ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

12.02.08
Справа  № 3/215

Львівський
апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді
Бонк Т. Б.

суддів
Бойко С. М.

Марко Р. І.

за
участю представників сторін:

від
позивача -ОСОБА_1.
-підприємець

від
відповідача (скаржника) -не
з'явився

розглянув
апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2, м.
Івано-Франківськ б/н від 10.12.2007 р.

на
рішення
Господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.2007 р.

у
справі № 3/215

за
позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Бурштин
Івано-Франківської області

до
відповідача Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2, м. Івано-Франківськ

про
заміну захисних ролетів та стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.2007 р. у справі №
3/215 частково задоволено позов СПД-ФО ОСОБА_1., зобов'язано СПД-ФО ОСОБА_2.
замінити встановлені, згідно договору від 26.09.2006 р., захисні ролети в
магазині позивача та стягнуто з відповідача 2 000 грн. завданої моральної
шкоди, в задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення
місцевого господарського суду мотивоване тим, що відповідач у порушення взятих
на себе договірних зобов'язань, роботу виконав неналежним чином, що
підтверджується актом перевірки, підписаним міським головою м. Бурштин від
03.07.2007 р., чим заподіяв позивачу матеріальну та моральну шкоду. Щодо
відшкодування моральної шкоди, то суд, враховуючи ст. 23 ЦК України, дійшов
висновку про часткове її відшкодування.

У
своїй апеляційній скарзі відповідач просить скасувати дане рішення та прийняти
нове, яким відмовити у задоволенні позову, вважає, що воно прийняте з
порушенням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на те, що
акт перевірки від 03.07.2007 р., підписаний депутатами Бурштинської міської
ради, не доводить факту порушення відповідачем умов договору, а лише констатує
факт наявності закритих ролетів на вікнах магазину позивача та відображає думку
депутатів, компетентність, обізнаність та спеціальні знання яких не
підтверджені відповідними документами. Відповідач зазначає, що повідомлення від
30.12.2006 р. та 04.05.2007 р. надіслані позивачем на неправильну адресу
відповідача, а розмір відшкодування моральної шкоди вважає необґрунтованим.

У відзиві на апеляційну скаргу
позивач заперечує доводи, викладені в ній, просить рішення господарського суду
Івано-Франківської області залишити без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно п. 3.1 укладеного між
сторонами договору, відповідач гарантував якість і надійність встановлених
захисних ролетів протягом 1 року.

Відповідач не забезпечив явки уповноваженого
представника у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про час і
місце розгляду справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи
повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Розглянувши
наявні матеріали справи, доводи та заперечення, наведені в апеляційній скарзі
та у відзиві на неї, заслухавши пояснення позивача у судовому засіданні,
колегія суддів господарського суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що
рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення з наступних підстав:

Матеріалами справи встановлено, що
26.09.2006 р. між ПП ОСОБА_2. (постачальник) та ПП ОСОБА_1. (покупець) укладено
договір, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується поставити і
встановити та передати у власність (повне господарське відання) покупцю захисні
ролети, а покупець -прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату.

Згідно п. 3.4 цього договору,
постачальник приступає до монтажу товару лише після надходження 100 %
передоплати на розрахунковий рахунок постачальника. А відповідно до розділу 12
договору (п.п. 12.2, 12.3), аванс в розмірі 3 000 грн. оплачений 26.09.2006 р.,
залишок становить 3 750 грн., що оплачується після монтажу.

Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК
України).

Господарським судом першої інстанції
встановлено, що відповідач поставив і встановив в магазині позивача захисні
ролети, а позивач здійснив їх оплату, що не заперечувалося сторонами у суді
першої інстанції, а також в матеріалах справи відсутні докази направлення
претензій чи звернень сторін по договору щодо поставки і монтажу ролетів та
проведення їх оплати. А тому апеляційна інстанція вважає, що спору по поставці
і оплаті товару між сторонами немає.

Відповідно до розділу 2, зокрема п.
3.1, даного договору, постачальник гарантує якість та надійність товару
протягом 1 року з моменту підписання договору.

Разом з тим, із матеріалів справи
вбачається, що 30.12.2006 р. та 04.05.2007 р. ОСОБА_1. зверталася до
відповідача з претензіями про усунення недоробок та відшкодування матеріальної
і моральної шкоди. Направлення вказаних листів підтверджується повідомленнями
про вручення поштових відправлень, які знаходяться у матеріалах справи. Однак,
дані звернення позивача залишені без відповіді.

У матеріалах справи міститься також
акт від 03.07.2007 р., підписаний комісією в складі 3-х чоловік, в тому числі
позивача і інженера-будівельника відділу капітального будівництва Бурштинського
ТЕС, та міським головою м. Бурштин, відповідно до якого в магазині позивача 1
велике та 1 маленьке вікна закриті захисними ролетами та не відкриваються у
зв'язку з допущеним при їх встановленні браком.

Отже, беручи до уваги вищенаведений
п. 3.1 укладеного між сторонами договору, а також те, що недоліки виявлено
протягом 1 року, передбаченого договором гарантійного терміну, а також
відсутність у матеріалах справи доказів усунення даних недоліків, апеляційний
суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що
відповідачем неналежно виконано взяті на себе договірні зобов'язання, а тому
позові вимоги в частині зобов'язання замінити захисні ролети є підставними.

Відповідно до п. 7.3 укладеного між
сторонами договору, сторона, яка порушила умови договору, негайно відшкодовує
іншій стороні спричинені її діями збитки.

Згідно ст. 623 ЦК України, боржник,
який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Відповідно до ст. 1166 цього ж кодексу, особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Ч. 2 ст.
1209 даного кодексу встановлено, що продавець, виготовлювач товару, виконавець
робіт (послуг) звільняються від відшкодування шкоди, якщо вони доведуть, що
шкода виникла внаслідок непереборної сили або порушення потерпілим правил
користування або зберігання товару (результатів робіт, послуг).

Відповідно до ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення
її прав. Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки,
встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування  моральної шкоди.

Моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ст. 1167 ЦК
України).

Листом Міністерства юстиції України від
13.05.2004 р. № 35-13/797 надані методичні рекомендації про відшкодування
моральної шкоди, зокрема, розділ 6 «Розмір шкоди»передбачає, що моральна шкода
відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та, не
пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральну шкоду не можна
відшкодовувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних
критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.
Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним
стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше,
якщо така компенсація стосується юридичної особи.

У судовому засіданні апеляційного
господарського суду позивач обґрунтовувала розмір моральної шкоди моральними
стражданнями, спричиненими, враховуючи її вік, поломкою ролетів, через яку вона
не могла відкрити свій магазин і працювати в нормальному режимі, численними
поїздками, телефонними розмовами з помічниками відповідача, що завдало їй
фізичних страждань та погіршення стану здоров'я.

На думку апеляційної інстанції,
місцевий господарський суд правомірно визначив розмір відшкодування завданої
моральної шкоди в сумі  2 000 грн. з
огляду на вищенаведене та враховуючи предмет спору.

Відповідно
до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким
чином, враховуючи наведене, а також положення чинного законодавства України,
апеляційна інстанція дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду
прийняте з врахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного
законодавства України, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись
ст.ст. 89, 91, 99, 101-105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 27.11.2007 р. у справі № 3/215 залишити без
змін, апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_2, м. Івано-Франківськ -без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи повернути в місцевий
господарський суд.

Головуючий-суддя
Бонк Т. Б.

Суддя
Бойко С. М.

Суддя
Марко Р. І.