ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" червня 2008 р.

Справа № 19/2262

За позовом Хмельницького приватного виробничо-торгівельного підприємства "Алмаз"м. Хмельницький

до Відкритого акціонерного товариства "Термопластавтомат" м. Хмельницький

про визнання права власності

Суддя Розізнана І.В.

Представники сторін:

Від позивача: Шинкарук В.В. - представник за довіреністю №260 від 28.05.2008р.

Від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПОРУ: повноважний представник позивача в судовому засіданні подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд: визнати право власності за позивачем на стрілочні переводи № 115, № 115а, та під’їзні колії № 37 від переднього стику рамних рейок стрілочного переводу № 113а до стрілочного переводу № 115, № 37б від стрілочного переводу № 115 до складу „Лімекс”, № 37в від стрілочного переводу № 115 до стрілочного переводу № 117, № 37 від стрілочного переводу № 115а до упору. Своє уточнення позивач обґрунтовує тим, що 25.04.2008р. між сторонами укладено додаткову угоду до договору купівлі-продажу від 25.03.2008р. в частині зменшення об’єктів продажу.

Заява про уточнення позовних вимог приймається господарським судом, так як подана відповідно до ст. 22 ГПК України та не суперечить законодавству і не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, однак відповідач подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідач у відзиві також зазначив, що позивач набув права власності на підставах, що не заборонені законом, а тому договори від 07.09.2006р., від 25.03.2008 року з додатковою угодою від 25.04.2008 року є дійсними.

У поданому клопотанні від 29.05.2008р. відповідач просить суд розглянути справу №19/2262 без участі його представника.

Дана заява подана у відповідності із ст. 22 ГПК України, а тому судом приймається.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

07.09.2006р. між сторонами був укладений договір, відповідно до якого продавець (відповідач) зобов’язується передати у власність покупцеві (позивачу), а покупець зобов’язується прийняти і сплатити продавцеві вартість обладнання (за текстом договору товар), що визначений в додатку №1, який є невід’ємною частиною даного договору (п. 1.1 договору).

У відповідності до пунктів 2.1, 2.2 договору ціна на товар встановлена в гривнях та вказана в додатку №1. Загальна сума договору складає 17470 грн., в тому числі ПДВ.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що покупець проводить оплату за товар згідно реквізитам вказаним у даному договорі у розмірі 100%. Право власності на товар, що є предметом даного договору, переходить до покупця з моменту повної оплати та підписання акту приймання-передачі.

Згідно додатку до договору № 1 відповідач продав позивачу 174,7 м під'їзної колії № 37 від стрілочного переводу № 115а до упору на загальну суму 17470,00 грн.

Позивачем на виконання умов вищезазначеного договору платіжним дорученням №000869 від 21.11.2006р. сплачено відповідачу 17470,00грн. Сторонами, 21.11.2006 року, підписаний акт приймання –передачі придбаного позивачем майна.

25.03.2008р. між сторонами укладений договір, відповідно до якого продавець (відповідач) зобов’язується передати у власність покупцеві (позивачу), а покупець зобов’язується прийняти і сплатити продавцеві вартість обладнання, (за текстом договору –товар), що визначений в додатку №1, який є невід’ємною частиною даного договору (п. 1.1 договору).

У відповідності до пунктів 2.1, 2.2 договору ціна на товар встановлена в гривнях та вказана в додатку №1. Загальна сума договору складає 300000грн., в тому числі ПДВ.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що покупець проводить оплату за товар згідно реквізитам вказаним у даному договорі у розмірі 100%. Право власності на товар, що є предметом даного договору, переходить до покупця з моменту повної оплати та підписання акту приймання-передачі.

Згідно додатку до договору № 1 відповідач продав позивачу: стрілочний перевод № 113, стрілочний перевод № 115, стрілочний перевод № 115а, колію № 37 від стрілочного переводу № 113 до стрілочного переводу № 115, колію № 37б від стрілочного переводу № 115 до складу „Лімекс”, колію № 37в від стрілочного переводу №115а до стрілочного переводу №117. Всього продано товару на загальну суму 300000,00 грн.

Позивачем на виконання умов договору від 25.03.2008р. платіжними дорученнями № 000249 від 25.03.2008р., № 000315 від 25.03.2008р., № 000319 від 25.03.2008р., № 000263 від 25.03.2008р. сплачено відповідачу 300000,00грн. Сторонами, 27.03.2008 року, підписаний акт приймання –передачі придбаного позивачем майна.

Після подання позову до суду, 25.04.2008р. між ХПВТП „Алмаз” та ВАТ „Термопластавтомат” укладена додаткова угода до договору купівлі-продажу від 25.03.2008р. Згідно даної додаткової угоди Додаток №1 викладено в новій редакції, відповідно до якої позивач купив, а відповідач продав: стрілочний перевод № 115, стрілочний перевод № 115а, колію № 37 від переднього стику рамних рейок стрілочного переводу № 113А до стрілочного переводу № 115, колію № 37б від стрілочного переводу № 115 до складу „Лімекс”, колію № 37в від стрілочного переводу №115 до стрілочного переводу № 117. Всього продано товару на загальну суму 234881,55грн. У зв’язку з підписання додаткової угоди сторони підписали акт приймання –передачі майна від 25.04.2008 року.

Оскільки на час подання позову відповідач не визнавав права власності на придбане позивачем майно, останній звернувся з позовом до господарського суду.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи позивач набув права власності на спірне майно на підставі договорів від 07.09.2006 року та 25.03.2008 року з додатковою угодою від 25.04.2008 року. Відповідач, як вказано у відзиві на позовну заяву, не заперечує права власності позивача на придбане майно.

Відповідно до ст.. 1 ГПК України право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позивачем, в порушення ст.ст. 33, 34 ГПК України, не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для звернення з позовом до суду, з позовною заявою про визнання права власності на майно, як на час подання позовної заяви, так і під час слухання справи в суді.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне у позові Хмельницького приватного виробничо-торгівельного підприємства „Алмаз” м. Хмельницький до відкритого акціонерного товариства „Термопластавтомат” м. Хмельницький про визнання права власності відмовити.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Хмельницького приватного виробничо-торгівельного підприємства „Алмаз” м. Хмельницький до Відкритого акціонерного товариства „Термопластавтомат” м.Хмельницький про визнання права власності відмовити.

Суддя                                                                      І.В. Розізнана