ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.05.2008                                                              Справа №15/55

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Адекват”, с. Холмок Ужгородського району

до Тисаашванської сільської ради, с. Тисаашвань Ужгородського району

до Ужгородського районного комунального підприємства технічної інвентаризації, м. Ужгород

про визнання права власності на новостворені об’єкти нерухомого майна: склад сипучих та рідких металів та водонапірну башту, що знаходяться по вул. Латориця, 56, с. Тисаашвань Ужгородського району та зобов’язання Ужгородського районного комунального підприємства технічної інвентаризації здійснити державну реєстрацію права власності цих об’єктів,

Суддя –Ващиліна Н.М.

Представники сторін:

від позивача - Верецький Б.Б., представник по довіреності від 19.02.08 та Стецяк Т.І., представник по довіреності від 19.02.08;

від відповідача 1 - Маломка Г.Ю., сільський голова;

від відповідача 2 - не з’явився;

СУТЬ СПОРУ: товариством з обмеженою відповідальністю „Адекват” заявлено позов до Тисаашванської сільської ради та до Ужгородського районного комунального підприємства технічної інвентаризації про визнання права власності на новостворені об’єкти нерухомого майна: склад сипучих та рідких металів та водонапірну башту, що знаходяться по вул. Латориця, 56, с. Тисаашвань Ужгородського району та зобов’язання Ужгородського районного комунального підприємства технічної інвентаризації здійснити державну реєстрацію права власності цих об’єктів.

Представник позивача просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Подав додаткове правове обґрунтування позовних вимог.

Відповідач 1 не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідач 2 в судове засідання не з’явився, однак подав відзив, в якому не заперечує проти реєстрації права власності на склад сипучих та рідких металів та водонапірну башту в с. Тисаашвань Ужгородського району за товариством з обмеженою відповідальністю „Адекват” у випадку винесення судом зобов’язального рішення.

Розглянувши матеріали справи,

заслухавши представників сторін,

СУД ВСТАНОВИВ:

Позивач згідно з договором купівлі-продажу від 17 липня 2003 року купив у відкритого акціонерного товариства „Ужгородський агрокомплекс” залишки основних засобів бригади №3 с. Тисаашвань, а саме водонапірну башту та резервуар для води вартістю 2600,00 грн.

Рішенням шостої сесії четвертого скликання Тисаашванської сільської ради від 23 липня 2003 року позивачу надано згоду на виділення земельної ділянки розміром 1,66 га в оренду для використання переливання та складування сипучих та рідких металів.

01 вересня 2003 року товариство з обмеженою відповідальністю „Адекват” та МП „Карпатобудтехсервіс” уклало договір на будівництво складу сипучих та рідких металів у с. Тисаашвань із терміном закінчення робіт по мірі фінансування.

Рішенням восьмої сесії Тисаашванської сільської ради п’ятого скликання від 30 березня 2007 року незакінченому будівництву складу сипучих та рідких металів (змонтований збірний залізобетонний каркас складу) товариства з обмеженою відповідальністю „Адекват” присвоєно поштову адресу: с. Тисаашвань, вул. Латориця, 56.

Протоколом інспекції ДАБК Ужгородського району від 09 березня 2007 року встановлено, що будівництво складу здійснено самовільно, у зв’язку з чим постановою вказаної інспекції №1 від 31 березня 2007 року на товариство з обмеженою відповідальністю „Адекват” накладено штраф у розмірі 3518,50 грн.

Між власником землі - Тисаашванською сільською радою та товариством з обмеженою відповідальністю „Адекват” 16 квітня 2008 року укладено договір про упорядкування плати за користування земельними ділянками до укладення договорів оренди, яким передбачено сплату орендної плати за 1,66 га землі протягом шести місяців до дати укладення договору (до реєстрації договору оренди).

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що на земельній ділянці землекористувача - товариства з обмеженою відповідальністю „Адекват” є недобудований склад сипучих та рідких металів, збудований позивачем самовільно, тобто без належної дозвільної документації та водонапірна башта, придбана останнім за договором купівлі-продажу від 17 липня 2003 року у відкритого акціонерного товариства „Ужгородський агрокомплекс”.

У відповідності до п. 5 ст. 376 Цивільного кодексу України на вимогу землекористувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Ст. 331 ЦК України передбачено можливість особи, яка створила річ зі своїх матеріалів, укласти договір щодо об’єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

На підставі викладеного, ст. ст. 331, 375 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

Визнати право власності товариства з обмеженою відповідальністю „Адекват” на новостворені об’єкти нерухомого майна: недобудований склад сипучих та рідких металів та водонапірну башту, що знаходяться по вул. Латориця, 56, с. Тисаашвань Ужгородського району та зобов’язати Ужгородське районне комунальне підприємство технічної інвентаризації здійснити державну реєстрацію права власності цих об’єктів.

2. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Суддя Н.М. Ващиліна