ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 31/247-47/11

06.03.08

За позовом Державне територіально-галузеве об"єднання "Львівська залізниця"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросіті"

про стягнення 12 160 грн.

Суддя Станік С.Р.

Представники:

Від позивача

Від відповідача

Не зявився

Тюрін А.В. –представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.12.2006 позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення штрафу в сумі 12160,00 грн. в порядку ст.ст. 24,118, 122 Статуту залізниць України за невідповідність даних зазначених відправником у перевізному документі –накладній № 32379525.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.05.2007 № 31/247 позов було задоволено повністю: присуджено до стягнення з відповідача штраф у розмірі 12160,00 грн. та судові витрати.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2007 № 31/247 рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2007 № 31/247 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.12.2007 рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2007 № 31/247 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2007 - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Свою постанову Вищий господарський суд України мотивував тим, що Господарським судом міста Києва не було повно та обєктивно досліджено обставини справи, дано помилкову юридичну оцінку встановленим фактичним обставинам справи, а тому ухвалене судове рішення не можна вважати законним та обґрунтованим.

Згідно резолюції Голови Господарського суду міста Києва справу № 31/247 передано на новий розгляд судді Станіку С.Р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2007 справу за позовом Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця»в особі відокремленого підрозділу «Львівська дирекція залізничних перевезень»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросіті»про стягнення 12160,00 грн. штрафу було прийнято до провадження для нового розгляду, присвоєно справі № 31/247-47/11 та призначено до розгляду на 12.02.2008.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2008 розгляд справи було відкладено до 06.03.2008.

В судове засідання 06.03.2008 представник позивача повторно не зявився, але через канцелярію Господарського суду міста Києва позивач надав повторну телеграму, в якій просив суд вирішити справу за наявними в ній матеріалами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем було неправильно зазначено масу вантажу у перевізному документі –залізничній накладній № 32379525, за якою був відправлений вагон № 95796157 з вантажем «кукурудза»до станції призначення Стрий ДТГО «Львівська залізниця», одержувач –Державне підприємство «Угерський спиртовий завод», оскільки після прибуття вагону на станцію Стрий та проведення його зважування на підставі ч. 2 ст. 24 Статуту залізниць України, було встановлено невідповідність реальної маси вантажу у вагоні № 95796157 та маси, зазначеної у перевізному документі залізничній накладній № 32379525, що було посвідчено Комерційним актом станції Стрий АЧ № 834944 від 06.06.2006. Вищенаведені обставини, на думку позивача, є підставою згідно ст. 122 Статуту залізниць України, для стягнення з відповідача штрафу у розмірі пятикратної провізної плати –12160,00 грн.

Відповідач у письмовому відзиві на позов проти заявлених вимог заперечив у повному обсязі. Просив суд у позові відмовити, посилаючись на те, що Комерційний акт станції Стрий АЧ № 834944 від 06.06.2006 складено з порушенням встановленого порядку складання актів, передбаченого Правилами складання Актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334. Також, відповідач посилався і на те, що позивачем пропущено 6 - місячний термін для предявлення позову, передбачений ст. 137 Статуту залізниць України. Наведені вище обставини, на думку відповідача, є підставами для відмови у позові.

У відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно вантажної накладної № 32379525, ТОВ «Агросіті», як вантажовідправником, зі станції відправлення Печанівка Державного територіально-галузевого об’єднання “Південно-Західна залізниця” до станції призначення: Стрий Державного територіально-галузевого об’єднання “Львівська залізниця”, одержувач Державне підприємство «Угерський спиртовий завод», було відправлено вагоном № 95796157 вантаж (кукурудзу), маса якого у вантажній накладній була зазначена: брутто- 87900 кг., тара –22000 кг, нетто –65900 кг. Правильність всіх вищенаведених внесених в накладну відомостей засвідчив працівник відправника –ТОВ «Агросіті»менеджер Велетень А.М. перевізна плата –2432,00 грн.

Відповідно до вантажної накладної № 32379525 в графі «Календарні штемпелі»зазначено: приймання вантажу до перевезення –03.06.2006, вивантаження залізницею або подача під вивантаження засобами одержувача –04.06.2006, оформлення видачі вантажів –05.06.2006, що посвідчено відповідними штемпелями.

Як зазначав позивач у позові, після прибуття вагону № 95796157 до станції призначення: Стрий Державного територіально-галузевого об’єднання “Львівська залізниця”, на підставі ч. 2 ст. 24 Статуту залізниць України було проведено його зважування для перевірки правильності відомостей про масу вантажу, зазначеної у накладній № 32379525.

Відповідно до Комерційного акту станції Стрий АЧ № 834944 від 06.06.2006, складеного за результатами перевірки правильності відомостей про масу вантажу, зазначеної у накладній № 32379525, складеного за участю представника вантажоодержувача –Адам М.А., було вставлено, що при комісійному переважуванні вагона на 15-т вагоній вазі Стрий № 15, яка проходила провірку 16.05.2006,виявилось: брутто –87400 кг, тара провізна –22600 кг.. нетто – 64800кг., тобто недостача згідно документі –1100 кг. Вагон прибував справний, течі зерна –не було. При вскритті завантажувальних люків, виїмок на поверхні вантажу не було. Недостаючий вантаж в вагоні вміститися міг.

Згідно претензії позивача від 25.10.2006, направленої на адресу відповідача, позивач посилаючись на те, що Комерційним актом станції Стрий АЧ № 834944 від 06.06.2006 встановлено факт неправильного зазначення маси вантажу у перевізному документі - накладній № 32379525, внаслідок чого встановлена невідповідність маси вантажу у вагоні, яка визначалась відправником, натурою з даними, зазначеними у перевізному документі, а саме: маса у вантажній накладній була зазначена: брутто- 87900 кг., тара –22000 кг, нетто –65900 кг.; маса, встановлена при переважуванні: брутто- 87400 кг., тара –22600 кг, нетто –64800 кг.; менше на 1100 кг, нарахував відповідачу штраф згідно ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України у розмірі пятикратної провізної плати –12160,00 грн.

Згідно вхідного штампу канцелярії Господарського суду міста Києва на позовній заяві позивача, позивач звернувся до суду з відповідним позовом 10.12.2006.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 р. № 457 “Про затвердження Статуту залізниць України”, було затверджено Статут залізниць України (далі - Статут) статтею 105 якого, визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до статті 6 Статуту, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до статті 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно статті 37 Статуту, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

Відповідно до статті 122 Статуту - за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту і при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту визначено, що за предявлення вантажу з неправильним зазначенням його властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат (у випадку їх наявності), стягується штраф у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

У Пункті 3.2 Роз’яснення ВГСУ “Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею” № 04-5/601 від 29.05.2002 року зазначено, що у відповідності до статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, а обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника та вантажоодержувача при перевезенні вантажів залізницею, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (частина 3 п.3.2).

Також п. 3.3 Роз’яснення Президії Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею” від 29.05.02 № 04-5/601 Стаття 24 Статуту залізниць України надає залізницям право перевіряти правильність відомостей, зазначених відправником у залізничній накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній, у тому числі і після прибуття вантажу на станцію призначення. Пункт 26 Тарифного керівництва також надає залізниці право на договірних засадах зважувати та перевіряти масу вантажів при прийманні, видачі і перевантаженні у випадках, не передбачених Правилами перевезення, і згідно зі статтею 129 Статуту складати комерційний акт. Тому складання залізницею комерційного акту у випадках, коли залізниця не зобов'язана була видавати вантаж з перевіркою, не може бути підставою для визнання відповідного комерційного акта таким, що не має доказового значення.

Відповідно до п. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. N 334, комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Пунктом 4 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. N 334, встановлено. що комерційні акти складаються: на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу; при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього.

У разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона;

на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом.

У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

Відповідно до статті 137 Статуту позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється:

а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п'ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу;

б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтю 267 цивільного кодексу України визначено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частина 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України визначає, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що згідно графи вантажної накладної № 32379525 «календарні штемпелі», вивантаження вантажу відбулось 04.06.2006, а оформлення видачі вантажів –05.06.2006, що посвідчено відповідним штампом, а згідно Комерційного акту станції Стрий АЧ № 834944, перевірка правильності відомостей про масу вантажу, зазначеної у накладній № 32379525, відбулась 06.06.2006, за результатами якої при переважуванні було встановлено невідповідність маси вантажу у вагоні, яка визначалась відправником, з даними, зазначеними у перевізному документі, а саме: маса у вантажній накладній була зазначена: брутто- 87900 кг., тара –22000 кг, нетто –65900 кг.; маса, встановлена при переважуванні: брутто- 87400 кг., тара –22600 кг, нетто –64800 кг.; тобто менше на 1100 кг, що згідно ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України є підставою для нарахування відповідачу штрафу у розмірі пятикратної провізної плати, тобто в сумі 12160,00 грн.

Але, враховуючи те, що згідно статті 137 Статуту передбачено шестимісячний строк предявлення позову залізниці (позивача) до вантажовідправника (відповідача) з дня настання події, що стала підставою для подання позову, відповідачем було заявлено про застування зазначеного шестимісячного строку, суд дійшов висновку, що подія, яка стала підставою для подання позову –є складання Комерційного акту станції Стрий АЧ № 834944, яким було встановлено невідповідність маси вантажу у вагоні, яка визначалась відправником, з даними, зазначеними у перевізному документі - вантажній накладній № 32379525, днем настання якої є 06.06.2006, тобто шестимісячний термін для предявлення позову сплив 06.12.2006, а оскільки позивач звернувся до суду 10.12.2006, що підтверджується вхідним штампом канцелярії Господарського суду міста Києва, тобто з пропуском шестимісячного строку для предявлення позову, що на підставі ст. 267 Цивільного кодексу України є підставою для відмови у позові.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 12160,00 грн. задоволенню не підлягає.

Державне мито і судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, в частині позовних вимог, у задоволенні яких судом відмовлено, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1.          У задоволенні позову відмовити повністю.

2.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Станік С.Р.