ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.08                                                                                           Справа№ 18/72А

Господарський суд Львівської області в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

при секретарі судового засідання Колтун Ю.М.

у відкритому судовому засіданні у м.Львові

розглянувши справу за позовом

Прокурора Шевченківського району м.Львова в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції (надалі ДПІ)

у Шевченківському районі м.Львова

до

Благодійного фонду (надалі БФ) „Свята Русь”

про

припинення юридичної особи

з участю

прокурора – Несторенко А.А.

представників:

від позивача –Брославська О.О. –головний державний податковий інспектор (довіреність за №11922/10-010 від 16.01.2007 року);

від відповідача – не з‘явився,

ВСТАНОВИВ:

що Прокурор Шевченківського району звернувся в інтересах держави в особі ДПІ у Шевченківському районі м.Львова до господарського суду з позовом про припинення юридичної особи БФ „Свята Русь”.

Підставами позову є не подання відповідачем обов’язкової податкової звітності з дати взяття на облік платника податків.

Прокурор позов підтримав, просить його задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити з викладених підстав.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча був повідомлений про час та місце розгляду спору підтвердженням чого є повідомлення про вручення поштового відправлення за №2775842, а тому справа розглядається у відповідності до вимог ч.6 ст.71 КАС України, на основі наявних доказів.

Заслухавши прокурора та представника позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам виходив з наступного.

Відповідач взятий на облік платника податків 15.06.1995 року за №4078, що підтверджується довідкою позивача за №123/29-011 від 27.12.2007 року.

Згідно акту від 24. 01.2008 року, відповідач від дати взяття на облік не подає податкову звітність, пов‘язану із нарахуванням та сплатою податків, у зв‘язку з чим порушує п.2 ст.9 Закону України „Про систему оподаткування” від 25.06.1991 року, з наступними змінами та доповненнями, щодо обов‘язків платника податків і зборів подавати податковому органу декларації, бухгалтерську звітність та інші документи й відомості, пов‘язані з обчисленням і сплатою податків і зборів.

Як вбачається із Довідки позивача відповідач станом на 26.12.2007 року, заборгованості зі сплати податків, зборів (обов‘язкових платежів) не має.

Проте, згідно довідки Єдиного державного реєстру за №424977, БФ „Свята Русь” за своєю організаційно-правовою формою є балагодійною (громадською) організацією.

Діяльність громадських організацій в Україні регулюється спеціальним законодавством, а саме Законом України „Про об‘єднання громадян” від 16 червня 1992 року за № 2460-XII (з наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до згаданого Закону, об'єднанням громадян є добровільне громадське формування, створене на основі єдності інтересів для спільної реалізації громадянами своїх прав і свобод. Об'єднання громадян, незалежно від назви (рух, конгрес, асоціація, фонд, спілка тощо) відповідно до цього Закону визнається політичною партією або громадською організацією.

Згідно ст.3 цього ж Закону, громадською організацією є об'єднання громадян для задоволення та захисту своїх законних соціальних, економічних, творчих, вікових, національно-культурних, спортивних та інших спільних інтересів.

Також, Законом передбачається, що держава забезпечує додержання прав і законних інтересів об'єднань громадян, легалізованих у порядку. Втручання державних органів та службових осіб у діяльність об'єднань громадян, так само як і втручання об'єднань громадян у діяльність державних органів, службових осіб та у діяльність інших об'єднань громадян, не допускається, крім випадків, передбачених Законом.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України „Про об‘єднання громадян” припинення діяльності об'єднання громадян може бути проведено шляхом його реорганізації або ліквідації (саморозпуску, примусового розпуску).          Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що ліквідація об'єднання громадян здійснюється на підставі статуту або рішення суду.

У відповідності до вимог ст. 28 згаданого Закону, за порушення законодавства до об'єднання громадян можуть бути застосовані такі стягнення: попередження, штраф, тимчасова заборона (зупинення) окремих видів діяльності, тимчасова заборона (зупинення) діяльності, примусовий розпуск (ліквідація).

Згідно ст. 32 Закону України „Про об‘єднання громадян” примусовий розпуск (ліквідація) об‘єднання громадян здійснюється за поданням легалізуючого органу або прокурора за рішенням суду у випадках:

- вчинення дій, передбачених статтею 4 цього Закону, а саме: зміна шляхом насильства конституційного ладу і в будь-якій протизаконній формі територіальної цілісності держави, підрив безпеки держави у формі ведення діяльності на користь іноземних держав, пропаганда війни, насильства чи жорстокості, фашизму та неофашизму, розпалювання національної та релігійної ворожнечі, створення незаконних воєнізованих формувань, обмеження загальновизнаних прав людини.

- систематичного або грубого порушення вимог статті 22 цього Закону, що передбачає заборону політичним партіям, їх установам та організаціям прямо чи опосередковано одержувати кошти та інше майно від іноземних держав та організацій, міжнародних організацій, іноземних громадян та осіб без громадянства, державних органів, державних підприємств, установ та організацій, крім випадків, передбачених законами України, підприємств, створених на основі змішаної форми власності, якщо участь держави або іноземного учасника в них перевищує 20 відсотків, нелегалізованих об'єднань громадян, анонімних пожертвувачів.

- продовження протиправної діяльності після накладення стягнень, передбачених цим Законом.

- зменшення кількості членів політичної партії до числа, коли вона не визнається як така.

Як вбачається з вищенаведеної норми, законом не передбачено такої підстави для припинення громадської організації (об‘єднання громадян), як неподання податкової звітності.

За таких обставин, господарський суд вважає, що позовні вимоги безпідставні і необґрунтовані, а тому, в задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі не належить стягувати із сторін.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1.          В позові відмовити.

2.          Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

3.          Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                     Мартинюк В.Я.