарського податку в сумі 40613,26грн., нарахованих на підставі акту документальної невиїзної перевірки з питань сплати фіксованого сільськогосподарського податку СВК "Більшовик" від 10.01.2007 № 7/15-03/00853990.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 07.02.2008 у справі №2-16/8888-2007А позов задоволено. Визнано нечинними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Красногвардійському районі Автономної Республіки Крим № /0 від 22.01.2007 у сумі 8315,21грн. –в частині сплати 6980,76грн., № /0 від 22.01.2007 у сумі 12022,96грн. –в частині сплати 10142,96грн., № /0 від 22.01.2007 у сумі 27835,54грн. –в частині сплати 23489,54грн. Також визнано безнадійною заборгованість по сплаті штрафних санкцій, нарахованих у зв'язку з несвоєчасністю сплати фіксованого сільськогосподарського податку у сумі 40613,26грн. нарахованих на підставі акту документальної невиїзної перевірки з питань сплати фіксованого сільськогосподарського податку СВК "Більшовик" від 10.01.2007 № 7/15-03/00853990.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що нарахування відповідачем штрафних санкцій позивачу згідно з податковим повідомленням-рішенням № /0 від 22.01.2007 у сумі 8315,21грн. –в частині сплати 6980,76грн., № /0 від 22.01.2007 у сумі 12022,96грн. –в частині сплати 10142,96грн., № /0 від 22.01.2007 у сумі 27835,54грн. –в частині сплати 23489,54грн. здійснено з пропуском строку, встановленого п.п. 15.1.1 п. 15.1 ст. 15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" №2181-ІІІ від 21.12.2000, з наступними змінами та доповненнями (далі –Закон № 2181-ІІІ) що є підставою для визнання їх в цій частині нечинними.

Крім того, суд першої інстанції, після комплексного застосування абзацу 2 пп. 4.1.4 п. 4.1. ст.. 4, абзацу 1 пп. 5.3.1. п. 5.3 ст. 5, п. 1.11. ст. 11 Закону № 2181-ІІІ; ст. 5 Закону України "Про фіксований сільськогосподарський податок" від 17.12.1998 № 320-XIV з наступними змінами та доповненнями (далі –Закон №320-XIV), дійшов висновку про відсутність передбачених підпунктом 17.1.1 пункту 17.1 статті 17 Закону № 2181-ІІІ підстав для застосування до позивача штрафних санкцій та безпідставність винесення відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки вказана норма встановлює відповідальність платника податків у вигляді штрафу для тих випадків, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання протягом граничних строків, визначених Законом № 2181-ІІІ.

При прийнятті постанови, суд першої інстанції послався також на ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, та вказав, що відповідач не надав належних доказів правомірності та правильності нарахування їм штрафних санкцій позивачу спірним повідомленням-рішенням.

Визнаючи безнадійною заборгованість по сплаті штрафних санкцій, нарахованих у зв’язку з несвоєчасністю сплати фіксованого сільськогосподарського податку у сумі 40613,26грн., нарахованих на підставі акту документальної невиїзної перевірки, з питань сплати фіксованого сільськогосподарського податку СВК "Більшовик" від 10.01.2007 № 7/15-03/00853990, господарський суд першої інстанції зазначив, що ця заборгованість виникла внаслідок форс-мажорних обставин, що підтверджується висновками Торгово-промислової палати України № 2500/05-4 від 31.03.2003, № 11504/05 - від 27.08.2003, № 13863/05-4 від 04.11.2003 та № 3501/05-4 від 29.12.2005. Доводи відповідача про відсутність правових підстав для списання безнадійного податкового боргу, що ґрунтуються на п. 22 ст. 73 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" № 2285-ІV (далі –Закон № 2285-ІV), спростовано посиланням на те, що податковий борг з фіксованого сільськогосподарського податку виник раніше 01.01.2005.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду першої інстанції скасувати, у позові відмовити.

Заявник апеляційної скарги вважає, що позовні вимоги задоволені без достатніх на те підстав, висновки, що зроблені судом, не відповідають фактичним обставинам справи, зроблені з порушенням вимог діючого податкового законодавства.

Як зазначає заявник апеляційної скарги, посилання суду на форс-мажорні обставини є безпідставними, тому як платник був платоспроможнім, мав кошти на сплату податку, сплатив його самостійно, але несвоєчасно, що й стало приводом для нарахування штрафних санкцій. Стосовно іншої частини позовних вимог, то вони, як зазначає заявник скарги, є неправомірними, оскільки спростовуються доказами, що були надані відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити постанову суду без змін, як таку, що винесена без порушень норм матеріального і процесуального права.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 16 квітня 2008 року суддю Плута В.М., у зв’язку з зайнятістю в іншому судовому процесі, замінено на суддю Голика В.С.

У судове засідання, яке відбулося 16.04.2008 представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати постанову суду першої інстанції, в позові відмовити. Представник позивача проти скарги заперечував, просив залишити постанову суду без змін.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

СВК "Більшовик" є сільськогосподарським товаровиробником та є платником фіксованого сільськогосподарського податку, що не заперечується відповідачем по суті.

10.01.2007 ДПІ в Красногвардійському районі АР Крим проведена документальна невиїзна перевірка з питань своєчасності сплати фіксованого сільськогосподарського податку СВК "Більшовик" за період з 01.07.2003 по 10.01.2007, під час якої встановлено порушення позивачем вимог п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ що виразилося у пропуску граничних строків сплати узгоджених податкових зобов'язань з фіксованого сільськогосподарського податку. Вказані порушення зафіксовані в акті перевірки від 10.01.2007 № 7/15-03/00853990, що підписаний з боку СВК "Більшовик" головним бухгалтером Г.М. Ачкіназі (а.с. 5-10).

На підставі зазначеного акту, податковою інспекцією були прийняті податкові повідомлення-рішення № /0 від 22.01.2007 на суму 8315,21грн.., № /0 від 22.01.2007 на суму 12022,96грн., № /0 від 22.01.2007 на суму 27835,54грн., та нараховані штрафні санкції на підставі п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181-ІІІ (а.с. 11-13).

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія вважає апеляційну скаргу ДПІ у Красногвардійському районі АР Крим такою, що не підлягає задоволенню, у зв’язку з наступним.

Згідно п. 2.2 Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердженої наказом ДПА України №110 від 17.03.2001 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.03.2001р. за № 268/545 податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів (податків, зборів, обов'язкових платежів, неподаткових доходів, штрафних (фінансових) санкцій, у т. ч. пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності) у порядку та у строки, визначені чинним законодавством України.

З матеріалів справи вбачається, що до позивача застосовані штрафні санкції на підставі п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181-ІІІ.

Пунктом 17.3 вказаного Закону встановлено, що сплата (стягнення) штрафних санкцій, передбачених цією статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум.

Згідно правил, встановлених пп. 15.1.1 п. 15.1 ст. 15 Закону №2181-ІІІ, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання, за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, нарахування відповідачем штрафних санкцій позивачу згідно з податковим повідомленням-рішенням № /0 від 22.01.2007 у сумі 8315,21грн. в частині сплати 6980,76грн., № /0 від 22.01.2007 у сумі 12022,96грн. в частині сплати 10142,96грн., № /0 від 22.01.2007 у сумі 27835,54грн. в частині сплати 23489,54грн. – здійснено з пропуском вищезазначеного строку давності, що є підставою для визнання їх в цій частині нечинними.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є застосування до позивача відповідальності, передбаченої Законом № 2181-ІІІ за несвоєчасну сплату фіксованого сільськогосподарського податку.

Як зазначено у преамбулі вказаного Закону, він є спеціальнім законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Відповідно до абзацу 1 пп. 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону № 2181-ІІІ, податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює:

календарному місяцю, - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

календарному кварталу або календарному півріччю, - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, - протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року;

календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, - до 1 квітня року, наступного за звітним .

Згідно до абзацу 2 пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 цього Закону № 2181-ІІІ, під терміном "базовий податковий період" слід розуміти податковий період, визначений відповідним законом з питань оподаткування.

Таким законом є Закон №320-XIV, згідно до ст. 5 якого, платники податку визначають суму фіксованого сільськогосподарського податку на поточний рік у порядку і розмірах, передбачених цим Законом, і подають розрахунок органу державної податкової служби за місцем знаходження платника податку до 1 лютого поточного року.

Таким чином, у законодавчому порядку визначено, що базовим податковим (звітним) періодом для сплати вказаного податку є календарний рік.

Абзацом першим підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону 2181-ІІІ встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Під останньою, як передбачено пунктом 1.11 статті 11 вказаного Закону, розуміється як власне податкова декларація, так і розрахунок суми податку (збору).

Згідно пп.. 17.1.1 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181-ІІІ, відповідальність платника податків у вигляді штрафу встановлено для тих випадків, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом.

Разом з тим, граничні строки сплати самостійно узгодженого податкового зобов'язання з фіксованого сільськогосподарського податку визначені не Законом № 2181-ІІІ, а ст. 5 Закону України №320-XIV - щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем базового звітного (податкового) місяця, у розмірі третини суми податку, визначеної на кожний квартал від річної суми податку, у відповідних розмірах згідно з даною нормою.

З врахуванням викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність передбачених підпунктом 17.1.1 пункту 17.1 статті 17 Закону № 2181-ІІІ підстав для застосування до позивача штрафних санкцій та безпідставність винесення відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень.

Судова колегія погоджується також з судом першої інстанції стосовно визнання безнадійною заборгованості по сплаті штрафних санкцій, нарахованих у зв'язку з несвоєчасністю сплати фіксованого сільськогосподарського податку у сумі 40613,26грн. нарахованих на підставі акту документальної невиїзної перевірки з питань сплати фіксованого сільськогосподарського податку СВК "Більшовик" від 10.01.2007 № 7/15-03/00853990, з огляду на наступне.

Відповідно до п. "г" пп. 18.2.1 п. 18.2 ст. 18 Закону №2181-ІІІ під терміном "безнадійний" слід розуміти податковий борг юридичних або фізичних осіб, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Підпунктом 18.2.3 цього пункту Закону №2181-ІІІ та підпунктом 1.5 пункту 1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 14.03.2001 № 103 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.01.2002р. за № 16/6304 з наступними змінами (далі - Порядок списання безнадійного податкового боргу) віднесено до виключної компетенції податкових органів.

Згідно пп. 18.2.3 п. 18.2 ст. 18 Закону №2181-ІІІ податкові органи здійснюють щоквартальне списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання визначається центральним податковим органом за узгодженням з Міністерством фінансів України.

Згідно з п. 1.2, 1.3 ст. 1 вказаного Закону податковий борг (недоїмка) - це податкове зобов'язання, не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання. Податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені даним Законом або іншими законами України.

Відповідно до п. 18.2.1 Закону №2181-ІІІ безнадійний податковий борг, у тому числі пеня, нарахована на такий податковий борг, а також штрафні санкції підлягають списанню.

Згідно пп. 3.4. пункту 3 Порядку списання безнадійного податкового боргу, під терміном "безнадійний" податковий борг" слід розуміти податковий борг юридичних або фізичних осіб, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини, наприклад стихія, дія суспільного ворога, оголошена та неоголошена війна, загроза війни, терористичний акт, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, громадська демонстрація, блискавка, пожежа, буря, повінь, землетрус, нагромадження снігу або ожеледь, вибух тощо), тобто не з вини платника податків, які неможливо попередити своїми заходами за умови, що дані обставини безпосередньо вплинули на своєчасне виконання податкових зобов'язань.

Судовою колегією встановлено, що заборгованість по штрафним санкціям, нарахованим у зв'язку з невчасною сплатою фіксованого сільськогосподарського податку в сумі 40613,26грн. на підставі акту документальної невиїзної перевірки з питань сплати фіксованого сільськогосподарського податку СВК "Більшовик" від 10.01.2007 № 7/15-03/00853990, виникла за позивачем внаслідок дії форс-мажорних обставин, що підтверджується висновками Торгово-промислової палати України № 2500/05-4 від 31.03.2003, № 11504/05 - від 27.08.2003, № 13863/05-4 від 04.11.2003 та № 3501/05-4 від 29.12.2005 (а.с. 48-51).

Відповідно до п. 4.5 Порядку списання безнадійного податкового боргу, списанню підлягає податковий борг з фіксованого сільськогосподарського податку, що виникає у зв'язку з непогашенням податкових зобов'язань за період після дня настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) і до закінчення термінів його сплати за бюджетний рік, в якому такі обставини виникли.

Як вбачається з апеляційної скарги, відповідач вважає посилання суду на форс-мажорні обставини безпідставними, тому що платник був платоспроможним, мав кошти на сплату податку, сплатив його самостійно, але несвоєчасно, що й стало поводом для нарахування штрафних санкцій.

Суд не бере до уваги вказані посилання відповідача з огляду на наступне.

Згідно з п. 1.3. ст. 1 Закону № 2181-ІІІ, податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Таким чином, штрафні санкції також є податковими зобов'язаннями у розумінні діючого законодавства, тому суд, з врахуванням викладених обставин, правомірно визнав їх безнадійними.

Слід зазначити, що суд першої інстанції також правомірно послався на ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належних доказів того, що нарахування застосованих до позивача штрафних санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням здійснено правильно та правомірно, на підставі первинних документів позивача, відповідачем суду не надано, рівно як і доказів того, що платник був платоспроможнім та мав кошти на сплату податкового боргу (штрафних санкцій), тому посилання відповідача на правомірність нарахування позивачу оспорюваних сум податкового боргу, судова колегія вважає недоведеним.

За таких обставин судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає постанову суду першої інстанції такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Красногвардійському районі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 07.02.2008 по справі № 2-16/8888-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді